АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 647/2528/15-к
Провадження №11-кп/791/465/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01 березня 2016 року, ухвалений у кримінальному провадженні №0001506 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє: 19.05.2009 року Бериславським районним судом за ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 70 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, 16.12.2011 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання відраховувати з 01.03.2016 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити та стягнути на її користь з ОСОБА_7 заподіяні збитки в розмірі 75000 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Відповідно до вироку ОСОБА_7 , діючи повторно, 09.11.2014 року близько 21.00 години, перебуваючи в м. Берислав, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу, перелізши через огорожу, проник на територію будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , після чого шляхом віджиму вікна проник до приміщення будинку звідки таємно викрав будівельний електричний інструмент, будівельні матеріали, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5095 грн.

Він же, повторно, 07.04.2015 року близько 19.00 години, перебуваючи в м. Берислав, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу, перелізши через огорожу, проник на територію будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_8 , після чого шляхом зламу дверей проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав гроші в сумі 1000 доларів США, ювелірні вироби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1000 доларів США та 49984,92 грн.

Він же повторно, 02.06.2015 року близько 20.00 години, перебуваючи в м. Берислав, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу перелізши через огорожу проник на територію будинку АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_10 , після чого шляхом відчинення вхідних дверей проник до приміщення будинку звідки таємно викрав побутову техніку, кошти в розмірі 2000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 20900 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону внаслідок м`якості. При обранні міри покарання суд не врахував той факт, що ОСОБА_7 згідно ст. 12 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого злочину, повторно вчинив нові тяжкі злочини, вчинивши крадіжки майна громадян поєднані із проникненням у приміщення житлових будинків, спричинені потерпілим збитки не відшкодував, невідшкодована сума збитків становить більше 80 тисяч гривень. Вказує, що призначена ОСОБА_7 міра покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість і не буде сприяти його перевихованню та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, в порушення вимог ст. 374 КПК України судом у вступній частині вироку не зазначений номер кримінального провадження, що присвоєно йому в ЄРДР.

Просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, яку просив задовольнити, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 шляхом проникнення у житло, за ознаками повторності, таємно викрав чуже майно, чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто за правилами ст. 349 ч. 3 КПК України.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд призначивши ОСОБА_7 покарання в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України вимог закону дотримався не повністю.
Так, обґрунтовуючи призначення покарання в межах мінімального строку, передбаченого санкцією статті КК України, за якою ОСОБА_7 засуджено, суд послався на те, що винний щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочинів, що визнано в якості обставин, що пом`якшують покарання, характеризується посередньо.
Однак, судом не в повній мірі взято до уваги, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнаний винним, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів,його визнано винним у скоєнні трьох епізодів злочинної діяльності, що вчинені в період непогашеної судимості за попереднім вироком, факт неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності є обставиною, що негативно його характеризує, і свідчить про систематичність злочинної діяльності та небажання стати на шлях виправлення.
За таких обставин призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 , покарання в межах мінімального строку не можна вважати достатнім для виправлення обвинуваченого, в зв`язку з чим вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України з ухваленням нового вироку, за яким ОСОБА_11 має бути покарання посилено, але ближче до мінімальної межі санкції передбаченої статті Закону, з урахуванням щирого каяття, визнання вини, активного сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочинів, яке на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Що стосується доводів прокурора в частині того, що судом в мотивувальній частині вироку не зазначено відомостей про номер кримінального провадження, який присвоєно йому в ЄРДР, судова колегія вважає, що відсутність у вступній частині вироку відомостей щодо номеру кримінального провадження не може розглядатися, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачене вимогами ст. 412 КПК України, які б були підставою для скасування судового рішення, та вважає, що зазначене порушення може бути усунуте судом першої інстанції під час виконання вироку.
З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 404, 407, 418, 420 ч.1 п.2 КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити - частково.
Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 01 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України покарання строком чотири роки позбавлення волі із поміщенням до кримінально-виконавчої установи.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 01 березня 2016 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.03.2016 року до 26.04.2016 року, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті цей же вирок залишити без змін.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили негайно, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою що тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

С у д д і: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2