Справа № 694/1456/15-к Провадження №1-кп/694/22/16
В и р о к
Іменем України
28.03.2016року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю:прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11
захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12
потерпілого ОСОБА_13
представників служби у справах дітей Звенигородської райдержадміністрації ОСОБА_14
представника Звенигородського відділу поліції ГУНП Черкаської області
(інспекції у справах дітей) ОСОБА_16

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Вільхівець Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта не повна середня, не одруженого, не працюючого, який навчається у ДНЗ ПТУ №2 ім.Ватутіна, учень 3 групи, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , проживаючого у гуртожитку АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 15 квітня 2015 року близько 09.00 год., перебуваючи в приміщенні ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів, а саме в кабінеті хімії за адресою: АДРЕСА_4 , з метою крадіжки чужого майна, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Нокіа 510 Люмія» вартістю 800 гривень, із сім-карткою мобільного оператора «Діджус» вартістю 15 гривень, без залишку коштів на рахунку, на загальну вартість 815 гривень, що належить ОСОБА_17 , чим завдав останньому матеріальної шкоди.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 15.04.2015 року в кабінеті хімії побачив, як його однокласник ОСОБА_18 відійшов від парти і залишив на ній свій мобільний телефон. Він його взяв, але не з метою крадіжки, а щоб пожартувати та віддати пізніше. Потім вийшов у коридор і показав мобільний телефон ОСОБА_19 та повідомив, що поверне його після наступного уроку і пішов переодягатися на урок фізкультури.Від однокласників дізнався,що прийшов батько ОСОБА_18 після третього уроку, і йому стало відомо, що він написав заяву до міліції. Потім приїхали працівники міліції, які допитували його без психолога,а потім забрали до відділу міліції,де знову допитували без психолога. Він злякався, що його можуть притягнути до відповідальності, і вирішив не повертати телефон, а змінив картку і почав користуватися даним телефоном,а в подальшому планував підкинути телефон. Заявлений потерпілим ОСОБА_18 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. не визнає,оскільки 21.04.2015 року добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон,який він взяв з парти ОСОБА_13 і йому,як і його батькові було відомо,що телефон знаходиться у міліції,а тому вони не страждали.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 даними під час досудового слідства, підтриманими ним під час судового слідства та дослідженими судом, відповідно до яких він показав,що15.04.2015 року до нього зателефонував близько 13-00 год. Син ОСОБА_20 , який навчається у ЗОШ-інтернаті та повідомив йому, що у нього пропав телефон. Він пішов у школу та разом із сином почав шукати телефон, після чого зателефонував працівникам міліції й повідомив про факт крадіжки мобільного телефону. Приблизно через місяць працівники міліції повернули викрадений мобільний телефон. Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. підтримує в повному об`ємі та просить суд його задовольнити,мотивуючи тим,що вся його сім`я переживала та нервувала з приводу викрадення мобільного телефону у його сина ОСОБА_13 .
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 ,суду пояснила, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_10 . ЇЇ син раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Вона дзвонила до потерпілого і пропонувала 300 грн. за те, щоб він забрав заяву з міліції і вони мирно врегулювали непорозуміння,яке виникло між їхніми дітьми . Проте потерпілий захотів 1000 грн., але у неї такої суми не було.Її син добровільно зізнався у всьому та видав працівникам міліції мобільний телефон,який він взяв з парти ОСОБА_13 з метою пожартувати,а не з метою крадіжки. Просить в задоволенні цивільного позову відмовити,так як мобільний телефон повернутий потерпілому,а тому ніяких переживань не могло бути.
Враховуючи те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 визнав частково свою вину у вчиненні кримінального правопорушення,суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, визнав за доцільним дослідження доказів в повному обсязі.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , та склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками: - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.185 КК України;
В судовому засіданні судом було ретельно досліджено докази, які мають значення для з"ясування змісту і спрямованості умислу винного, зокрема, враховано спосіб, мотив і мету, форму вини, поведінку винного, наявність причинного зв"язку між діями та наслідками. Статтею 94 КПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв"язку і жоден доказ не має наперед встановленої сили. Крім того, на виконання вимог ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань, речей і документів), суд при розгляді справи безпосередньо дослідив докази у справі, шляхом допиту обвинуваченого,свідків, дослідження, речових доказів та інших доказів. Досліджені судом докази у виді показань, речових доказів, документів, вказують безпосередньо на ознаки злочину в діях обвинуваченого за ст.185 ч.1 КК України. Судом в повному обсязі досліджені докази, представлені обвинуваченням і обвинуваченим в свій захист, об`єктивний аналіз яких наданий у вироку у сукупності з усіма обставинами справи. Досліджені судом докази відповідно до ст.84 КПК України узгоджуються між собою і підтверджують винність обвинуваченого, вказують безпосередньо на ознаки злочину в діях обвинуваченого в обсязі, встановленому судом у процесі судового розгляду.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.185 ч.1 КК України підтверджується також наступними доказами:
показами допитаних в судовому засіданні неповнолітніх свідків:
- ОСОБА_13 , даними під час досудового слідства, підтриманими ним під час судового слідства та дослідженими судом, відповідно до яких він показав,що 15.04.2015 року він пішов до Звенигородської ЗОШ-інтернат. Зв`язок із батьками він підтримував по телефону «Нокіа 510 Люмія». Перебуваючи в кабінеті хімії, після закінчення уроку, він поклав телефон на парту і відійшов. Коли повернувся, то телефон зник. Він почав його шукати, розпитувати однокласників, проте нічого не дізнався. Потім він підійшов класного керівника ОСОБА_21 та повідом їй про зникнення телефону. Разом вони підійшли до керівника з виховної роботи, якому також повідомили про крадіжку телефону. На 3 уроці він взяв у однокласника телефон та зателефонував батькові. Коли батько прийшов до школи, то вони почали разом шукати телефон, однак не знайшовши його, батько зателефонував до міліції та повідомив про крадіжку телефону. Через 3-4 дні працівники міліції знайшли у ОСОБА_10 телефон та повернули його. ОСОБА_10 перед ними не вибачився. Його батько сказав, що б він дав 500 грн., тоді він забере заяву із міліції.
