Дата документу Справа № 331/5861/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/5861/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/263/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121, Доповідач в 2 інстанції
ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

*19 червня 2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

*25 травня 2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 24.12.2013 року за відбуттям строку покарання;

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 06 червня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 61 075 гривень.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений, посилаючись на неповноту судового розгляду, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, вказуючи, що суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за епізодом заволодіння транспортним засобом, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 за епізодом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, а судовий розгляд проведений особою, яка заінтересована в результатах провадження, просить повторно дослідити обставини, встановлені судом першої інстанції, скасувати вирок та ухвалити судове рішення, яким його виправдати.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_21 вважає вирок суду таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та постановленим з істотним порушенням вимог процесуального закону. Просить вирок скасувати та ухвалити судове рішення, яким виправдати ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що впізнання за участі свідка ОСОБА_22 проведене з порушенням ст. 228 КПК України. Вказує, що свідок обвинувачення ОСОБА_23 не був допитаний судом, а відтак протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.05.2014р. є недопустимим доказом. Вважає, що суд безпідставно дійшов до висновку щодо непереконливості показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , оскільки події від 08.05.2014р. вони пам`ятають у зв`язку з передоднями свята Перемоги, а також з тим, що події пов`язані з днем народження обвинуваченого. Крім того, зазначає, що на її погляд, висновок судового експерта про вартість транспортного засобу зроблений за відсутності повного переліку документів, а також без повної оцінки деталей автомобіля, а відтак не є обґрунтованим доказом щодо дійсної вартості спричиненої потерпілому матеріальної шкоди.

За епізодом вчинення тяжких тілесних ушкоджень захисник вказує, що свідок ОСОБА_25 спричинив тілесні ушкодження іншій особі ОСОБА_26 . Проти ОСОБА_25 за даним фактом не було розпочате кримінальне провадження, що є підтвердженням того, чому потерпілий обмовляє ОСОБА_7 . Висновки експертів №№ 598, 599, 400, 2581 свідчать про непричетність ОСОБА_7 до скоєння злочину. На думку адвоката, затримання ОСОБА_7 , а також проведення впізнання особи за участі свідка ОСОБА_25 , потерпілого ОСОБА_10 відбулися з порушенням права на захист. З цих підстав вважає, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_25 , потерпілого ОСОБА_10 є недопустимими доказами. Крім того, на її погляд, судом безпідставно відхилені показання свідків захисту ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Так, незаконне заволодіння транспортним засобом скоєно за наступними обставинами:

08 травня 2014 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин. ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем ГАЗ-66 з держаним номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , домовився із водієм евакуатора ОСОБА_22 про перевезення вказаного транспортного засобу, припаркованого біля будинку № 21 по вулиці Гончарова в м. Запоріжжі, до місця його збуту, при цьому, про свої злочинні наміри ОСОБА_7 . ОСОБА_22 не повідомив.

Приблизно о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_7 із невстановленими в ході слідства особами прибув до будинку № 21 по вулиці Гончарова в м. Запоріжжі, куди також прибув ОСОБА_22 на евакуаторі.

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, ввівши в оману ОСОБА_22 та пояснивши, що автомобіль ГАЗ-66 з державним номером НОМЕР_1 належить йому, дав вказівку на завантаження вказаного автомобіля на евакуатор та транспортування за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, буд. 1-Ж.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом ГАЗ-66 з державним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , заподіявши останньому, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 110 від 05.10.2015 року, матеріальні збитки на суму 61 075 гривень 15 копійок.

Крім того, 06 червня 2014 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля кафе «Парк Авеню», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, буд 87-а, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_10 , дістав з одягу наявний при ньому ніж та завдав потерпілому чисельних ударів в область тулуба та нижніх кінцівок спереду, внаслідок чого, згідно висновку експерта № 2782 від 17.07.2014 року, заподіяв останньому проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва з множинним пошкодженням тонкого кишечника, наскрізним пораненням сигмовидної кишки, пораненням клубово-поперекового м`яза та утворенням локальної зачеревинної гематоми, внутрішньочеревною кровотечею та скупченням крові в черевній порожнині при явищах геморагічного шоку, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Інші тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 , а саме: рана в області лівого стегна з утворенням гематоми кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я; рана в області правого передпліччя, садно в області правого передпліччя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги; пояснення потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_27 , які заперечували проти доводів апеляційних скарг, та вважали вирок районного суду законним і обґрунтованим; думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Підстави для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, передбачені ч.4 ст. 404 КПК України, в суді апеляційної інстанції відсутні.

Переглядаючи, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачене КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів справи та доводів апеляційних скарг встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлені.

Рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави такого рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочинів та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, та за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, відповідають фактичним обставинам справи та, на думку колегії суддів, є правильними.

Доводи апеляційних скарг не викликають сумнівів у правильності висновків суду щодо винуватості особи у скоєнні злочинів за обставинами, вказаними у вироку суду першої інстанції, і спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 вина ОСОБА_7 підтверджується поясненнями:

-потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що приблизно з вересня 2010 року він був власником автомобіля моделі ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Протягом певного часу він орендував у громадянина ОСОБА_28 будинок, який розташований по АДРЕСА_2 . У січні 2014 року він з`їхав з орендованого будинку до іншої адреси, проте, свій автомобіль залишив у дворі будинку по АДРЕСА_2 , маючи на меті, в подальшому його відремонтувати та транспортувати до іншого місця. Вранці 17 травня 2014 року він приїхав за своїм автомобілем та виявив, що авто відсутнє. Розпитавши сусідів з приводу зникнення автомобіля, він з`ясував, що 08 травня 2014 року приблизно після 14-00 години його авто забрали на евакуаторі. Одразу ж після цього, він звернувся із заявою про викрадення автомобіля до правоохоронних органів. Наступного дня, слідчий Жовтневого РВ повідомив йому, що в ході оперативно-розшукових дій було встановлено евакуатор, на якому його автомобіль було перевезено до пункту розбору авто, а також встановлено особу, що вчинила вказане правопорушення. При цьому, слідчий пояснив, що його автомобіль був розібраний на частини і всі металеві складові здані до пункту прийому металу, після чого показав фотознімки частин авто, що залишилися, а саме: колеса та окремо кабіна (будка), він підтвердив, що це дійсно саме його автомобіль;

- свідка ОСОБА_22 , який пояснив суду, що він є фізичною особою-підприємцем і надає послуги автомобіля-евакуатора. 08 травня 2014 року, приблизно о 14-00 годині, йому зателефонував диспетчер та повідомив, що є замовлення на перевезення автомобіля моделі ГАЗ-66. Відповідно до замовлення, він поїхав в район Запорізького інституту землеустрою, що знаходиться по вулиці Українській в м. Запоріжжі, де став чекати на замовника. Через деякий час, на автомобілі моделі «Волга» сірого кольору приїхав обвинувачений ОСОБА_7 разом з кількома товаришами. Обвинувачений пересів до нього в автомобіль, після чого вони поїхали за автомобілем моделі «Волга». Прибувши до приватного сектору, адресу якого він пам`ятає візуально, біля одного з будинків він побачив автомобіль моделі ГАЗ-66. Поцікавившись у ОСОБА_7 , хто є власником даного авто, останній повідомив, що автомобіль належить йому, далі пояснивши, що автомобіль своїм ходом їхати не може, оскільки знаходиться у неробочому стані, тому він має намір відбуксувати його на пункт металопрокату, де з двох його автомобілів йому зроблять один. Він, в свою чергу, попросив обвинуваченого надати йому документи на автомобіль, на що останній запевнив, що покаже їх пізніше. Одночасно з цим, з подвір`я будинку, біля якого стояв автомобіль моделі ГАЗ-66, вийшла дівчинка приблизно 7-8 років, до якої, як йому здалося, обвинувачений заговорив як до своєї родички, пообіцявши останній, що через час повернеться з цукерками. Через побачене він упевнився в думці, що ОСОБА_7 дійсно проживає в даному будинку та володіє вказаним автомобілем. Після розмови з дитиною, ОСОБА_7 відчинив кабіну автомобіля ГАЗ-66 та сів за його кермо. Далі, вони завантажили автомобіль ГАЗ-66 на його евакуатор та відвезли за вказівкою ОСОБА_7 до пункту металопрокату. Після цього обвинувачений розрахувався з ним за перевезення. Приблизно через 10 днів, до нього приїхали співробітники ОСОБА_29 та запросили до райвідділу для надання показів. В ході досудового розслідування він впізнав ОСОБА_7 за фотознімками, як особу на замовлення якої, він транспортував автомобіль;

- свідка ОСОБА_30 , який пояснив суду, що потерпілі йому не знайомі, обвинуваченого ОСОБА_7 він знає з дитинства, періодично спілкувався з ним по телефону. Приблизно 5-7 років потому він працював на пункті прийому металу. Точну дату він не пам`ятає, вранці, йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_7 та поцікавився, чи можна здати на металобрухт автомобіль ГАЗ. Після розмови з ОСОБА_7 , він зателефонував своєму знайомому на ім`я ОСОБА_31 , який працює на пункті прийому металу, що знаходиться на вул. Леваневського в м. Запоріжжі, та поцікавився, чи можна здати автомобіль про який питав обвинувачений. ОСОБА_31 запевнив, що в разі, якщо всі документи на автомобіль є в наявності, то проблем не буде. Тоді він дав ОСОБА_7 номер телефону ОСОБА_32 , щоб вони безпосередньо між собою обумовили всі деталі. Що надалі відбувалося між ОСОБА_7 та ОСОБА_33 йому не відомо, оскільки він не цікавився подальшим розвитком подій. Через декілька днів після цього, від ОСОБА_32 він дізнався, що на пункт приїжджали співробітники міліції, з вимогою надати документи на автомобіль, який останній прийняв від ОСОБА_7 . Через деякий час його було викликано в Жовтневий РВ для дачі показань, стосовно відомих йому обставин даної справи.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, також підтверджуються дослідженими судом наступними доказами:

*протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2014 року;

*протоколом огляду місця події від 17.05.2014 року;

*письмовим дорученням слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року про проведення додаткових перевірочних та слідчих дій за заявою гр. ОСОБА_9 про незаконне заволодіння транспортним засобом ГАЗ-66 з державним номером НОМЕР_1 ;

*рапортом о/у Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року, відповідно до якого, встановлено місцезнаходження автомобіля ГАЗ - 66, державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Стартовій, 1 -Ж в м. Запоріжжі;

*протоколом огляду місця події від 19.05.2014 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості з переробки чорного металу, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж, де виявлено три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер (бункер) розміром 4,5x2,5 м, два автомобільні мости з 4 колесами (по 2 на кожен міст), які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66;

*протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2014 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_22 вказав на ОСОБА_7 як на особу, який замовляв послуги його автомобіля-евакуатора;

*листом начальника сектору № 5 відділу техніко-криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області від 19.05.2014 року № 18/25-334 з додатком, згідно змісту якого, при перегляді свідком ОСОБА_22 відеотеки за відповідною категорією осіб, встановлено співпадіння з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманого Шевченківським РВ 09.01.2014 року;

*протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2014 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_23 вказав на ОСОБА_7 як на особу, що привезла до пункту прийому металу по АДРЕСА_3 , автомобіль моделі ГАЗ-66;

*речовими доказами, дослідженими під час виїзного судового засідання, в ході якого встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 1-Ж зберігається три гумових колеса з металевими дисками, грузопасажирський контейнер, два автомобільні мости з чотирма колесами, які є складовими деталями автомобіля ГАЗ-66, що належить потерпілому ОСОБА_9 ;

*висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи №110 від 05.10.2015 року, яким встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявленого при виїзному судовому засіданні на вул. Стартовій, 1-Ж в м. Запоріжжі, станом на 08.05.2014 року складає 61 075 гривень 15 копійок;
Доводи апеляційних скарг про те, що обвинуваченого обмовляє свідок ОСОБА_22 спростовуються послідовними показаннями останнього, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, і які узгоджуються з показаннями, що надавалися ним під час досудового розслідування та іншими доказами, наведеними у вироку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , які в судовому засіданні показали, що 08 травня 2014 року приблизно о 16-00 годині обвинувачений ОСОБА_7 разом із дочкою прибув до дитячого розважального закладу «Шекіленд», де на нього вже очікувала його дружина з компанією друзів, суперечать показанням самого обвинуваченого, який пояснював суду, що 08 травня 2014 року його дружина ОСОБА_11 під`їхала до дитячого закладу «Шекіленд» після того, як туди прибув обвинувачений з донькою. У зв`язку з чим доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Цілком обґрунтованим є висновок суду щодо сумніву в правдивості показань свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , які пояснили, що 08.05.2014 року, у період часу з 14-30 години до 16-00 години, обвинувачений ОСОБА_7 перебував поруч з останніми та ОСОБА_16 на території ЦКР «Анголенко» в м. Запоріжжі, оскільки з моменту заволодіння транспортним засобом потерпілого минув достатній час, однак свідки точно вказують на події 08.05.2014р, конкретизуючи певний час, тривалість та місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 .

Показання зазначених свідків колегія суддів, з урахуванням близьких та дружніх стосунків з обвинуваченим, вважає такими, що надані з метою допомогти обвинуваченому ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтоване визнання судом належним доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2014 року з тих підстав, що свідок ОСОБА_23 не був допитаний судом, є безпідставними у зв`язку з наступним.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 104 КПК України щодо форми, містить у відповідності до ст. 99 КПК України відомості, які можуть бути використані як доказ під час кримінального провадження, і згідно зі ст. 84 КПК України, є процесуальним джерелом доказів.

Оскільки стороною захисту не заявлялися клопотання про виклик в якості свідків осіб, які залучалися понятими при пред`явлення особи для впізнання, з метою спростування або підтвердження інформації, зафіксованої в даному протоколі, тому, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що відомості, викладені в протоколі пред`явлення особи для впізнання не відповідають дійсності.

При цьому суд першої інстанції вжив всіх передбачених законом заходів для забезпечення явки свідка ОСОБА_23 , зокрема приймав рішення про його примусовий привід, які не були виконані органами міліції з тих підстав, що встановити місцезнаходження цього свідка не є можливим.
За епізодом умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями:

- потерпілого ОСОБА_10 з яких випливає, що 06 червня 2014 року приблизно о 04-00 годині, він разом з двома знайомими дівчатами приїхав на таксі до кафе «Парк Авеню», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А. Після них до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прийшов обвинувачений ОСОБА_7 разом з чоловіком кавказької національності та сів за сусідній столик. Через деякий час обвинувачений та його товариш стали образливо висловлюватися на адресу його знайомих, внаслідок чого у нього з ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Зрозумівши, що з часом конфлікт триває, він зателефонував своєму другу ОСОБА_25 з проханням приїхати до кафе йому на допомогу. Далі, він та обвинувачений з товаришем вийшли з приміщення кафе на літній майданчик. В ході з`ясування відносин ОСОБА_7 несподівано дістав зі своєї одежі ніж та став наносити ним удари. Він, в свою чергу, став відмахуватися руками. Одночасно з цим, він почув за спиною постріли, після чого обвинувачений та його товариш стали бігти від нього у різні боки. Як він дізнався згодом, стріляв його товариш ОСОБА_34 . Далі, він побіг за ОСОБА_7 , але приблизно через 30 м впав на землю та на деякий час втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив над собою обвинуваченого, який знову розмахував ножем, спричиняючи йому тілесні ушкодження. Що саме відбувалося надалі, він не пам`ятає. Пам`ятає те, що над ним схилився ОСОБА_35 , після чого його каретою швидкої медичної допомоги було доставлено до лікарні з тілесними ушкодженнями. Під час пред`явлення осіб для впізнання, яке проводилось слідчим 06.06.2014 року в приміщенні 5-ої лікарні, він впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка і наносила йому удари ножем.

- свідка ОСОБА_25 , який пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_10 є його товаришем, 06 червня 2014 року о 06-02 годині він знаходився вдома, коли йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_10 та попросив приїхати йому на допомогу в кафе «Парк Авеню», оскільки в нього виник конфлікт. На випадок самооборони, взявши пістолет «Флобер», він поїхав до кафе «Парк Авеню». Прибувши на місце, він побачив, що приблизно в 30 метрах від нього на літньому майданчику кафе спиною до нього стоїть ОСОБА_10 , напроти потерпілого, та обличчям по відношенню до нього, стоїть ОСОБА_7 , а ліворуч від обвинуваченого стоїть високий чоловік, зовнішність якого він не запам`ятав. Наближаючись до чоловіків, він побачив, як ОСОБА_7 дістав ніж та, тримаючи його в правій руці, почав розмахувати ним перед ОСОБА_10 , намагаючись завдати тілесні ушкодження. ОСОБА_10 , в свою чергу, почав руками відбивати удари. Знаходячись в 5-6 метрах від місця події, він дістав свій пістолет та вистрелив у високого чоловіка, оскільки ОСОБА_7 в цей момент своїм тілом загороджував ОСОБА_10 . Відчувши постріли, високий чоловік побіг за будівлю кафе, а ОСОБА_7 , в свою чергу, залишивши ОСОБА_10 , почав тікати від кафе у бік трамвайних шляхів. ОСОБА_10 одразу погнався за обвинуваченим, але приблизно через 10-15 метрів впав на землю. Тоді ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_10 та, ставши над ним, знову наніс останньому декілька ударів ножем в область черева. З метою припинення його дій, він вистрілив у повітря над головою обвинуваченого, після чого той залишив потерпілого та вбіг. Після того потерпілого ОСОБА_10 забрала карета швидкої медичної допомоги. Того ж дня, приблизно о 12-00 годині, він приїхав до Жовтневого РВ, щоб надати свідчення за фактом завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а також для зізнання власної вини по факту спричинення під час вказаних подій вогнепального поранення невідомому чоловіку, який був разом з ОСОБА_7 . Потім до кабінету слідчого був доставлений ОСОБА_7 , у якому він впізнав особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-00 годині в кафе «Парк Авеню» спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність показів потерпілого та свідка ОСОБА_36 немає, оскільки вони, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, надали свідчення, які не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги адвоката, даних про зацікавленість свідка ОСОБА_37 у вирішенні справи немає, оскільки останній не заперечував здійснення пострілів в бік особи, що перебувала поруч із обвинуваченим, добровільно надав слідчому зброю, яка у відповідності до висновку експерта № 286-ЗТ від 24.07.2014р. не є вогнепальною зброєю.

