Справа № 627/1179/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2016 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Краснокутського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000552 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого загальну середню освіту, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 30.08.2012 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.11.2015 року звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково на 5 місяців 21 день, за що судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
03 серпня 2016 року, близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи повторно, не маючи постійного джерела доходів, керуючись корисливими мотивами, маючи мету незаконного збагачення і умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що територія будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не огороджена і не охороняється та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, за допомоги молотка, який заздалегідь взяв з дому, набив 300 шт. цеглин, вартістю 0,75 грн. кожна, які виніс з території будинку культури, чим завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 36 від 11.08.2016 року, на загальну суму 225 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про слухання справи у його відсутність та вказав, що до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій ні матеріального, ні морального характеру він не має.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст. 325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без представника потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме:

у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, який не працює, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Краснокутської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, а також те, що представник потерпілого претензій до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

По справі цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі:

- цеглу в кількості 300 шт., що згідно зберігальної розписки знаходиться у ОСОБА_5 , повернути власнику Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1