Справа № 307/3345/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 на вирок Тячівського районного суду від 12 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Широкий Луг Тячівського району, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, не працюючий, розлучений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 06 вересня 2015 року близько 19-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки Chery Jaggi номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись із смт.Буштино у напрямку м.Тячів на 94 кілометрі мінус 60 метрів ділянки автодороги Мукачево-Рогатин-Львів, грубо порушив вимоги пунктів 2.9 «а»,; 1.5 та 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Mersedes-Benz Sprinter» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП пасажир автомобіля марки Chery Jaggi номерний знак НОМЕР_1 - малолітній ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота за підкапсулярним розривом печінки, розривом селезінки та крововиливом в черевну порожнину до 600-800 мл., садини лівої вушної раковини та лівого ліктьового суглобу, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні, фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортним засобом строком один рік. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 належним чином не мотивував не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Враховуючи обставини вчиненного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема: керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо малолітнього та наслідки кримінального правопорушення, незастосування додаткового покарання, на думку прокурора, є недостатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Іншими учасниками провадження апеляції не подавалися.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав, що вирок суду є законним і обґрунтованим, однак просив не позбавляти його керування транспортними засобами, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, внаслідок чого ці обставини, як і кваліфікація його діянь за ч.1 ст.286 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Поряд з цим, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України та роз"яснення, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» щодо необхідності у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами і призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.

Як правильно зазначено в апеляції прокурора, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання без додаткового, судом не повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєного ним злочину, зокрема, керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що ним грубо порушено одночасно декілька положень Правил дорожнього руху, в результаті чого він виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем, а також його безвідповідальне ставлення до того, що в керованому ним, у стані алкогольного сп`яніння, автомобілі знаходились трое пасажирів, двоє з яких малолітні діти.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що непризначення судом першої інстанції при таких обставинах ОСОБА_6 покарання без додаткового позбавлення права керування транспортними засобами, не дотримано загальних засад призначення особі покарання за вчинене кримінальне правопорушення і допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання, що відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 нового покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, зокрема, що він не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину, думку законного представника малолітнього потерпілого, його ставлення до наслідків вчиненого злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди злочином.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити основне покарання у такому ж виді та розмірі, яке призначив суд першої інстанції та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на певний строк, оскільки саме таке покарання відповідатиме положенням ст.50 КК України та вимогам ст.65 ч.2 КК України і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
За таких обстави, у відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України зазначенийвирок, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового вироку, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404 -405, 407, 409, 420 КПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатській області від 12 листопада 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати .

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В іншій частині вирок Тячівського районного суду від 12 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

Судді: