Дата документу Справа № 320/8941/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/8941/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/651/16 ОСОБА_1
Категорія ч.ч.1,2 ст. 190 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

ВИРОК
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 10 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачена ОСОБА_6 .
Встановлені вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року обставини:
Крім того, приблизно в середині грудня 2012 року, в денний час, знаходячись на території ринку «Образцовий», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Свердлова, 9/1, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, із корисливих мотивів, використовуючи довірливі стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_9 , з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, під приводом надання допомоги в оформленні права на спадщину, спонукала ОСОБА_10 добровільно передати їй грошові кошти в сумі 300 грн., при цьому заздалегідь не збиралась виконувати зобов`язання з надання допомоги в оформленні права на спадщину або повертати грошові кошти і в подальшому розпорядалась вказаними грошима на свій розсуд.
Після цього, в середині лютого 2013 року, ОСОБА_6 , в денний час, знаходячись на «Центральному ринку», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Свердлова, 4, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, завірила потерпілу ОСОБА_10 в необхідності передачі їй додаткової суми грошей для оформлення права на спадщину, після чого отримала від потерпілої грошові кошти у розмірі 300 грн., при цьому заздалегідь не збиралась виконувати зобов`язання з надання допомоги в оформленні права на спадщину або повертати грошові кошти і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 , чим спричинила потерпілій майнову шкоду на загальну суму 600 грн.
Крім того, приблизно в середині серпня 2013 року, в денний час, знаходячись за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи довірливі стосунки, які склались між нею та ОСОБА_11 , з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, під приводом надання допомоги в підключенні водопостачання на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , спонукала ОСОБА_11 добровільно передати їй грошові кошти в сумі 300 грн., при цьому заздалегідь не збиралась виконувати зобов`язання з надання допомоги в підключенні водопостачання на земельній ділянці або повертати грошові кошти і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Після цього, ОСОБА_6 наприкінці серпня 2013 року, знаходячись на Центральній площі, розташованій за адресою: Запорізька область, Токмакський район, м. Токмак, продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, завірила потерпілу ОСОБА_11 в необхідності передачі їй додаткової суми грошей для підключення водопостачання на вище вказаній земельній ділянці, після чого отримала від потерпілої грошові кошти в розмірі 500 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01 серпня 2013 року, 100 доларів США склало 799 грн. 30 коп., при цьому заздалегідь не збиралась виконувати зобов`язання з надання допомоги в підключенні водопостачання на земельній ділянці або повертати грошові кошти і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Після цього, наприкінці серпня 2013 року, ОСОБА_6 знаходячись біля магазину «Подарки», розташованого по проспекту Богдана Хмельницького в м. Мелітополі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою завірила потерпілу ОСОБА_11 про необхідність передачі їй додаткової суми грошей для підключення водопостачання на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , після чого отримала від потерпілої грошові кошти в розмірі 100 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01 серпня 2013 року, 100 Доларів США складало 799 грн. 30 коп., при цьому заздалегідь не збиралась виконувати зобов`язання з надання допомоги в підключенні водопостачання на земельній ділянці або повертати грошові кошти і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Таким чином ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_11 , чим спричинила потерпілій майнову шкоду на загальну суму 5095 грн. 80 коп.
Крім того, приблизно в середині грудня 2012 року, ОСОБА_6 в денний час, знаходячись на території ринку «Образцовий», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Свердлова,9/1, використовуючи довірливі стосунки, які склались між нею та ОСОБА_10 під приводом надання допомоги в оформленні права на спадщину, спонукала ОСОБА_10 добровільно передати їй грошові кошти в сумі 300 грн., в подальшому ропорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Після цього, в середині лютого 2013 року в денний час, ОСОБА_6 знаходячись на «Центральному ринку», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Свердлова, 4, завірила ОСОБА_10 про необхідність передачі їй додаткової суми грошей для оформлення права на спадщину, після чого отримала від неї грошові кошти в розмірі 300 грн., і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Крім того, приблизно в середині серпня 2013 року, ОСОБА_6 в денний час, знаходячись за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, використовуючи довірливі стосунки, які склались між нею та ОСОБА_11 під приводом надання допомоги в підключенні водопостачання на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , спонукала ОСОБА_11 добровільно передати їй грошові кошти в сумі 300 грн., якими в подальшому розпорядилась на свій розсуд.
Після цього, наприкінці серпня 2013 року, ОСОБА_6 , знаходячись на Центральній площі, розташованій за адресою: Запорізька область, Токмакський район, м. Токмак, завірила потерпілу ОСОБА_11 в необхідності передачі їй додаткової суми грошей для підключення водопостачання на вищевказаній земельній ділянці, після чого отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 500 доларів США і в подальшому розпорядилась вказаними грішми на власний розсуд.
Після цього, наприкінці серпня 2013 року, знаходячись біля магазину «Подарки», розташованого по пр. Б. Хмельницького в м. Мелітополі, ОСОБА_6 завірила ОСОБА_11 в необхідності передачі їй додаткової суми грошей для підключення водопостачання на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , після чого отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 100 доларів США і в подальшому розпорядилась вказаними грошима на свій розсуд.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року:
ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 190 КК України і їй призначено покарання