- ОСОБА_19 , який показав, що 15.04.2015 року до нього після уроку хімії підійшов ОСОБА_10 і показав телефон. Сказав, що його взяв, щоб пожартувати та поверне після фізкультури. Проте коли його допитували працівники міліції, він злякався і нічого не сказав про телефон.
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_17 звертався до Звенигородського РВ УМВС щодо крадіжки мобільного телефону марки «Нокіа 510 Люмія»;
(т.2 а.м.д.р. 8)
- даними протоколу огляду предметів із фототаблицею від 15.05.2015 року,згідно якого оглянутий мобільний телефон марки «Нокіа 510 Люмія»;
(т.2 а.м.д.р. 24-26)
- даними товарознавчої експертизи від 19.05.2015 року, відповідно до якої дійсна вартість мобільного телефону марки «Нокіа 510 Люмія» становить 800 грн.
(т.2 а.м.д.р. 29-39)
- даними постанови про визнання речових доказів та передача їх на зберігання від 19.05.2015 року,згідно до якої оглянутий під час огляду предметів від 15.05.2015 року мобільний телефон марки «Нокіа 510 Люмія» визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
(т.2 а.м.д.р.40)
Тому, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження,керуючись законом, суд вважає їх достатніми в сукупності для визнання пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення доведеним в повному обсязі.
Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ст.185 ч.1 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Злочин вчинений неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 відноситься до категорії середньої тяжкості злочину.
При призначенні виду та міри покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставин його вчинення, затруднений сімейний і матеріальний стан обвинуваченого, що за місцем навчання у ЗОШ-інтернат він характеризується посередньо,а з 1 вересня 2015 року та по даний час неповнолітній обвинувачений навчається у ДНЗ ПТУ №2 м.Ватутіне,де за період навчання зарекомендував себе з позитивної сторони,а саме приймає активну участь у спортивному житті училища,добре розвинуте почуття відповідальності,вдало вирішує конфліктні ситуації в групі, за місцем проживання також характеризується лише з позитивної сторони добрий,товариський, по відношенню до старших ввічливий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що він виховувався поза межами сім`ї в державному дитячому закладі, умови життя та виховання, ставлення неповнолітнього обвинуваченого до вчиненого ним діяння, сім`я батьків забезпечена продуктами харчування, створено умови для належного виховання сина, що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби про умови проживання та виховання неповнолітнього,згідно акту медичного освідування неповнолітнього ОСОБА_10 по встановленню його стану здоров`я придатний,раніше не судимий.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого, суд встановив вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування завданого збитку злочином,а саме повернення мобільного телефону потерпілому.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують покарання, характеризуючи дані та розмір заподіяної шкоди, суд дійшов висновку та вважає, що до неповнолітнього обвинуваченого неможливо, враховуючи його неповнолітній вік, застосувати, покарання у вигляді штрафу та виправних робіт та за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Так, як неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, збитки відшкодовано (повернуто мобільний телефон «Нокія 510 Люмія» та враховуючи подальшу бездоганну його поведінку, суд вважає за можливе звільнити від покарання, застосувавши заходи примусового характеру, передавши неповнолітнього під нагляд матері, яка визнана на стадії досудового слідства законним представником та подала суду відповідну заяву, застосувавши також й примусовий захід виховного характеру у вигляді, обмеження дозвілля неповнолітнього, а саме перебування поза домівкою з 21.00 до 06.00 години, строком на 1 (один) рік.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача, захисту та потерпілого щодо можливості виправлення і перевиховання неповнолітнього обвинуваченого, суд дійшов висновку, щодо ОСОБА_10 необхідно звільнити від покарання та застосувати примусовий захід виховного характеру.
Потерпілим ОСОБА_17 заявлений цивільний позов про стягнення з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди в сумі 1000 грн.
Відповідно до ст..1179 ЦК України неповнолітня особа /у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років/ відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть ,що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Судом встановлено, що майна у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 немає, тому шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_17 повинна відшкодувати його законний представник ОСОБА_11 .
У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суду не надано доказів про заподіяння обвинуваченим потерпілому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір в сумі 1000 гривень. В задоволенні цих вимог суд відмовляє.
Питання про речові докази у справі, а саме:-мобільний телефон «Нокіа 510 Люмія» суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів при проведенні експертиз відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
з а с у д и в:
Звільнити ОСОБА_10 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_11 із обмеженням дозвілля неповнолітнього, а саме перебування поза домівкою з 21.00 до 06.00 години, строком на 1 (один) рік.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Речові докази у справі, а саме:-мобільний телефон «Нокіа 510 Люмія» переданий на зберігання під розписку ОСОБА_17 під час досудового розслідування (т. 2 а.м.д.р. 40-41) - повернути ОСОБА_17 , як законному володільцю.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів при проведенні експертиз відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) З оригіналом вірно.

Суддя ОСОБА_1