Згідно з висновком експерта № 2782 від 17.07.2014 року проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва з множинним пошкодженням тонкого кишечника, наскрізним пораненням сигмовидної кишки, пораненням клубово-поперекового м`яза та утворенням локальної зачеревинної гематоми, внутрішньочеревною кровотечею та скупченням крові в черевній порожнині при явищах геморагічного шоку кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, можливість утворення даного ушкодження від дії, не виключається предмету (предметів), якому притаманні колото-ріжучі властивості; а також ряд легких тілесних ушкоджень, спричинених від дії як ріжучим предметом, так і тупим предметом.

З показань судово-медичного експерта-імунолога КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_38 вбачається, що у період з 12.06.2014 року по 26.06.2014 року на підставі постанови вона проводила судово-медичну експертизу одягу потерпілого ОСОБА_10 , в ході проведення якої було встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 мають однакову І групу крові. Отже, за результатом отриманих даних не виключається можливість походження крові на сорочці, футболці та шортах ОСОБА_10 від самого потерпілого ОСОБА_10 та (або) від обвинуваченого ОСОБА_7 . На проведення більш детального дослідження біологічного складу крові на встановлення її походження від конкретної особи, їх експертна установа обмежена у можливостях через вузьку специфіку своєї діяльності;

З показань судово-медичного експерта ОСОБА_39 випливає, що в період з 11.06.2014 року по 12.06.2014 року на підставі постанови слідчого він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_7 , в ході проведення якої було встановлено, що всі наявні на момент огляду на тілі обвинуваченого тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету і відкритих ран на його тілі виявлено не було.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка старший слідчий СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_40 пояснив суду, що він проводив досудове розслідування вказаного кримінального провадження. Після порушення кримінального провадження за фактом нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, виникла термінова необхідність проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання. З цією метою громадянину ОСОБА_7 було запропоновано поїхати до 5-ї міської лікарні для участі у слідчій дії. В реанімаційному відділенні вказаного закладу потерпілий ОСОБА_10 серед інших статистів вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині в кафе «Парк Авеню» завдав йому чисельні тілесні ушкодження. З приводу розбіжностей щодо фактичного місця проведення вказаної слідчої дії та місця, зазначеного в протоколі пред`явлення особи для впізнання, пояснив, що для забезпечення оперативності проведення даної слідчої дії, він взяв бланк вказаного протоколу, не звернувши увагу, що в ньому місцем вчинення слідчої дії зазначено: «кабінет № 25 Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області», замість вільної графи для заповнення.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами:

*рапортом оперативного чергового Жовтневого РВ від 06.06.2014 року, яким прийнято повідомлення через оператора «102» про те, що 06.06.2014 року о 07-05 годині швидкою медичною допомогою до 5-ї міської лікарні доставлений гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з діагнозом колото-різане поранення черевної порожнини та верхньої третини лівого стегна;

*протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.06.2014 року, відповідно до змісту якого потерпілий ОСОБА_10 повідомив про те, що 06.06.2014 року, приблизно о 06-30 годині, на відстані 30 м від кафе «Парк Авеню», розташованого по пр. Леніна, 87-А в м. Запоріжжі, невідомий громадянин наніс йому два удари ножем: один в область черевної порожнини, один в ліву ногу, спричинивши тілесні ушкодження;

