Справа № 562/3368/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участі: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника
малолітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10
її представника - адвоката ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_12
його захисників - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши в закритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орестів Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера органів внутрішніх справ, одруженого, раніше не судимого, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -
06 вересня 2014 року близько 17 год. ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні гаражу за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявилося в оголенні ним своїх статевих органів перед малолітньою потерпілою, оголенні статевих органів малолітньої ОСОБА_9 , стимуляцією ОСОБА_12 рукою свого статевого члена та подальшою еякуляцією в присутності потерпілої.
Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, а фактично не визнав, надавши в судовому засіданні показання про те, що 06 вересня 2014 року протягом світлої пори доби працював на земельних ділянках сусідів, надаючи їм послуги зі збору овочів наявною у нього сільгосптехнікою. Того дня додому повернувся пізно, тому не бачив й не міг бачити сусідської дівчинки - ОСОБА_15 , яка на той час товаришувала з його дітьми, а її ровесниками - ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Малолітню потерпілу та її батьків знає багато років як хороших сусідів. ОСОБА_18 бачив напередодні, 04 чи 05 вересня 2014 року, та спілкувався з нею, коли та перебувала у них вдома, при цьому лише жартівливо обійняв її за плечі і сказав, що можливо вона буде йому невісткою. Настя на це розсердилася та побігла додому.
Чому його обвинувачують у зґвалтуванні малолітньої ОСОБА_9 , пояснити не може, оскільки не вступав і не намагався вступити з потерпілою в насильницькі статеві зносини, тому не знає чому ОСОБА_19 його оговорює. Також категорично ствердив, що не вчиняв відносно дитини і будь-яких розпусних дій.
Хоча обвинувачений своєї вини не визнав, однак його вина у встановленому судом кримінальному правопорушенні доведена обсягом досліджених доказів.
Так, допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_9 надала відомості про те, що 06 вересня 2014 року близько 17 год. вона перебувала на дворі біля будинку сусідки і на той час своєї подруги ОСОБА_20 , батьком якої є обвинувачений ОСОБА_12 . Обвинувачений покликав її до себе в гараж щоб щось передати її батькові, а коли вони залишилися удвох, ОСОБА_12 зняв з неї куртку, футболку, шорти і плавки, потім зняв свій одяг та повалив її на підлогу. Він над нею нахилився, тримаючи її обома руками за плечі, при цьому вона бачила його статевий орган. Пручаючись, намагалася вирватися, проте зі страху не кричала й не кликала про допомогу, а потім побачила як ОСОБА_12 , тримаючи рукою свій статевий член, за допомогою руки закінчив статевий акт, після чого відійшов від неї, взяв пластикову пляшку з водою, помився та наказав їй одягатися, пригрозивши, щоб вона нікому про це не розповідала. Приблизно через тиждень розповіла про все, що сталося, мамі, оскільки їй було дуже соромно і страшно.
Показання потерпілої ОСОБА_9 об`єктивно узгоджуються з показаннями її матері - законного представника ОСОБА_10 , якій 11 чи 12 вересня 2014 року дочка розповіла про все, що сталося між нею та сусідом ОСОБА_12 . При цьому, матір малолітньої охарактеризувала ОСОБА_12 в цілому як порядку людину, як вона знала його раніше, однак схильного до жартів на сексуальні теми, особливо коли останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 також надали відомості про ОСОБА_12 як про людину, схильну до жартів на сексуальні теми.
З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 й ОСОБА_27 вбачається, що надані вказаними свідками відомості не містять фактів та обставин, які мають значення для даного кримінального провадження.
Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні надала відомості про те, що є класним керівником учениці Здолбунівської загальноосвітньої школи №6 ОСОБА_9 . Повідомила, що Настя чесна, відповідальна та сумлінна у навчанні і в поведінці дитина, брехні чи обмов за нею вона, як педагог, не помічала.
Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №341/14 від 16.10.2014 р. (том 2, а.с.132 - 135), малолітня потерпіла ОСОБА_9 не виявляє ознак підвищеної навіюваності та підвищеної схильності до фантазування, а враховуючи її психічний та психологічний стан, індивідуально-психологічні властивості, рівень інтелектуального розвитку, потерпіла могла правильно розуміти характер вчинюваного з нею підозрюваним ОСОБА_12 .
Оцінюючи зібрані та досліджені в кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_12 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 156 КК України, а саме - розбещення неповнолітніх, вчинене щодо малолітньої особи.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_12 кваліфіковано за частиною четвертою статті 152 КК України, як зґвалтування малолітньої, тобто статеві зносини з малолітньою із застосуванням фізичного насильства. Проте, дане обвинувачення суд визнає необґрунтованим з таких підстав.
Як слідує з висновку судово-медичного експерта №960 від 12 вересня 2014 року (том 2, а.с.31, 32), станом на 12.09.2014 р. в неповнолітньої ОСОБА_9 було виявлено свіжий надрив дівочої пліви відповідно 7-ми годинам умовного годинникового циферблата, який міг виникнути від дії тупого предмету і по терміну виникнення не суперечить вказаному в обставинах справи терміну. В мазках та препаратах з тампону із вмістом передвір`я піхви ОСОБА_9 наявність сперматозоїдів не встановлена.
З висновків призначених та проведених під час здійснення досудового розслідування шести судово-імунологічних експертиз (том 2, а.с.44 - 46, 51 - 53, 58 - 60, 65 - 67, 72 - 75, 80 - 84), двох судових експертиз волосся (том 2, а.с.92 - 98, 103 - 109), а також дактилоскопічної експертизи (том 2, а.с.114 - 121), вбачається, що досліджені у судовому засіданні висновки вказаних експертиз не містять фактів та обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, оскільки наведені процесуальні джерела доказів не вказують на біологічні сліди крові чи сперми обвинуваченого ОСОБА_12 , котрі б могли бути виявлені на тілі чи одязі потерпілої ОСОБА_9 .
Як слідує з висновку призначеної та проведеної під час судового розгляду генотипоскопічної (генетичної) експертизи (том 3, а.с.17 - 26), на наданих для дослідження експерту речових доказах: належних малолітній потерпілій ОСОБА_9 шортах та кофті не виявлено біологічних об`єктів - слідів крові чи сперми, котрі б походили від обвинуваченого ОСОБА_12 .
Аналізуючи показання малолітньої потерпілої, суд приходить до висновку, що між обвинуваченим та потерпілою не відбулися статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, натомість усвідомивши, що потерпіла фізично не спроможна до статевих стосунків, обвинувачений, шляхом стимулювання свого статевого члена, закінчив статевий акт собі в руку, при цьому зробив це демонстративно в присутності дитини. Інші очевидці цієї події відсутні або невстановлені.
Вказане об`єктивно узгоджується з висновком судово-медичного експерта №960 від 12 вересня 2014 року, згідно якого, враховуючи антропометричні дані, фізіологічний вік потерпілої, відсутність менструацій на момент огляду, неповнолітня ОСОБА_9 статевої зрілості не досягла. Разом з тим, згідно висновку судово-психіатричного експерта №341/14 від 16.10.2014 р., враховуючи психічний та психологічний стан, індивідуально-психологічні властивості малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , рівень її інтелектуального розвитку, потерпіла могла правильно розуміти характер вчинюваного з нею, але при цьому не розуміти значення дій підозрюваного ОСОБА_12 .
Виходячи з наведеного, дії обвинуваченого ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.156 КК України як розбещення неповнолітніх, а саме - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, як це вбачається з положень статті 12 і санкції ч.2 ст.156 КК України, особу ОСОБА_12 , який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей (том 2, а.с.212 - 214), раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався (том 2, а.с.211), а також обставини, що пом`якшують покарання не встановлено, обставини, що обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, при цьому ОСОБА_12 слід призначити передбачене санкцією частини другої статті 156 КК України основне покарання у виді позбавлення волі ближче до найвищої межі, встановленої санкцією цієї частини, оскільки під час судового провадження обвинувачений не висловлював щирого жалю про вчинене, в потерпілої чи її законного представника пробачення не попросив, а також не надав суду переконливих та послідовних показань з приводу інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння.
Як вбачається з копії ухвали слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року (том 2, а.с.178), 12 вересня 2014 року ОСОБА_12 був затриманий уповноваженою службовою особою органу досудового розслідування як підозрюваний у вчиненні злочину, а відтак, обвинуваченому слід зарахувати в строк позбавлення волі строк досудового тримання під вартою за правилами абзацу першого та пункту в) абзацу четвертого частини п`ятої статті 72 КК України, а саме:
- зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
- у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, а саме: досліджені (оглянуті) під час здійснення досудового розслідування та визнані у кримінальному провадженні речовими доказами предмети і об`єкти, перелік яких наведений в постановах слідчого органу досудового розслідування від 29 вересня та від 24 листопада 2014 року (том 2, а.с.85 - 87, 122, 123), - слід знищити як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане.
Понесені Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Рівненській області на підставі постанов слідчого про призначення експертиз процесуальні витрати, пов`язані із залученням судового експерта (том 2, а.с.43, 50, 57, 64, 71, 79, 91, 102, 113), в загальній сумі 5460 грн., а також понесені Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на підставі ухвали суду про призначення експертизи процесуальні витрати в сумі 3600 грн. 87 коп. (том 3, а.с.16), пов`язані із залученням судового експерта, всього в сумі 9060 грн. 87 коп., слід стягнути з обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.156 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання рахувати з 12 вересня 2014 року, тобто з часу обрання судом ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_12 залишити попередній - тримання під вартою.
Речові докази - знищити.
Стягнути зі ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 9060 (дев`ять тисяч шістдесят) грн. 87 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:

Судді: