В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

В особі судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю прокурора ОСОБА_3

Захисника - адвоката ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0002948 від 24 травня 2014 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білогірськ, Амурської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше судимого - 16 жовтня 2013 року Рівненським міським судом за ч. 1 ст. 263 КК України до чотирьох років позбавлення волі, і на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно формулювання обвинувачення, пред`явленого органом досудового розслідування, ОСОБА_5 , 24 травня 2014 року, біля 04.00 год., під час бійки, що виникла на зупинці громадського транспорту « Автовокзал», що розташована навпроти будинку № 26, по вул.. Київській в м. Рівне, наніс не менше одного удару дерев`яною палкою ОСОБА_6 в праву частину тулуба, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з ушкодженням селезінки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, від якого останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Крім того, ОСОБА_5 , порушуючи встановлений Законами України « Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», « Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, 30 травня 2014 року незаконно придбав, зберігав та переносив в особистому рюкзаку три поліетиленові кульки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, з метою власного вживання, без мети збуту. Того ж дня, о 10 год. 30 хв., під час перебування в приміщенні Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області в службовому кабінеті №45 під час перевірки особистих документів працівниками міліції та під час поверхневого огляду у особистих речах ОСОБА_5 було виявлено та в подальшому вилучено три поліетиленових кульки із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта № 475 від 25.06.2014 року відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено метамфетамін ( первітин). Маса метамфетаміну в порошкоподібній речовині в трьох поліетиленових пакетів становить 0,8561 грамів.

Відповідно, наведена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінальних правопорушень дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, та показав, що 24 травня 2014 року в нічний час, він на прохання ОСОБА_7 виїхав в район « Автовокзала» м. Рівне, де невідомі особи хочуть спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_8 . На автомобілі ВАЗ 21093 вони під`їхали в район « Автовокзала», і зупинились навпроти супермаркету « Сільпо». Там він помітив працівників міліції та інших невідомих осіб, які між собою сперечались , і там же був ОСОБА_9 , у якого на обличчі була кров. Тоді він вийшов з машини, і став неподалік вказаних осіб. В цей час до автомобіля підійши працівники міліції, і один з них забрав ключ запалення від автомобіля. У бійці він участі не приймав, і крім ОСОБА_10 , він інших осіб не знає. Після цього, як закінчився конфлікт, він попросив працівників міліції віддати ключ запалення від автомобіля, на що останні оглянули автомобіль, і нічого не виявивши, віддали ключ запалення. Тоді він сів в автомобіль і поїхав в готельний комплекс « Айвенго». На наступний день йому зателефонувала дружина ОСОБА_7 , та повідомила, що його чоловіка та ОСОБА_11 забрали працівники міліції. Через певний проміжок часу, до нього зайшов ОСОБА_12 і повідомив, що один із учасників бійки помер, хто конкретно він не знає. В той вечір він був тверезий, а всі інші учасники конфліктної ситуації на його думку були в стані алкогольного сп`яніння. Участі у даному конфлікті він не приймав, і померлого він не знав і небачив.

Щодо вилучення в нього наркотичних засобів, то ОСОБА_5 пояснив, що 30 травня 2014 року він знаходився біля Рівненського міського суду, і в нього з собою був рюкзак. В цей час до нього підійшли працівники міліції і попросили документи, а потім примінивши фізичне насилля завезли його в Рівненський МВ УМВС в Рівненській області. Перед цим, працівники міліції оглянули повністю рюкзак, і нічого не виявивши, забрали його собі. Після цього, його завели в кабінет до працівників карного розшуку,а рюкзак поставили на стіл. В цей час в кабінет заходили різні працівники міліції, відкривали і оглядали рюкзак, однак нічого не знаходили. Його також декілька разів виводили з кабінету, а потім заводили назад. Потім хтось з працівників міліції положив на стіл три кульки з невідомою речовиною, звідки вони взяли дані кульки, він не бачив. Тоді працівники міліції викликали експерта та понятих. Коли прийшли дані особи, то вказані кульки вже лежали на столі, а експерт сказав, що це наркотичні засоби. ОСОБА_5 також пояснив, що він наркотичні засоби не вживає і ніколи не вживав. Останній також показав, що він не бачив, як працівники міліції виймали з його рюкзака вказаний наркотичний засіб, оскільки в його рюкзаку їх не було.

Невизнання вини ОСОБА_5 , суд оцінює як спосіб захисту обвинуваченого.

Оцінюючи та перевіривши зібрані стороною обвинувачення та надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що її син ОСОБА_6 23 травня 2014 року зранку пішов з друзями гуляти, і більше вона його не бачила. На слідуючий день зранку, йому зателефонувала дружина сина і повідомила, що ОСОБА_14 привів додому її сина, і останній був побитий. ОСОБА_14 розповів, що сина побили, вдаривши «битою» в область спини під час бійки, що трапилась неподалік «Автовокзалу», що по вул.. Київській в м. Рівне. Після цього сина забрали в лікарню. Пізніше дружина викликала швидку допомогу, і сина завезли в лікарню. Коли вона приїхала до лікарні, то син сидів на вулиці, на обличчі були тілесні ушкодження, а також кров. Син сказав, що в лікарню не піде , і поїхав додому. Ввечері вона прийшля до сина, і побачила що він дуже блідий і тримався за живіт. Разом з ним був його товариш ОСОБА_15 . Тоді вони викликали швидку допомогу, і через деякий час лікарі швидкої допомоги повідомили, що син помер. Претензій щодо смерті сина ні до кого немає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 показав, що він 23 травня 2014 року разом зі своїми друзями перебував в дискоклубі « Октант», що по вул.. Київській, в м. Рівне. Ніяких конфліктів та бійок в той вечір він не бачив.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він товаришував з померлим ОСОБА_6 24 травня 2014 року він разом з мамою останнього був квартирі, де проживав ОСОБА_6 з дружиною. Він бачив, що в того були тілесні ушкодження, і він тримався за живіт. Тоді вони викликали швидку допомогу, і по приїзді лікарі надавали останньому необхідну медичну допомогу. Однак потім повідомили, що ОСОБА_6 помер. Про бійку йому нічого не відомо, пізніше сказали друзі, що у того була відбита селезінка.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_18 є сином ОСОБА_13 , однак йому нічого не відомо по факту його загибелі. Остання розповідала, що син отримав травми під час бійки неподалік « Автовокзалу», що по вул.. Київській в м. Рівне в кінці травня 2014 року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 пояснив, що він 23 травня 2014 року був на чергуванні по охороні громадського порядку в складі патрульного автомобіля по маршруту № 141, що охоплює територію « Автовокзалу» по вул.. Київській в м. Рівне. Біля четверої години ранку вони на автомобілі під`їхали до диско-бару « Октант», і зупинивши автомобіль вийшли на вулицю. В цей час до них підійшли невідомі особи, почали до них чіплятись. Потім ще підійшли невідомі особи, і між ними почалась бійка. Вони як працівники міліції почали розбороняти вказаних осіб. Пізніше до вказаної події на автомобілі під`їхав ОСОБА_5 .. Однак в бійці він участі не приймав. Його напарником був оглянутий автомобіль ОСОБА_5 , однак нічого підозрілого не виявили, і претензій до останнього не було.

Аналогічні покази дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .. Крім того останній пояснив, що він бачив в руках ОСОБА_5 палицю, яку останній тримав в руках, а потім положив на заднє сидіння автомобіля. Під час огляду автомобіля ОСОБА_5 нічого підозрілого виявлено не було. Він також не бачив, щоб обвинувачений брав участь у бійці, і наносив померлому вказаною палицею удари.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що він раніше працював в органах внутрішніх справ, і являється другом померлого ОСОБА_6 24 травня 2014 року вони з друзями перебували в диско-барі « Октант», що по вул. Київській в м. Рівне., де вживали спиртні напої. Біля четвертої години ранку, вони вийшли з даного бару, і на вулиці зав`язалась бійка з невідомими особами. Потім він побачив, як ОСОБА_5 вдарив палицею по тілу ОСОБА_6 , і кулаком в обличчя. Від удару останній присів, і схопився за живіт . Куда пішов ОСОБА_5 з палицею він небачив. Після цього він викликав «таксі», і вони поїхали до померлого додому. Вдома дружина викликала швидку допомогу, і померлого було відвезено в лікарню, звідки він втік. На тілі ОСОБА_6 також були інші тілесні ушкодження, звідки вони у нього, він не знає. Пізніше він взнав, що останній помер. В подальшому він чув, які працівники міліції говорили, що померлого побив іменно ОСОБА_5 . Перед впізнанням працівники міліції показували йому фото братів ОСОБА_10 , а також ОСОБА_5 , якого він потім вживу впізнав під час впізнання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 показав, що він 23 травня 2014 року разом з друзями перебував в більярдній «Торнадо», що по вул. Київській в м. Рівне. Коли вони вийшли з більярдної, то зустріли незнайомих хлопців, і між ними зав`язалась бійка. Там були також працівники міліції, які розбороняли їх. Він також бачив, що у ОСОБА_5 в руках було щось похоже на палицю, яку він положив в автомобіль. Однак чи приймав він участь у бійці не бачив, так як сам участі у бійці не приймав, а знаходився в стороні.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що 24.05.2014 року біля 04.00 год. він перебував на власному автомобілі на зупинці навпроти супермаркету « Сільпо», що по вул.. Київській, в м. Рівне. Біля 04.30 год. він побачив, що неподалік диско-бару « Октант» виникла бійка між невідомими особами, яку намагались розбороняти працівники міліції. Пізніше під`їхав автомобіль марки «ВАЗ 21093», і з нього вийшли незнайомі хлопці. Хто кому наносив удари він не бачив, а в руках ОСОБА_25 замітив невідомий предмет, що саме, пояснити не може. Він також не бачив, що останній приймав участь у бійці. Працівники міліції оглядали вищевказаний автомобіль, однак нічого підозрілого не виявили. При впізнанні він вважав, що це ОСОБА_5 був з невідомими предметом, однак точно підтвердити даний факт не може.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_26 пояснив, що 24 травня 2014 року він з друзями перебував в диско-барі « Октант», що по вул.. Київській в м. Рівне. Вийшовши з вказаного диско-бару, то між ними та іншими незнайомими хлопцями зав`язалась бійка. Коли його вдарили по голові, то він втік, і що далі було не знає. Обвинуваченого він не знає, а з ОСОБА_6 був в дружніх відносинах. Пізніше йому ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_6 хтось вдарив по селезінці на другий день після вказаної події, і він помер.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що він разом з друзями перебував 24 травня 2014 року в диско-клубі « Октант», що по вул.. Київській в м. Рівне. Там він познайомився з померлим ОСОБА_6 . Коли вони зранку вийшли з даного клубу, то між ними та іншими незнайомими хлопцями зав`язалась бійка. Потім до вказаної події під`їхав автомобіль ВАЗ 21093, звідки вийшли двоє незнайомих хлопців. ОСОБА_5 він в той вечір на місці події не бачив. Коли вони стояли на зупинці то побачив в руках незнайомого хлопця, щось схоже на палицю, однак незнайомий хлопець - був не ОСОБА_28 . Пізніше ОСОБА_14 разом з померлим сіли в таксі і поїхали, а він пішов додому. Через деякий час він від знайомих взнав, що ОСОБА_6 помер.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_29 показав, що 24 травня 2014 року він разом з ОСОБА_30 зайшли в диско-бар « Октант, що по вул.. Київській в м. Рівне, де вживали спиртні напої. Коли зранку вони вийшли з даного закладу, то між ними та іншими невідомими хлопцями виник конфлікт, який переріс в бійку. Хто з ким бився він не пам`ятає. Потім ОСОБА_9 подзвонив братові, який через деякий час приїхав до них. ОСОБА_5 та померлого ОСОБА_6 він в той вечір на місці події не бачив, і їх незнає. Коли працівними міліції почали їх розбороняти, то він втік з місця події.

Свідок ОСОБА_31 показав, що в кінці травня 2014 року він разом з друзями перебував в диско-клубі « Октант», що по вул.. Київській в м. Рівне. Там вони вживали спиртні напої. Коли зранку вони вийшли з даного закладу, то між ними та іншими невідомими хлопцями зав`язався конфлікт, який переріс в бійку. Він отримав декілька ударів в обличчя, спину, а також загубив свою обручку. Також у нього була сутичка з померлим. ОСОБА_5 він знає, однак стосунків не підтримує, і в той вечір його на місці події не бачив. Через деякий час йому повідомили працівники міліції, що в той вечір було вбито людину. Його неодноразово викликали працівники міліції і погрожували, що він нібито вбив людину, що його притягнуть до відповідальності.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_32 показав, що 24 травня 2014 року він разом з ОСОБА_5 перебували в ресторані « Айвенго». В 03.00 год. ночі йому подзвонив брат ОСОБА_33 і попросив під`їхати до « Автовокзалу», що по вул.. Київській в м. Рівне, де у нього конфлікт з невідомими хлопцями. Тоді він попросив ОСОБА_5 на автомобіля ВАЗ 21093 поїхати до брата. Коли приїхали до диско-бару « Октант», то там стояли працівними міліції, інші невідомі особи, і між ними був конфлікт. Він вийшов з автомобіля і пішов до брата, а ОСОБА_5 залишився сидіти в автомобілі. Коли він повернувся до автомобіля, то там стояв останній разом з працівниками міліції, які забрали ключ запалення від автомобіля. Потім працівник міліції оглянув автомобіль, і нічого підозрілого не виявивши, віддав ключ запалення. ОСОБА_5 майже весь час був в полі його зору, і він участі у бійці не брав. Після цього останній сів в автомобіль, і поїхав. Через деякий час до нього неодноразово дзвонили працівники міліції, і погрожували, що можуть його притягнути до відповідальності. Спочатку говорили, що він вбив людину, потім його брат, а потім вже ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 підтвердив свій висновок № 271 щодо судово-медичної експертизи відносно померлого ОСОБА_6 .. Крім того вказав, що при такому виду ушкоджень та при наданні своєчасної, кваліфікованої медичної допомоги, вона була б ефективною. Тупа травма селезінки утворилася не менш ніж дворазового, досить вираженого за силою травматичного впливу тупих предметів з обмеженою видовженою поверхнею.

Щодо епізоду про вилучення наркотичних засобів в ОСОБА_5 , то свідок ОСОБА_35 показав, що 30 травня 2014 року він перебував неподалік Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області, і працівники міліції запропонували йому бути понятим при проведенні слідчої дії. Коли він піднявся в кабінет, то там знаходився обвинувачений та інший понятий, а на столі лежали кульки зі вмістом білої речовини. На столі стояв рюкзак, кому він належав незнає. Працівники міліції повідомили, що рюкзак і вказані кульки належать обвинуваченому. При ньому також було проведено огляд обвинуваченого, однак нічого знайдено не було, і останній говорив, що дані речі йому не належать. Пізніше підійшов експерт, і був складений протокол, у якому всі поставили підписи.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що він працює в Рівненському МВ УМВСУ в Рівненській області. В них була інформація, що 24 травня 2014 року під час бійки неподалік диско-бару « Октант», що по вул.. Київській в м. Рівне загинула людина, і до загибелі може бути причетний раніше судимий ОСОБА_5 поступила інформація, що останній перебуває біля Рівненського міського суду, і виїхавши на місце вони запропонували ОСОБА_5 проїхати з ними в Рівненський МВ. Коли вони зайшли в кабінет, то розпитали останнього про події біля диско-бару « Октант» а також запропонували викласти на стіл все належне йому. ОСОБА_5 повідомив, що в бійці участі не приймав , і коли все виложив на стіл, то вони побачили три кульки з невідомою речовиною. Після цього викликали понятих і експерта, а також слідчо-оперативну групу, яка зафіксувала даний факт відповідно до вимог КПК України.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_37

Окрім показань вищевказаних свідків, як докази в обґрунтування винуватості обвинуваченого прокурором були надані протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також висновки судово-медичних експертиз, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- протокол огляду місця події від 24.05.2014 року ( а.к.п. 26-27);

- посвідчення та довідка про огляд МСЕК ОСОБА_6 , лікарське свідоцтво про смерть( а.к.п. 28-29);

- висновок експерта № 271 від 25 травня 2014 року стосовно смерті ОСОБА_6 ( а.к. п. 31-37);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 травня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_5 ( а.к.п. 58-59);

- протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_19 від 26 травня 2014 року ( а.к.п. 60-68 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 травня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_20 впізнав особу , яку бачив 24 травня 2014 року під час бійки на зупинці громадського транспорту « Автовокзал» ( а.к. п. 72-73 );

- протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_20 від 26 травня 2014 року ( а.к.п. 74-81 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 травня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_21 впізнав особу , яку бачив 24 травня 2014 року під час бійки на зупинці громадського транспорту « Автовокзал» , і яка тримала палицю в руках ( а.к. п. 85-86 );

- протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_21 від 26 травня 2014 року ( а.к.п. 87-93 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 травня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яку бачив 24 травня 2014 року під час бійки на зупинці громадського транспорту « Автовокзал» , і яка вдарила ОСОБА_38 палицею по тулубу ( а.к. п. 99-100 );

- висновок експерта № 474 від 26 травня 2014 року стосовно ОСОБА_22 ( а.к.п. 102-103);

- протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_22 від 26 травня 2014 року ( а.к.п. 104-116 );

- висновок експерта № 474/Д-697 від 15 липня 2014 року ( а.к.п. 122-123);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 14 червня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яку бачив 24 травня 2014 року під час бійки на зупинці громадського транспорту « Автовокзал» , і яка тримала в руках предмет схожий на палицю ( а.к. п. 126-127);

- протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_23 від 26 травня 2014 року ( а.к.п. 129-137 );

- висновок експерта № 482 від 27 травня 2014 року відносно ОСОБА_26 ( а.к.п. 141);

- результати пошук по БД « Автомобіль» ( а.к.п. 152);

- довідка аналізу технічної інформації по факту ТТУ зі смертю відносно ОСОБА_6 ( а.к.п. 200-202);

- протокол слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 від 26 серпня 2014 року ( а.к.п. 6-14 т. 2 );

- протокол пред`явлення для впізнання поза візуальним спостереженням від 14 червня 2014 року з участю свідка ОСОБА_24 та адвоката ОСОБА_4 , який не впізнав ОСОБА_5 ( а.к.п. 31-34 т. 2 );

- протокол огляду місця події від 30 травня 2014 року ( а.к.п. 36-41 т. 2 );

- протокол огляду предмета ( а.к.п. 42-44 т. 2 );

- витяг з кримінального провадження від 30 травня 2014 року ( а.к.п. 55 т. 2 );

- рапорт ОСОБА_39 від 30 травня 2014 року ( а.к.п 60 т. 2);

- протокол огляду від 30 травня 2014 року ( а.к.п. 63 т.2);

- висновок експерта № 475 від 25.06.2014 року відповідно до якого маса метамфетаміну становить 0,8561 г. ( а.к.п.69-71);

- постанова про приєднання до матеріалів досудового розслідування предметів в якості речового доказу від 25 червня 2014 року ( а.к.п. 73);

- висновок експерта № 843 від 18 серпня 2014 року відповідно до якого, слідів ін`єкцій у ОСОБА_5 не виявлено ( а.к.п. 96);

- акт медичного освідчення від 19 серпня 2014 року, відповідно до якого даних на наркозахворювання у ОСОБА_5 не виявлено ( а.к. 98).

Під час судового розгляду прокурор надав три поліетиленових кульки з наркотичним засобом, які були оглянуті в судовому засіданні.

Як слідує з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів, обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню . процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як встановлено під час безпосереднього розгляду справи, тільки один свідок ОСОБА_22 вказує, що ОСОБА_5 наніс один удар палицею в область спини ОСОБА_6 , а потім кулаком в обличчя, від якого останній присів, і тримався за живота.

Однак з висновку експерта № 271 від 25 травня 2014 року ( а.к.п.36-37) слідує, …що « тупа травма селезінки утворилася в результаті не менш ніж дворазового, досить вираженого за силою травматичного впливу тупих предметів з обмеженою видовженою поверхнею ( наприклад палиця, бейсбольна бита та інше) в місце прикладання сили в проекції селезінки, тобто на рівні вище вказаних двох синців по лівій задньо-боковій поверхні грудей в проекції 8-10 ребер . За ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, зазначена травма селезінки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого». Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок закритої тупої травми живота з ушкодженням селезінки, що в подальшому призвело до внутрішньо-черевної кровотечі і масивної крововтрати, яка і стала безпосередньої причиною смерті.

Оцінюючи висновок експертизи та враховуючи те, що свідок ОСОБА_22 являється бувшим працівником міліції, а також перебував у дружніх стосунках з померлим, то суд критично ставиться до його показів, не бере їх до уваги, оскільки вони спростовуються висновком вищевказаної експертизи, та виходячи з того, що всі інші учасники конфлікту, з яких більшість не знайомі з обвинуваченим не підтвердили факт участі ОСОБА_5 у даному конфлікті, та нанесенні ударів палицею померлому.

Будучи допитані в судовому засіданні працівники міліції пояснили, що вони оглядали автомобіль ОСОБА_5 однак палиці, чи іншого предмета схожого на палицю знайдено не було.

Що стосується показів свідків, які нібито бачили в руках обвинуваченого щось схоже на палицю, то суд не бере їх доказ, оскільки дані свідки можливо бачили вказане, а не бачили самого нанесення ударів ОСОБА_5 .

Під час впізнання з участю свідка ОСОБА_24 та адвоката ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_24 не впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 24.05.2014 року о 05.00 год. несла предмет схожий на дерев`яну палицю, яку в подальшому поклала в салон автомобіля марки « ВАЗ 21093» біля будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, органом досудового слідства та прокурором безпосереднє знаряддя злочину ( палиця, бейсбольна бита та інше) не встановлено та до суду не надано.

Що стосується доказів наданих прокурором, а саме протоколів впізнання та протоколів слідчих експериментів і з свідками які впізнали ОСОБА_5 та на місці відтворили факт даного конфлікту та обвинуваченим, то суд вважає, що вказані докази тільки констактують факт знаходження останнього на місці події 24 травня 2014 року, що і сам обвинувачений не заперечує цей факт, а не факт нанесення ОСОБА_5 ударів померлому.

Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України прокурором не надано, а судом не здобуто під час судового розгляду.

Виходячи з наявних доказів, суд також приходить до переконання, про сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, який не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду в рішенні від 21.07.2011 року у справі « Коробов проти України», з якого слідує, що суд при оцінці, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може впливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд у справі від 6 грудня 1988 року «Барбера, Мессере і Хабардо проти Іспанії» зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, що будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого ( підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського суду , зокрема у параграфі 39 рішення Страсбурзького суду « Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_5 був доставлений працівниками міліції 30 травня 2014 року в Рівненський МВ УМВСУ в Рівненській області для нібито перевірки документів.

