Справа № 317/1011/16-к
№/п 1-кп/317/96/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000065 від 17.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, 01 жовтня 2014 року відбув на лікування до Запорізького військового госпіталю, військова частина НОМЕР_1 . 31 жовтня 2014 року ОСОБА_4 було виписано з Запорізького військового госпіталю, та останній повинен був повернутись до розташування військової частини НОМЕР_2 , а саме бригадний полігон " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який дислокувався в районі АДРЕСА_2 .

Проте, 31 жовтня 2014 року під час ранкової перевірки особового складу бригадного полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де розташовувалась військова частина польова пошта НОМЕР_2 було виявлено відсутність обвинуваченого на місці служби, а саме на території бригадного полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться поблизу АДРЕСА_2 . Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 31 жовтня 2014 року не з`явився на службу з лікувального закладу, при цьому час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та мав намір ухилитись від подальшого проходження військової служби.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині які характеризують особу обвинуваченого.

Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і пояснив, що дійсно вчинив злочини при вищевикладених обставинах. Крім того зазначив, що після призову зо збройних сил України він прийняв участь в проведення АТО та приймав участь в бойових зіткненнях. Під час останнього бою його було поранено та він вимушений був поїхати на лікування м. Мелітополя. Після лікування обвинувачений не захотів повертатись до військової частини, а залишився в дома та допомагав батькам. При цьому до свого безпосереднього керівництво або органів міліції не звертався. Крім того зазначив, що наміру повертатись на військову службу він не мав, оскільки боявся загинути.

В скоєному розкаялася.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по ч. 1 ст. 408 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: дезертирство, нез`явлення з лікувального закладу на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої степені тяжкості. Разом з тим, він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що в свою чергу суд відносить до обставин які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

З огляду на вищевикладене, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з 01.06.2014 року приймав участь в антитерористичній операції та бойових діях, позитивно характеризується за місцем несення служби, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до висновку, що йому можливо призначити покарання з застосуванням вимог ст.. 69 КК України, яке буде достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді штрафу.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відсутній.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та застосовуючи положення ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1