Справа № 371/182/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/460/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 27.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 5 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шандра, Миронівського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Цивільний позов прокурора задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» - 3 816грн. 05 коп.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 14 987 грн. 26 коп., 3 000 грн. витрат на правову допомогу, 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 22 987 грн. 26 коп.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 30 червня 2014 року близько 1 години ночі між потерпілим ОСОБА_9 , який разом із ОСОБА_11 перебував у автомобілі «Івеко» в с. Шандра по вул. Євпаторійській поблизу будинку № 25, та обвинуваченим ОСОБА_7 на ґрунті давніх неприязних відносин виникла сварка, у ході якої останній почав бити руками по капоті, дверцятах та вікнах автомобіля.

ОСОБА_9 , побачивши, що ОСОБА_7 агресивно налаштований, вирішив уникнути конфлікту не зважаючи на образи та провокуючі до бійки дії обвинуваченого, поїхав селом Шандра Миронівського району.

Цієї ж ночі, біля 2 години ночі ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Комсомольській, с.Шандра, Миронівського району та побачивши автомобіль «Івеко» під керуванням ОСОБА_9 , перегородив дорогу та зупинив вказаний автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_9 зупинив автомобіль, з салону якого вийшла ОСОБА_11 та направилася до ОСОБА_7 з метою мирного врегулювання конфлікту, проте останній почав ображати ОСОБА_11 нецензурними словами.

ОСОБА_9 , почувши образи, дістав з-під водійського сидіння хрестоподібний (балонний) металевий ключ, і, маючи на меті налякати ОСОБА_7 , вийшов із автомобіля. У цей час ОСОБА_7 відійшов у сторону, різко з правої сторони підбіг до ОСОБА_9 та масою свого тіла, штовхаючи руками збив останнього з ніг на землю, після чого вони почали боротися на землі.

У подальшому ОСОБА_7 , вихопивши металевого хрестоподібного (балонного) ключа та знаходячись зверху на ОСОБА_9 , який лежав на животі, розуміючи, що останній не зможе чинити опору, тобто життю та здоров`ю ОСОБА_7 нічого не загрожує, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , умисно почав наносити відібраним металевим хрестоподібним (балонним) ключем тілесні ушкодження в область голови близько 7-10 ударів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №19 від 10.11.2014 року потерпілому ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, багатоуламкового вдавленого перелому тім`яної ділянок з права з переходом на основу черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Також завдані ушкодження у вигляді вивиху акроміального кінця правої ключиці викликають розлад здоров`я більше 21 дня і відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом неправомірно застосовано ст. 69 КК України.

Просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 5 лютого 2016 року скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є суворим та несправедливим. Просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 5 лютого 2016 року змінити та призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та призначити іспитовий строк 2 роки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , думки обвинуваченого та захисника, які підтримали подану захисником ОСОБА_8 апеляційну скаргу, та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку потерпілого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, що не оскаржується в апеляційних скаргах.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправомірність застосування судом першої інстанції ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та не заперечував проти заявленого потерпілим цивільного позову та зобов`язався відшкодувати його в повному обсязі.

Також апеляційним судом враховано думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив пом`якшити призначене обвинуваченому покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Оскільки апеляційним судом встановлено наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а саме щире каяття, визнання вини у вчиненому злочині, позицію потерпілого, який просив пом`якшити призначене судом обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 69 КК України є обґрунтованим і домірним скоєному.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 щодо пом`якшення обвинуваченому покарання та застосування положення ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки суд при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для посилення чи пом`якшення цього покарання, колегія суддів не вбачає.

Правомірним і достатньо обґрунтованим є і застосування статті 69 КК України, а саме: призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому 5.02.2016 року судом було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

А отже, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у період з 5.02.2016 року до моменту набрання вироком законної сили, слід зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404,405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 5 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 5 лютого 2016 року до 27 квітня 2016 року.

Головуючий:
Судді: