АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5881/16-к Головуючий суддя І інстанції Скотар
Провадження № 11-сс/790/780/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016р.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ст. Слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001303 про застосування до підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_7 , 1995 року народження, громадянина України, жителя м. Харкова, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а на ОСОБА_7 покладено обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру в незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно та поєднаному із спричиненням значної матеріальної шкоди потерпілим.

Згідно повідомленої ОСОБА_7 підозри, він в період часу з 20:39 години 01.02.2016р. до 00:22 години 02.02.2016р., знаходячись на території спецмайданчика для тимчасового тримання автомобілів ХФ ДП МВС України «Інформ-ресурси» по вул. Крупської, 15 в с. Пісочин Харківського району Харківської області, діючи з умислом на незаконне заволодіння автомобілем «BMW 745 і» р.н. НОМЕР_1 , вартістю 178138,63 грн., що належав громадянину ОСОБА_9 , використовуючи ОСОБА_10 у якості особи, на яку оформлені документи на право одержання вказаного автомобіля, незаконно заволодів цим транспортним засобом, який о 00:59 години 02.02.2016р. за допомогою підшуканого евакуатора був вивезений за межі території спецмайданчика. В подальшому, ОСОБА_7 звернув цей автомобіль на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд.

ОСОБА_7 підозрюється і в тому, що в період часу з 04:37 години до 06:08 години 10.02.2016р. аналогічним чином, знаходячись на тому ж спецмайданчику та використовуючи ОСОБА_11 в якості особи, на яку оформлені документи на право одержання автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan» р.н. НОМЕР_2 вартістю 39930, 93 грн., належав ТОВ « Євро-Диліжанс», незаконно заволодів цим транспортним засобом, який о 06:36 години за допомогою підшуканого евакуатора був вивезений за межі території спецмайданчика та в подальшому звернутий ОСОБА_7 на свою користь.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчий суддя послався на те, що зазначені у клопотання ризики в обґрунтування необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не доведені.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на помилковість висновку слідчого судді щодо відсутності зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1.3.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 проти її задоволення та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав до її задоволення.

Відповідно до ч.1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обґрунтовано покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховування від органів досудового розслідування та/ або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, ескперта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина друга цієї ж статті Кримінального процесуального Кодексу зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У розумінні положень ч.1,2,3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані постановити ухвалу, про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, але має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за першою вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктом 2 та 3 частини першої цієї статті.

При цьому, у відповідності до вимог ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

В обґрунтування застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, про що, як на думку прокурора, свідчить те що ОСОБА_7 підозрюється у особливо тяжкому кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, що, як на думку прокурора, за відсутністю у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, бо він не одружений, дітей не має,- може спровокувати ОСОБА_7 до переховування від органу досудового розслідування і суду, а оскільки він не працює і не має законних джерел отримання заробітку, - то і до вчинення інших кримінальних правопорушень, а, окрім того, може вчинити тиск на свідків, які є особами його оточення.

Однак об`єктивних доказів наявності обставин, які б свідчили про реальність існування зазначених прокурором ризиків, ні слідчому судді, а ні апеляційній інстанції не надано.

При цьому, ОСОБА_7 є громадянином України, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Харкові, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався вчиться на четвертому курсі національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого, виключно позитивно характеризується Харківською обласною спілкою азербайджансько-української дружби «Достлу», членом якої є з 2009р.

Викладене свідчить про те, що посилання прокурора в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо відсутності підстав до застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, заявленого прокурором, а том, керуючись ст.ст. 404, 405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 залишити без задоволення а ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2016р. про відмову в застосуванні до підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001303 запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: