Справа № 495/7260/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

головуючого одноособово судді - ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Білгород-Дністровський, Одеської обл., з вищою освітою, раніше не судимого; розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , заступника командира з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407. КК України при наступних обставинах:

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом ВО Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Обвинувачений ОСОБА_4 з 28 квітня 2016 року проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України.
Наказом командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України №80 від 13 червня 2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 призначено на посаду заступника командира дивізіону з тилу-начальника тилу, який прибув з військової частини НОМЕР_2 яка дислокується: АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується: АДРЕСА_3 .

18 липня 2016 року обвинувачений капітан ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №27 призначено на посаду заступника командира дивізіону з тилу-начальника тилу військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний:
-свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
-беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
-виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
-виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
-неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
-сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники);
-бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
-вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
-дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Проте, в порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, 25 липня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 30 липня 2016 року, тобто тривалістю 5 діб в умовах особливого періоду, крім воєнного стану проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
30 липня 2016 року обвинувачений капітан ОСОБА_4 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою:

АДРЕСА_3 , та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Крім цього, 01 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 06 серпня 2016 року, тобто тривалістю 5 діб в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .
08 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою:

АДРЕСА_3 , та приступив до виконання покладених на нього службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 на досудовому слідстві, так і при судовому розгляді кримінального провадження, свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю.

Судом обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_2 не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_5 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Судом було роз`яснено, що у даному випадку, обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за контрактом, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, у період з 25 липня 2016 року до 30 липня 2016 року та повторно протягом року не з`явився вчасно на службу без поважних причин, у період з 01 серпня 2016 року до 06 серпня 2016 року. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати його, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 ,суд враховує громадську безпеку та характер скоєного ним кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, у тому числі задовільнену характеристику по місцю проходження служби; сімейне та матеріальне становище; ту обставину, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи всі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , а також те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, задовільнено характеризується за місцем проходження служби, має на утриманні малолітню дитину 2002 року народження, а також те, що скоєне кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, суд вважає можливим обрати у відношенні обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме призначення покарання з випробуванням, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК Україні звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1