Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/729/16-к
Провадження №: 1-кп/332/152/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р.м. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скворцово Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В середині грудня 2015 року, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання діючи навмисно, з метою подальшого використання,підробив раніше знайдене ним посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 17 грудня 2002 року Шевченківським РВК міста Запоріжжя на ім`я ОСОБА_7 , шляхом вклеювання власної фотокартки.

Крім того, 2 лютого 2016 приблизно о 14 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись у салоні трамваю маршруту № 8, на зупинці «вул. Глазунова», розташованої по вул. Глазунова в м. Запоріжжі, діючи навмисно, пред`явив контролерам КП «Запоріжелектротранс» Запорізької міської ради, раніше підроблене ним шляхом вклеювання власної фотокартки, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 17 грудня 2002 року Шевченківським РВК міста Запоріжжя на ім`я ОСОБА_7 , що надавало право безоплатного проїзду.

Дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування29 лютого 2016 року між прокурором та обвинуваченим, в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 2 років обмеження волі та за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,4 ст.358 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
В порядку ч.2 ст.124 КПК України підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1152 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314,373,374,394,474 та 475 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Затвердити по кримінальному провадженню угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, призначивши покарання за:

ч.1 ст.358 КК України два роки обмеження волі;

ч.4 ст.358 КК України один рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ДВА роки обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на ОДИН рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого: не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживати; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 17 грудня 2002 року Шевченківським РВК міста Запоріжжя на ім`я ОСОБА_7 , яке перебуває в матеріалах провадження, залишити в матеріалах.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління Держказначейства України у Шевченківському районі міста Запоріжжя, процесуальні витрати в розмірі 1152 грн.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1