Справа № 127/9202/15-к
Провадження № 1-кп/127/170/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 26 серпня 2014 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006144 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не одруженої, не працюючої, з повною середньою освітою, раніше судимої 15.10.2012 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. із розстрочкою сплати рівними частинами щомісячно протягом одного року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 23 серпня 2014 року у проміжку часу з 04:00 год. до 18:00 год., перебуваючи у салоні автомобіля «МАН-19403» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на ринку «Привокзальний» у м. Вінниці по вул. Привокзальній 3-а, підбурювана жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку належного ОСОБА_6 майна, а саме мобільного телефону моделі «LENOVO-А630» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 52/15-21 від 19.01.2015 року на момент вчинення злочину складає 1269,46 грн. Після чого з місця події зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1269,46 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала, щиро розкаялась та суду пояснила, що вона, перебуваючи в автомобілі «МАN», що був припаркований на вул. Привокзальній в м. Вінниці, вчинила крадіжку мобільного телефону з автомобіля. В подальшому продала його за 500 гривень в м. Іллінці Вінницької області. Коштами розпорядилась на власний розсуд з потерпілим не розрахувалась. На даний час відносно своєї дитини позбавлена батьківських прав.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 26.08.2014 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої дівчини, яка в період часу з 04:00 по 18:00 год. 23.08.2014 року шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону моделі «LENOVO-А630» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який перебував в вантажному автомобілі на території ринку «Привокзальний» в м. Вінниці за адресою вул. Привокзальна 3а, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.08.2014 року.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 26.08.2014 року, що підтверджується витягом від 11.03.2015 року з ЄРДР.
Згідно висновку експерта № 52/15-21 від 19.01.2015 року вартість мобільного телефону моделі «LENOVO-А630» ІМЕІ: НОМЕР_2 на момент вчинення злочину складає 1269,46 грн.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченої, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачена визнала свою винуватість у вчинені злочину, повідомила, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті нею не оспорюються, надала показання та повідомила про обставини вчинення нею злочину. Суд приймає до уваги показання обвинуваченої, яка в судовому засіданні повідомила, що дійсно 23.08.2014 року вчинила крадіжку мобільного телефону моделі «LENOVO-А630», який належить потерпілому ОСОБА_6 .
Вказані показання узгоджуються з письмовими доказами, наданими прокурором, а саме заявою потерпілого, зміст якої підтверджує повідомлені обвинуваченою обставини, час та місце вчинення злочину та висновком експертизи, яким підтверджено вартість викраденого телефону.
Вказане надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченої у вчиненні крадіжки є доведеною, оскільки подані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, корисливий мотив її дій та об`єктивні дії, вчинені нею для досягнення її мети.
Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З довідки-характеристики за місцем проживання обвинуваченої вбачається, що вона проживає в АДРЕСА_1 , не одружена, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виховання своєї малолітньої дитини та розпиття спиртних напоїв в громадських місцях, веде аморальний спосіб життя.
Згідно повідомлення від 20.01.2015 року Іллінецької центральної районної лікарні ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. З виписки №10574 від 05.05.2016 року із медичної карти ОСОБА_4 , вбачається, що вона вагітна.
Відповідно до вимоги по судимість, ОСОБА_4 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, 15.10.2012 року засуджена Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень із розстрочкою його сплати рівними частинами щомісячно до одного року. Штраф на даний час в повному обсязі не сплачено.
Вирішуючи питання щодо вказаної судимості ОСОБА_4 суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Разом з тим ч. 4 ст. 80 КК України визначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Зазначене та те, що ОСОБА_4 вчинено новий злочин середньої тяжкості 23.08.2014 року, свідчить про те, що підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року відсутні, судимість не погашена, покарання не відбуте, новий злочин вчинено в період невідбутого покарання.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний корисливий злочин середньої тяжкості в період невідбутого покарання, вину у вчиненні злочину визнала, завдану матеріальну шкоду не відшкодувала.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, вагітність обвинуваченої.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, думки потерпілого, який просив суворо не карати обвинувачену, особи обвинуваченої, яка розкаялась, винуватість визнала, вагітна, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання з застосування вимог ст. 69 КК України у виді штрафу.
Рішення суду про призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, а також вимоги ст. 72 КК України, згідно яких при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч. 1 ст. 72 КК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання, є підставою для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу, призначеного вироком суду, оскільки щодо неї з 05.05.2016 року застосовано попереднє ув`язнення.
Вказане є підставою не застосовувати до обвинуваченої вимоги ст. 71 КК України, яка застосовується у випадку якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. Так, згідно вказаної норми, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Враховуючи те, що ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за новим вироком звільнена, суд не має правових підстав приєднати до покарання від якого ОСОБА_4 звільнена невідбуту частину покарання, та допускає вирок Іллінецького районного суду до самостійного виконання.
Крім того, на підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченої слід стягнути витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 65-67, 72, 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.05.2016 року до 26.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та звільнити засуджену від відбування покарання у виді штрафу, призначеного вироком суду.
Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року, виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 скасувати, звільнивши з-під варти з залу суду, негайно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 295,20 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: