АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №642/1132/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1226/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, без визначеного місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 24.05.2000 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.142, ч.3 ст.101, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 17.04.2002 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяців 23 дні;

2. 01.11.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 29.08.2013 року за відбуттям строку покарання,-

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений у вигляді домашнього арешту.

Строк покарання ОСОБА_8 встановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбуття покарання до кримінально-виконавчої установи.

Стягнено з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 73 грн. 60 коп. та на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи №1032 від 23.02.2016 року в сумі 184 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята та не погашена, скоїв повторно аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 10.02.2016 року, близько 04 год. 40 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі цілі, взявши з дому три полімерні пляшки, дві з яких ємністю по 6 літрів кожна та одна - 10 літрів, а також резиновий шланг, які помістив у полімерний пакет, направився на вул. Кашуби у м. Харкові. Знаходячись на вищевказаній вулиці, ОСОБА_8 виявив припаркований навпроти будинку №7 автомобіль ВАЗ-21134 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 та яким керував ОСОБА_9 . З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи повторно, ОСОБА_8 , підійшов до вказаного автомобіля, де, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, відкрив кришку бензобаку автомобіля та за допомогою принесеного з собою резинового шлангу, таємно викрав паливо марки А-92, вартість одного літру якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1032 від 23.02.2016 року, становить 18,40 грн., яким заповнив дві полімерні пляшки ємністю 6 та 10 літрів, та переніс їх до будинку 188-В по вул. Полтавський Шлях, де заховав під балконом першого поверху. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 повернувся до автомобілю ВАЗ-21134 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився навпроти буд. №7 вул. Кашуби у м. Харкові, де за допомогою принесеного з собою резинового шлангу з бензобаку автомобіля таємно викрав 4 літри палива марки А-92, яким частково заповнив принесену з собою полімерну пляшку. В цей час ОСОБА_8 помітив працівників поліції, які направлялись по вул. Кашуби у м. Харкові, та залишив місце скоєння злочину, при цьому намагаючись втекти від працівників поліції розлив частину палива з цієї 6 літрової пляшки, розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальні збитки, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1032 від 23.02.2016 року, на загальну суму 368,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що він щиро покаявся, визнав свою провину в повному обсязі, активно сприяв слідству, а також вчинив злочин через скрутне матеріальне становище.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений повністю визнав обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і за згодою його та всіх учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин, а тому вирок в частині фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого не перевіряється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують покарання.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, та згідно ст.65 КК України враховано й дані, що характеризують особу, який раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працює, не має визначеного місця проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2015 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом вживання опіоїдів, без синдрому залежності, а також той факт, що частина викраденого майна була повернута потерпілому ОСОБА_9 , який просив призначити обвинуваченому максимальний строк покарання передбачений ч.2 ст.185 КК України. Обставиною, що пом`якшує його покарання судом вірно визнано його щире каяття, на що в своїй скарзі посилається обвинувачений.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому призначив ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України в мінімальній межі санкції статті, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів, вважає, що покарання відповідає тяжкості скоєного та даним про особу обвинуваченого, вважати призначене покарання судом першої інстанції несправедливим внаслідок суворості, як на це посилається обвинувачений, підстав не вбачається.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити - без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:
Судді: