Справа № 387/459/16-к
Номер провадження по справі 1-кп/387/62/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, кваліфіковане як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин :
ОСОБА_3 08.06.2015 року, близько 01 години 00 хвилин, знаходячись на березі водойми, що розташована в селі Вороб`ївка Добровеличківського району Кіровоградської області, зустрів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, стоячи позаду потерпілого, умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в ділянку нижньої щелепи ліворуч. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла нижньої щелепи зліва зі зміщенням відламків, яке викликало тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів та яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та цивільний позов не визнав повністю та під час допиту вказав, що між ним та ОСОБА_6 склалися тривалі неприязні відносини. Точної дати не пам`ятає, але в один із днів після випускного вечора його сина, близько 21 години, він, разом із сином ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходилися на ставу та рибалили. Обвинувачений чув як по полю, де знаходиться городина їздив мотоцикл ОСОБА_6 . Проте самого потерпілого того дня він взагалі не бачив. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_3 пообіцяв відвезти його на залізничний вокзал, після чого вони зібралися та поїхали зі ставу. Обвинувачений стверджував, що тієї ночі ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_11 , ні його мати не приходили до них, а тому він не міг спричинити ушкодження потерпілому. Вважає, що потерпілий обмовляє його у вчиненні злочину, оскільки між ними тривалий час існують неприязні відносини .
Незважаючи на повне заперечення ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні його вина підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості .
Так потерпілий ОСОБА_6 , під час допиту вказав, що точної дати він не пам`ятає, на початку літа 2015 року, близько 00 годин 30 хвилин, він, на прохання ОСОБА_12 на власному мопеді, приїхав на поле, яке розташоване між селом Ляхове та селом Братолюбівкою, з метою допомогти останньому полити городину. По прибутті на місце, вони з ОСОБА_12 виявили зникнення мобільного телефону останнього. Матір ОСОБА_12 повідомила, що незадового перед цим до вагончика, де останній відпочивав, приходив ОСОБА_13 . Після цього потерпілий , разом із ОСОБА_12 , стали спускатися до ставу, а саме до місця, де знаходилися водяні помпи . В цей час на березі вони помітили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ще одного невідомого їм чоловіка . ОСОБА_6 став пред`являти претензії до ОСОБА_15 з приводу зникнення належного ОСОБА_12 мобільного телефону та руками штовхнув ОСОБА_15 в плечі. В цей час він відчув удар ззаду в ліву частину щелепи. Хто саме його наніс, ОСОБА_6 не бачив. Проте, коли від отриманого удару впав на землю то побачив, що поруч із ним стояв ОСОБА_3 , який наніс ще близько 2-3 удари ногою праву ділянку тулуба потерпілого. Інші присутні там особи знаходилися на відстані від місця його побиття та участі в конфлікті не приймали . Після нанесених ударів та вимог ОСОБА_12 припинити побиття, ОСОБА_3 більше ударів не наносив . ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_12 пішли до вагончика, де потерпілий заснув. На протязі наступних чотирьох днів він знаходився на своєму робочому місці, а після цього в себе вдома. В лікарню звернувся через 7 чи 8 днів оскільки на протязі всього часу з ротової порожнини текла кров .
Свідок ОСОБА_12 , під час допиту вказав, що працює у СФГ "Васільєва" різноробочим, а саме доглядає за городиною. 07 червня 2015 року, близько 22 години він залефонував до ОСОБА_6 з проханням допомогти йому полити городину . Чекаючи приїзд ОСОБА_6 , він заснув. Прокинувшись, близько 24 години, виявив відсутність власного мобільного телефону . Мати ОСОБА_12 повідомила, що коли той відпочивав, до вагончика заходив ОСОБА_16 цей час приїхав ОСОБА_6 і вони разом пішли на берег ставу, подивитися до помпи . Підійшов ближче до водойми , помітили, як у кущах хтось сховався. Як пізніше з`ясувалося, то були ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та невідомий йому чоловік. ОСОБА_6 запитав у них, що вони тут роблять. Потім підійшов до ОСОБА_15 та почав з ним розмовляти. В подальшому ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_15 у плече. В цей час зі сторони ставу, із кущів вибіг ОСОБА_3 та знаходячись позаду потерпілого, наніс ОСОБА_6 один удар лівою рукою в ділянку щелепи . Після того, як потерпілий нагнувся до землі, обвинувачений наніс ОСОБА_6 два удари ногою. ОСОБА_12 став робити зауваження ОСОБА_3 на що останній відповів, щоб він не вмішувався . На той момент на місці події були присутні ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 ОСОБА_20 та невідомий йому чоловік. Інші особи, окрім ОСОБА_3 , потерпілого не били. Мати ОСОБА_12 в цей час була біля вагончика. Після вказаних подій ОСОБА_12 разом із ОСОБА_6 пішли до вагончика. Останній скаржився на біль в ділянці щелепи . Крім того у нього з ротової порожнини текла кров . Всю ніч потерпілий провів у вагончику. Зранку ОСОБА_6 поїхав у невідомому напрямку, а потім повернувся, та знаходився на протязі чотирьох днів на їх робочому місці . Стверджував, що ні він, ні ОСОБА_6 не перебували в стані алкогольного сп`яніння .
Свідок ОСОБА_21 , під час допиту вказала, що ОСОБА_6 є її сином. В червні 2015 року, близько 07 години ранку він пішов на роботу, а повернувся наступного дня, близько 17 години. Свідок помітила на лівій частині щелепи тілесні ушкодження. На її запитаня ОСОБА_6 повідомив, що його вдарив ОСОБА_3 . Про обставини самої події їй відомо лише зі слів свого сина . В зв`язку з пошкодженням щелепи ОСОБА_6 близько місяця знаходився на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні . У вересні 2015 року ОСОБА_21 звернулася до ОСОБА_3 з проханням дати кошти на лікування потерпілого на що він відмовив, мотивуючи тим, що йому необхідні кошти для навчання власної дитини . Під час цієї розмови ОСОБА_3 визнав свою вину у нанесенні тілесного ушкодження її синові.
Свідок ОСОБА_22 , під час допиту вказав, що 07 липня 2015 року, близько 03 години ОСОБА_6 перебував у нього в гостях, де вони разом вживали спиртні напої. Під час розмови, зі слів ОСОБА_6 , йому стало відомо, що між останнім та ОСОБА_3 відбулася бійка. При цьому видимих ушкоджень на тілі потерпілого свідок не помітив. Крім того йому відомо, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 існують неприязні відносини. Також свідку відомо , що ОСОБА_6 просив кошти у ОСОБА_3 за те, що останній зломав першому щелепу.
Крім показань потерпілого та свідків обвинувачення ґрунтується на документах, висновках судових експертиз, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, з протоколу слідчого експерименту від 14.10.2015 року з фототаблицею, встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 добровільно розповів та відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_3 ударів, що мало місце 08.06.2015 року ( а.п. 50-51 ).
З протоколу слідчого експерименту від 14.10.2015 року з фототаблицею, встановлено, що свідок ОСОБА_12 добровільно розповів та відтворив обставини нанесення обвинуваченим ударів ОСОБА_6 , що мало місце 08.06.2015 року ( а.п. 52-53).
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст. 122 КК України .
Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд вважає неналежними доказами, оскільки останні повідомили про події, що мали місце 07.06.2015 року. Проте вказані особи не були свідками подій, які мали місце 08.06.2015 року, близько 01 години та пов`язані із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому . Так з показань ОСОБА_10 з`ясовано, що він достовірно пам`ятає, що прийшов на став до ОСОБА_3 саме 07.06.2015 року, після третьої години ночі, звідки поїхав на залізничний вокзал та був відсутній на території Кіровоградської області до 15.06.2015 року. З показань ОСОБА_8 , з`ясовано, що він рибалив з ОСОБА_23 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в ту ніч, коли до них приходив ОСОБА_10 .
Показання неповнолітнього свідка ОСОБА_20 суд піддає сумніву, оскільки вказана особа є близьким родичем обвинуваченого ( сином ), а тому зацікавлений в результатах розгляду справи.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей .
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є знаходження на утриманні в обвинуваченого двох неповнолітніх дітей .
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено .
З огляду на вказане, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України .
Цивільний позов прокурора Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради, Кіровоградської обласної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину в сумі 3124 гривні 62 копійки , обґрунтований довідкою Кіровоградської обласної лікарні від 12.04.2016 року № 1804/01-19/06, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі .
Процесуальні витрати відсутні .
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися і підстави для їх застосування відсутні .
Доля речових доказів має бути вирішенна в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 ( два ) роки .
На підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строко м на 1 ( один ) рік .
На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції ; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1