Однак не зрозуміло, яким чином ОСОБА_5 опинився в кабінеті Рівненського МВ УМВСУ у Рівненській області, оскільки жодних протоколів доставки та затримання останнього у відповідності до вимог ст. 168 КПК України не складалося, і стороною обвинувачення до суду не надано. Однак з матеріалів кримінального провадження не вбачається, для яких конкретно цілей останній був доставлений в Рівненський МВ УМВСУ в Рівненській області, і з якою метою у нього необ хідно було перевіряти документи у Рівненському МВ.

Прокурор в своїх доводах посилається як на доказ у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України рапорт ОСОБА_40 від 30 травня 2014 року № 11475, однак суд не приймає вказаний рапорт як доказ, оскільки він не є процесуальним документом отриманим в порядку передбаченим КПК України, а являється внутрішнім документом Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області.

Що стосується протоколу огляду від 30.05.2016 року то з нього слідує, що на столі в службовому кабінеті № 45 Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області знаходяться три поліетиленові кульки з порошкоподібною речовиною жовтуватого кольору. Даним протоколом тільки зафіксовано факт знаходження вказаних кульків на столі у даному кабінеті. Поняті, які були допитані в судовому засіданні також підтвердили факт знаходження на столі трьох поліетиленових кульків з порошкоподібною речовиною.

Таким чином з протоколу огляду не встановлено приналежність вищевказаних кульків з порошкоподібною речовиною саме ОСОБА_5 .

З матеріалів кримінального провадження та під час досудового розгляду не надано жодного письмового доказу того, що ОСОБА_5 в добровільному порядку, без примусу надав дозвіл на огляду його рюкзака. Допитані в якості свідків працівники міліції пояснили, що ОСОБА_5 добровільно виклав на стіл вказані кульки разом з іншими речами, однак в суду є сумніви щодо правдивості вказаних показів, і суд критично ставиться до показів даних свідків, оскільки вони є зацікавлені у розгляді кримінального провадження. Вказані свідки також не підтвердили наявність достатніх відомостей, що вказували на необхідність надання обвинуваченим його речей для огляду. Сам же ОСОБА_5 відмовився від підпису вищевказаного протоколу.

Сам же слідчий, як незалежний суб`єкт, який має право на отримання доказів, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України при можливій добровільній згоді ОСОБА_5 на надання ним речей для огляду присутній не був.

Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений, при доставці його в автомобілі в Рівненський МВ, працівники міліції оглядали його рюкзак, і нічого не виявили, і суд вказані покази ОСОБА_5 приймає як доказ. Крім того, останній показав, що він довгий час знаходився в кабінеті, і його декілька разів виводили та заводили в кабінет, а рюкзак залишався з працівниками міліції в кабінеті. Працівники міліції ОСОБА_36 та ОСОБА_41 являються працівниками карного розшуку Рівненського МВ, а не працівниками відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів, що знову ж ставить під сумнів їхні дії.

Органом досудового слідства та прокурором не надано жодних доказів стосовно того, що слідчим-суддею було надано дозвіл на обшук або огляд ОСОБА_5 у відповідності до вимог чинного КПК України.

Крім того, слідчий в порядку встановленому главою 15 КПК України не звертався з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога щодо вживання наркотичних засобів не стоїть, раніше до кримінальної відповідальності за фактом придбання, носіння чи вживання наркотичних засобів не притягувався. Проведені експертизи органом досудового розслідування також підтверджують факт того, що ОСОБА_5 не вживає наркотичні засоби, і на його тілі немає жодних ін`єкцій. У висновках даних експертиз, останній також заперечує факт вживання наркотичних засобів. Таким чином в суду наявні сумніви щодо приналежності вищевказаних наркотичних засобів саме ОСОБА_5 .

З повідомлення ж про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_5 від 28 червня 2014 року вбачається, що « 30 травня 2014 року о 10.30 год. під час перебування в приміщення Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області в службовому кабінеті № 45 під час перевірки особистих документів працівниками міліції та під час поверхневого огляду у особистих речах ОСОБА_5 було виявлено та в подальшому вилучено три поліетиленових кулька з наркотичними засобами».

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що докази обвинувачення є неузгодженими між собою та показами допитаних свідків по справі, а саме, свідки працівники міліції вказують, що обвинувачений добровільно виклав три поліетиленових кульки на стіл в кабінеті, а з повідомлення про підозру слідує, що проводився поверхневий огляд ОСОБА_5 і в нього було виявлено вказані кульки. За таких підстав вказані доводи викликають сумніви у своїй належності. Якщо проводився поверхневий огляд, то прокурором не надано жодного процесуального документа щодо проведення поверхневого огляду обвинуваченого.

Суд вважає, що доводи обвинувачення під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності.

Таким чином, суд приходить до переконання про недопустимість доказу, а саме протоколу огляду від 30.05.2014 року, та інших доказів, які випливають із вказаного протоколу огляду. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КПК України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Положеннями ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджене доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненим судом відповідно до ст.. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ немає наперед встановленої сили.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься принцип законності, який поміж іншого визначає, що закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження , повинні відповідати КПК України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу ( ст.ст. 7,9 КПК України).

Визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину за умови доведеності у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку його вини надійно захищає його від необґрунтованого, свавільного притягнення до кримінальної відповідальності.

Виходячи з вимог ст.. 86 КПК України, доказ визнається допустимими, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Необхідно зазначити, що за змістом ст. 19 Конвенції суд контролює дотримання державами-сторонами Конвенції взятих на себе зобов`язань. Питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим ( рішення від 23 квітня 1997 року у справі « ВанМехелен та інші проти Нідерландів»).

Хоча зростання рівня організованої злочинності й потребує адекватного реагування, право на справедливий судовий розгляд справи, зокрема на належне здійснення правосуддя, поширюється на всіх осіб незалежно від тяжкості вчинених ними злочинів. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету ( рішення від 17 січня 1970 року у справі « Делькур проти Бельгії»).

Згідно ст.. 87 КПК України - недопустими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діянні: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозводу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Аналізуючи вказану норму, суд приходить до переконання, що істотне порушення прав і свобод людини оціночне поняття кримінального процесуального права, яке не може бути визначене законодавством. Воно уточнюється і конкретизується в процесу правозастосування з урахуванням особливостей конкретної ситуації. Виходячи з цього, неможливо унормувати всі ситуації з істотним порушенням прав та свобод людини, але критеріями їх оцінки слід вважати неможливість, неповноту ( перешкоду) в реалізації прав та свобод людини.

Відповідно до ст.. 223 КПК України - слідчі ( розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання ( збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої ( розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої ( розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої ( розшукової) дії особам, які беруть в ній участь, роз`яснюється їх права та обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність за цим Законом.

Відтак, оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є недоведеним, а саме - не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 та ч.1 ст.309 КК України, були вчинені саме обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За встановлених судом, обставин ОСОБА_5 підлягає виправданню.

По справі речовими доказами визнано три поліетиленових кульки із вмістом 0,8561 наркотичного засобу - метамфетамін ( первітин), що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського МВ.

Керуючись ст.ст.368, 370, п.2 ч.1 ст.373, ст.ст.374, 375, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, , передбачених ч. 2 ст. 121 та ч.1 ст.309 КК України та його по суду виправдати.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралась.

Речові докази по справі - три поліетиленових кульки із вмістом 0,8561 наркотичного засобу - метамфетамін ( первітин), що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити виправданому ОСОБА_5 та прокурору.

Роз`яснити прокурору, виправданому та його захиснику право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1