Провадження № 1-кп/760/887/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0006227 від 27.06.2015р. укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 та обвинуваченим
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Канібадан Канібаданського р-ну Сагдинської області, республіка Таджикистан, громадянином Таджикистану, освіта повна середня, одруженого, дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
-//- прокурора - ОСОБА_3
-//- захисника - ОСОБА_5
-//- обвинуваченого - ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови Кабінету Міністрів України за №150 від 15.02.2012 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» термін перебування на території України для іноземців не має перевищувати 90 днів.
Так, ОСОБА_4 , на початку березня 2015 року, не бажаючи залишати територію України і, не маючи можливості офіційно, на законних підставах отримати у відповідних органах дозвіл на продовження терміну перебування на Україні, маючи намір на використання завідомо підробленого документу, у якого виник умисел на підроблення документу шляхом внесення до нього неправдивих відомостей, наявність яких у паспорті останнього дає право на незаконне перебування на території України, а саме поставлення в документі відбитків підроблених штампів з метою продовження терміну перебування на Україні, не продовжуючи його в Державній Міграційні службі України.
Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи біля Центрального залізничного вокзалу в м. Києві, розташованого на площі Вокзальній, 1, з метою поставлення в документі відбитків підроблених штампів для продовження терміну перебування на Україні, вступивши у попередню змову з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_6 , надав останньому свій паспорт та грошові кошти в сумі 600 гривень.
Далі, невстановлена слідством особа в невстановлений слідством час та місці підробила відбитки штампів, тобто підробила документ, оскільки вказаний штамп є реквізитом документу.
А через деякий час, у березні 2015 року, точна дата досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_4 , зустрівшись з невстановленою особою на ім`я Мухарем біля Центрального залізничного вокзалу в м. Києві, де останній повернув ОСОБА_4 підроблений паспорт з проставленими в ньому підробленими відтисками штампів про перетин державного кордону на сторінках №2 в пункті пропуску «Козача Лопань» та № НОМЕР_1 в пункті пропуску «Харків Пасажирський».
Після чого ОСОБА_4 , отримавши підроблений паспорт НОМЕР_2 на своє ім`я, мав намір у подальшому використовувати підроблений документ.
Крім того, 27.06.2015 біля 09-15 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні ДМС Солом`янського району, по вул. Єреванській, 25 в м. Києві, під час подачі документів на оформлення посвідки на проживання на території України пред`явив для перевірки працівникам ДМС Солом`янського району документи, які посвідчують особу та підтвердження факту перетину Державного кордону України, завідомо підроблений документ, а саме: паспорт громадянина Таджикистану № НОМЕР_2 на своє ім`я.
Згідно листа Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації №450/125/20/02-2016 від 08.04.2016 у базі даних ПТК АПК «Гарт-1/П», підсистеми «Ризик» відсутні дані щодо перетину Державного кордону України громадянином Таджикистану, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.03.2015 та 28.05.2015 року.
Згідно висновку експерта Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України № 130/800 від 11.09.2015«вітиск штампу Державної прикордонної служби України №089 від 18.03.2015 ППр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » проставлено на сторінці №2паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає формі відмітки про перетинання державного кордону, яка затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України. Відтиск штампу Державної прикордонної служби України №020 від 28.05.2015 ППр «Харків-Пасажирський» проставлено на сторінці №17 паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає формі відмітки про перетинання державного кордону, яка затверджена наказом Адміністрацією Державної прикордонної служби України».
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у пособництві в підробці документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.
Під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, зі змісту якої вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень і зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в цих діяннях і під час судового провадження.
Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили йому міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.
Враховуючи вищевикладене, суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим може бути затверджена.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а кримінальні правопорушення, які вчинив обвинувачений ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості.
Як убачається зі змісту наданої суду угоди про визнання винуватості від 19.05.2016 року, вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і зрозумів, роз`яснені судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомив наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Крім того, відповідно до ст.124 ч.2 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави і витрати на залучення експерта за проведення експертизи у розмірі 491 грн. 04 коп.
Керуючись ч.1 ст.314, ч.4 ст.469, ст.ст.472, 473 ч.2, п.п.1, 3, 4 ч.4 ст.474, ст.475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.06.2016 року у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0006227 від 27.06.2015 року, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. (1020 грн.)
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення судово-хімічної експертизи у розмірі 491 грн. 04 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.
Суддя: