УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 , ВСТАНОВИЛА: Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2015 року між прокурором та засудженим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік та покладено відповідні обов`язки. Не погодившись з вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по апеляційній скарзі прокурора, так як вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості від 29 вересня 2015 року між прокурором та засудженим ОСОБА_4 був оскаржений прокурором не з тих підстав які передбачені п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки, вважає, що зазначена ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам статті 427 КПК України, доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до правопорушень невеликої тяжкості. А, згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29 вересня2015 року між прокурором та засудженим ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і яке відноситься до правопорушень невеликої тяжкості, з призначенням покарання в межах санкції статті. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та засудженим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. Як вбачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду прокурору було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, так як вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та засудженим був оскаржений прокурором поза межами його повноважень, тобто не з тих підстав які передбачені п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України. Порушення ч. 4 ст. 469 КПК України, відсутні. Згідно до вимог ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку. Проте, з касаційної скарги та наданої до неї копії ухвали апеляційного суду вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, оскільки, прокурором порушено вимоги п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме: він не має права на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та засудженим, при відсутності порушень ч. 4 ст. 469 КПК України. Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляцією прокурора діяв відповідно до вимог процесуального закону, а тому не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України. Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА: Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 . Ухвала оскарженню не підлягає. СУДДІ: _____________ _____________ ____________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3