ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3299/15-к
Провадження № 1-кп/210/104/16

"30" травня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Кривому Розі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Клопотання було обґрунтоване тим, що обвинувачений вже більше 10 місяців перебуває під вартою, потерпілі та свідки які були заявлені стороною обвинувачення допитані , обвинувачений має постійне місце проживання , одружений , має неповнолітню доньку тобто перебуває у стійких соціальних зв`язках .
Прокурор який був присутній у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання та зазначив , що не убачає підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який .
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошує, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З рішення Європейського суду з прав людини «Єчус проти Литви» вбачається, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у рішеннях цього ж суду «Яблонський проти Польщі», «I.A. проти Франції», «Іловецький проти Польщі» зазначено, що п. 3 ст. 5 Конвенції передбачає, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).
Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».
Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.
З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі - інформаційний лист) вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Незважаючи на те, що судове слідство по кримінальному провадженню ще не завершено, однак, суд, враховує що по кримінальному провадженню допитані потерпілі , свідки , а також обвинувачений має постійне місце проживання в м. Кривому Розі , сім`ю , роботу , раніше не судимий , тривалий час знаходиться під вартою, з 07.07.2015 року, обвинувачується у вчиненні злочинів : тяжкого та середньої ступені тяжкості , а також, приймаючи до уваги положення, що викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини , суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, оскільки приходить до висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, вважає необхідним покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривого Рогу , громадянину України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово на строк 60 днів, тобто з 30 травня 2016 року по 28 липня 2016 року включно , забов`язавши його прибувати за кожною вимогою прокурора та суду; заборонити залишати цілодобово місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , звільнивши його з - під варти в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1