*довідкою КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», відповідно до змісту якої, ОСОБА_10 з 06.06.2014 року перебував на лікуванні у вказаній установі з діагнозом ножова різана рана черевної порожнини та у верхній третині стегна, виконано операцію;

*протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану з правого боку від кафе «Парк Авеню», що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 87-А, розміром 100x60 м;

*протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_7 як на особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині спричинила йому ножові поранення;

*протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_25 вказав на ОСОБА_7 як на особу, що 06.06.2014 року приблизно о 06-30 годині спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження;

*протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року, в ході якого було оглянуто приміщення речового складу 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя, де виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_10 , в тому числі шорти білого кольору; футболку білого кольору з малюнком та сорочку у смугу;

*висновком експерта № 599 від 26.06.2014 року, складеного за результатами судово-медичної експертизи одягу ОСОБА_10 : сорочки, футболки та шортів, відповідно до змісту якого, потерпілий ОСОБА_10 , та обвинувачений ОСОБА_7 мають однакову 1 групу крові. Отже, за результатом отриманих даних не виключається можливість походження крові на сорочці, футболці та шортах ОСОБА_10 від самого потерпілого так і обвинуваченого ОСОБА_7 ;

*висновком експерта № 2581 від 12.06.2014 року, відповідно до якого, садна в лопаточній області, правої та лівої гомілок у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, можуть відповідати давності утворення близько 5-7 діб на момент огляду 11.06.14 р.; садна в області лівого та правого лучезапястних суглобів у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; що утворилися від дії тупого (тупих) предмета, можуть відповідати давності утворення близько 2 діб на момент огляду;

*висновком додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_10 № 2783Д від 17.07.2014 року, якою підтверджені висновки, викладені в експертному висновку № 2782 від 17.07.2014 року, а також зроблені висновки стосовно того, що: не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 при умовах, зазначених в фабулі обвинувачення; виявлені ушкодження ОСОБА_10 могли утворитися від не менш ніж 4-х травматичних впливів; маловірогідне утворення тілесних ушкоджень, виявлених у. ОСОБА_10 при однократному падінні з висоти власного зросту на плоску тупу поверхню;

*відеозаписом слідчого експерименту від 23.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_25 та експерта ОСОБА_41 , ході якого, потерпілий та свідок пояснили обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, експерт підтвердив можливість утворення тілесних ушкоджень потерпілого за обставин, зазначених самим потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_25 .

Колегія суддів, з урахуванням специфіки роботи свідка ОСОБА_18 , який працює водієм таксі, погоджується з оцінкою судом першої інстанції його показань.

Прокуратурою Жовтневого району м. Запоріжжя перевірено обґрунтованість та законність затримання ОСОБА_7 та встановлено, що орган досудового розслідування при затриманні ОСОБА_7 правильно керувався нормами чинного кримінального процесуального законодавства, а також на законних підставах провів затримання обвинуваченого з оформленням необхідних процесуальних документів, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги захисника.

Не є слушними доводи апеляційної скарги адвоката про порушення права обвинуваченого на захист, у зв`язку з проведенням впізнання без участі захисника, оскільки ОСОБА_7 у відповідності до ст. 42 КПК України мав можливість до першого допиту мати захисника та користуватися його правовою допомогою. Кримінальний процесуальний кодекс України не містить вимоги про обов`язкове залучення захисника для проведення слідчої (розшукової) дії, яким є пред`явлення особи для впізнання, без відповідного клопотання підозрюваного.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі відносно їх належності та допустимості, надав об`єктивну оцінку доказам в їх сукупності та узгодженості між собою, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, а також у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Даних, що свідчать про заінтересованість суду в розгляді кримінального провадження, в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено, та колегією суддів не встановлено.

Тому доводи апеляційних скарг про те, що винуватість ОСОБА_7 не доведена, на погляд колегії суддів, безпідставні.

Суд першої інстанції перевірив доводи захисту, приведені на користь обвинуваченого, та визнав їх необґрунтованими, а заперечення своєї вини обвинуваченим вірно розцінив, як позицію захисту.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу винного, який має судимості за вчинення корисливих злочинів, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, за місцем тримання під вартою характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 , не має стабільного джерела доходу, та ступінь тяжкості вчинених злочинів, призначив ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Між тим, з 24.12.2016 року вступив в дію Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, відповідно до вимог якого ч. 5 ст. 72 КК України передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів обвинувачений тримається під вартою з 06 червня 2014 року по теперішній час.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_7 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 06 червня 2014 року по 28 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: 1 2 3