АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1396/16-к Номер провадження 11-кп/786/398/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 березня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.
Суд дійшов висновку, що засуджений не довів своє виправлення через задовільну характеристику з місця відбування покарання, відсутності його участі у суспільному житті колективу та програмах диференційованого виховного впливу, а тому у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд належним чином не врахував його характеристику та поведінку, зокрема, те, що за останні роки він стягнень не мав, працює, хворіє на тяжку хворобу туберкульоз, лікується в установі, однак потребує повноцінного лікування, щиро кається, визнає свою вину та планує створити сім`ю.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги засудженого, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і колегія суддів.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 03.03.2005 засуджений за ст.115, ч. 2, п.п.6.12, ст.187, ч. 4 , ст. ст.70, 96 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та застосуванням лікування від алкоголізму.

Строк відбування покарання рахується з 12 жовтня 2004 року. Кінець строку покарання 12 жовтня 2019 року.

Засуджений фактично відбув більше 3/4 строку призначеного покарання призначеного за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, як вбачається з характеристики затвердженої начальником Кременчуцької виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області№69, ОСОБА_8 за весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Засуджений потребує контролю за виконанням вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, позову не має, хворий на туберкульоз, стан здоров`я задовільний, до лікування ставиться задовільно, по відношенню до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, злодійських традицій не підтримує, до колективу засуджених ставиться байдуже, за характером мовчазний, спокійний, на контакт іде легко, не приймає участі у суспільному житті колективу засуджених, на заходи виховного характеру реагує задовільно, участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, вину визнає. Адміністрація колонії не має впевненості в його соціально-правовій поведінці в умовах відсутності ізоляції та нагляду.

В період відбування покарання в Полтавській виправній колонії № 64 з 01.08.2005 по 05.02.2016 характеризувався незадовільно, допускав порушення установленого порядку відбування покарання за що мав тридцять чотири стягнення, які погашені, поряд з цим має вісім заохочень, п`ять з яких застосовано в 2014-2015 роках.

З 10.02.2016 засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання та проходить курс лікування у Кременчуцькій виправній колонії УДПтСУ Українив Полтавській області № 69, тобто засуджений не позбавлений кваліфікованого лікування від туберкульозу.

Проаналізувавши поведінку засудженого за весь період часу його відбування покарання, а не лише за час, що передує умовно-достроковому звільненню, колегія суддів не вбачає послідовного та повного виправлення засудженого.

Саме ставлення засудженого до вчиненого злочину- визнання ним вини та щире каяття, про що йдеться в апеляційній скарзі, захворювання та потреба у лікуванні, за умови нестабільної поведінки в місцях відбування покарання протягом тривалого часу, не доводить його виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженого, за таких обставин, позбавлені підґрунтя та до уваги колегією суддів прийняті бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 405, 407КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 березня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення - без зміни.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4