Справа №766/3798/16-к
н/п 1-кс/766/2214/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2016 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:
До суду звернулася ОСОБА_4 зі скаргою, в якій просив зобов`язати прокурора Херсонської області внести до ЄРДР заяву про кримінальні правопорушення від 17.05.2016 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що звернулася до прокуратури Херсонської області 17.05.2016 року із заявою про злочин судді Білозерського райсуду Херсонської області ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 щодо фальшування протоколу судового засідання по кримінальній справі. Але в порушення вимог ст. 214 КПК України його заява не була внесена протягом 24 годин до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених в скарзі підстав.

Слідчий в судовому засіданні пояснив, що саме йому на розгляд було передано вказану заяву про злочин, з якої встановлено, що події відбувалися в 2009-2010 роках, тому строки притягнення до кримінальної відповідальності за законом сплили, якщо навіть і розглядати дії осіб як злочин. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали провадження, вважає скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення…зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування

За змістом вказаної норми до реєстру повинні вноситися відомості, які дійсно вказують, що мало місце кримінальне правопорушення, а не заяви, які не вказують про наявність події кримінального правопорушення, а тільки мають формальні ознаки такої.

Так, дослідженням заяви про злочин від 17.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_7 просить внести до ЄРДР свідчення про злочин внесення в протокол судового засідання від 20.11.2009, 04.12.2009, 10.08.2010, 08.12.2010, виготовленого секретарем судового засідання та підписаного суддею, перекручених даних, вважаючи, що в діях службових осіб є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до вимог КПК України (в ред.1960 р.), що діяв на той час, на протокол судового засідання учасники процесу могли подавати зауваження, які мали розглядатися судом у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, що приймали участь у розгляді справи, в ході якого можливо відтворення звукозапису фіксації судового процесу.

Як пояснив в судовому засіданні заявник він з`ясував про неправильності в протоколі судового засідання, ознайомившись з диском звукозапису судового засідання в 2013 році. Раніше він не знайомився з протоколом судового засідання, зауважень на нього не писав. Вирок, яким його визнано винним, не оскаржував.

Таким чином, робити висновок про умисність внесення до протоколу неправдивих відомостей підстав немає, бо його неправильність могла бути усунена в передбаченому законом порядку.

Крім того, відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного вплипу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Рекомендація СМУКес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року щодо незалежності, ефективності та обов`язків суддів містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

Як зазначено у статгі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Незалежність та недоторканність суддів гарантують Конституція та Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон), якими визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів та встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких е головним обов`язком держави.

Офіційне тлумачення вищевказаних положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Відповідно до частини другої та третьої статті 48 Закону суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом, та зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до органів суддівського самоврядування та правоохоронних органів.

За таких обставин, рішення прокурора щодо невнесення відомостей по заяві ОСОБА_4 до ЄРДР є правомірним.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, суд
ухвалив:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1