-за ч.1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі;

-за ч.2 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільненавід відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року зі змінами внесеними Законом №1246-VII від 06 травня 2014 року звільнено від призначеного покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 13 920 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 148 190 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, мотивуючи призначенням ОСОБА_6 , яка має малолітню дитину, покарання, яке відповідно до ч.3 ст. 61 КК України не застосувується до жінок, які мають дітей віком до 14 років. Крім того, вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєних злочинів та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді 120 годин громадських робіт, за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року зі змінами внесеними Законом №1246-VII від 06 травня 2014 року від призначеного покарання, звільнити.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченої яка також підтримала апеляцію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин та кваліфікації дій обвинуваченої перевірці апеляційним судом не підлягають.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується зокрема до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається з вироку суд, встановивши наявність у ОСОБА_6 двох малолітніх дітей на утриманні - ОСОБА_13 2009 року народження та ОСОБА_14 2015 року народження, не надав зазначеним обставинам належної оцінки і призначив ОСОБА_6 покарання, з порушенням вимог ч.3 ст.61 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд належним чином не врахував характер та ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, кількість епізодів шахрайських дій, що дорівнює трьом, відсутність відомостей про відшкодування нею шкоди, завданої потерпілим, відомості про особу обвинуваченої, яка не займається суспільно-корисною працею, задовільно характеризується за місцем проживання і призначив покарання, яке не відповідає меті та засадам призначення покарання, передбаченим ст. ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, п.2 ч.1 ст.420 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і необхідністю застосування більш суворого покарання, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 , колегія суддів бере до уваги встановлені судом першої інстанції об`єктивні обставини кримінального правопорушення, їх численність, характер та ступінь тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема, її вік, сімейний стан, відношення до вчиненого злочину, відсутність судимості, щире рокаяння та активне сприянння в розкритті злочинів, що визнає обставинами, які пом`якшують покарання, а також наявність на утриманні обвинуваченої трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується наданими свідоцтвами про народження.

З урахуванням сукупності зазначених вище обставин, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів призначити ОСОБА_6 покарання, з застосуванням положень ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

З підстав наявності у обвинуваченої неповнолітніх дітей, відносно яких ОСОБА_6 не позбавлена батьківських прав та вчинення останньою не тяжких злочинів, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року зі змінами внесеними Законом №1246-VII від 06 травня 2014 року ОСОБА_6 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженої за ч.ч.1,2 ст. 190 КК України в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за:

-ч.1 ст. 190 КК України у виді 120 годин громадських робіт;

-ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року зі змінами внесеними Законом №1246-VII від 06 травня 2014 року від призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4