Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4180/15-к
Провадження № 1-кп/553/32/2016
В И Р О К
Іменем України
25.02.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001168 від 24.10.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, освіта середня, розлученого, на утриманні має неповнолітнього сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, невійськовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-16.03.1994 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 229-6 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-14.02.1996 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), до 2 років позбавлення волі;

-30.09.1998 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч.2 ст. 140 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

-13.12.1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 140 КК України ( в редакції 1960 року) до 8 місяців 10 днів позбавлення волі;

-11.07.2003 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. ст.70, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-25.10.2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 70, ч.2 ст. 309, ст. 395 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

-20.03.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 71, ч.2 ст. 185 КК України, остаточно до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

-16.07.2009 року Київським районним судом м . Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; 13.01.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнено 08.10.2012 року по відбуттю покарання;

-06.10.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-09.10.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч.4 ст. 70, ч.2ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;

-16.01.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинені повторно, при цьому виконано усі дії, які вважались за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, які він скоїв за таких обставин.

Так, 24.10.2015 року, близько 07 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Площі Слави,1 у м. Полтаві, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, при цьому не маючи умислу на викрадення офіційних документів, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, скоїв дії з таємного викрадення гаманця з грошовими коштами у сумі 312 грн., чим завдав майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 632 грн. 77 коп., виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий стороннім чоловіком, який викликав працівників правоохоронних органів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що 24.10.2015 року, близько 07 год. 40 хв., він, перебуваючи на вул. Площі Слави,1 у м. Полтаві, шляхом вільного доступу із сумки невідомої жінки викрав гаманець з грошовими коштами у сумі 312 грн., чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 632 грн. 77 коп., але даний злочин не було доведено ним до кінця, оскільки був затриманий громадянином. Обвинувачений вказав, що даний злочин, вчинив в зв`язку з скрутним матеріальним становищем.
Судом встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди потерпілій на суму 632,77 грн., яку відшкодовано обвинуваченим в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки обвинувачений визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникає, судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджував інші докази по справі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинені повторно, при цьому обвинуваченим було виконано усі дії, які вважались за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин останнім не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини проти власності.

Згідно довідки з Полтавського обласного наркологічного диспансеру обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під наглядом з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів з 1993 року.

Згідно довідок Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру, Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_5 на обліку у вищевказаних установах не перебуває.

Як вбачається з матеріалів справи вказані протиправні дії обвинувачений ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку Київським районним судом м. Полтави від 16.01.2016 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавленні волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, та в період іспитового строку, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2015 року, який враховано при призначенні останньому покарання вироком того ж суду від 16.01.2016 року.

Тому, з врахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком йому призначено більш м`який вид покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд вбачає рецидив злочину та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочину в зв`язку зі збігом тяжких життєвих обставин.

Речові докази по кримінальному провадженню, які передані потерпілій на зберігання а саме:

- гаманець, грошові кошти в сумі 312 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , пігулки корвалменту та валідолу, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню потерпілій - ОСОБА_6 , як їй належні.

Цивільний позов потерпілою в рамках кримінального провадження не заявлявся, згідно заяви останньої претензій матеріального характеру до обвинуваченого остання не має ( а.с.25).

Враховуючи вищевикладені обставини та дані про особу ОСОБА_5 та приймаючи до уваги, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і покарання призначене судом у вигляді позбавлення волі буде достатнім для виправлення останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 16 січня 2016 року, яким ОСОБА_5 визнано остаточно засудженим за сукупністю вироків до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців та покладено обов`язки згідно ст. 76 КК України виконувати окремо.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 25 лютого 2016 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 період тримання під вартою з 27 січня 2016 року по 25 лютого 2016 року.

З метою забезпечення виконання вироку суду, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 27 січня 2016 року по 25 лютого 2016 року, що становить 30 днів ув`язнення х 2 та відповідає 60 дням позбавлення волі з розрахунку, проведеного у відповідності до ст. 72 КК України зі змінами,внесеними Законом України « Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

У відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів по кримінальному провадженню, а саме:

- гаманець, грошові кошти в сумі 312 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , пігулки корвалменту та валідолу, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути потерпілій - ОСОБА_6 , як їй належні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1