УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного на транспортний засіб,-

В С Т А Н О В И В:
Заявник звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з автомобіля «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язати слідчого повернути йому даний автомобіль.

Мотивуючи вимоги про скасування арешту з автомобіля заявник вказав, що відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2016 року під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0003159 за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України, накладено арешт на автомобіль «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить заявнику на праві власності. Вважає, що арешт накладено необґрунтовано та є таким, що суперечить нормам законодавства з наступних причин. Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2016 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 27.05.2016 року суди обох інстанцій керувалися ст.ст. 170-173 КПК України у редакції Закону, які з 28.02.2016 року втратили чинність. Заявник зазначає, що накладаючи арешт на автомобіль, суд виходив з вимог ч.1, 2 та ч.4 ст. 170 КПК України та обґрунтував ухвалу про накладення арешту тим, що належний на праві власності заявнику автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Заявник вважає, що відсутні правові підстави для застосування арешту належного йому автомобіля, оскільки, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК України, обов`язковою умовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є наявність достатніх доказів, передбачених ст. 173 КПК України.

Заявник в клопотанні вказує, що зазначених вимог слідчий суддя при винесенні ухвали про накладення арешту не дотримався, а тому арешт підлягає скасуванню.

Адвокат заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених в ньому. Пояснив, що автомобіль на штрафмайданчику знаходитьтся з травня 2016 року, права його довірителя на вільне володіння, користування транспортним засобом грубо порушуються. В подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту потреба відпала.

Прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту з транспортного засобу. Вказала, що арешт накладено обгрунтовано, підстави для його скасування відсутні. Зазначила, що автомобіль марки «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, зазначила, що заявник ОСОБА_5 не є власником даного автомобіля, оскільки зі слів ОСОБА_6 він придбав його у ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши копії документів, долучених до клопотання, оглянувши кримінальне провадження №0003159, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 11 ст. 170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0003159 від 10.05.2016 року, зареєстрованого за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2016 року накладено арешт на автомобіль марки «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 . Ухвала мотивована необхідністю забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні. Згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 27.05.2016 року ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира залишена без змін.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 не є власником майна спростовано матеріалами кримінального провадження. Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області від 17.05.2016 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження №0003159, право власності на автомобіль «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 .

Крім того, зі змісту ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 27.05.2016 року вбачається, що судом встановлено, що ОСОБА_6 , який був присутній під час розгляду справи в апеляційній інстанції, не надав документи на володіння вказаним транспортним засобом, який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Безпосередньо ОСОБА_5 не була присутня під час розгляду клопотання про арешт автомобіля ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 має право звертатись з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Обгрунтованість накладення арешту на автомобіль в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до рішення якої встановлено, що на момент звернення слідчого з клопотанням було достатньо правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. А тому слідчим суддею місцевого суду не може надаватись оцінка процесуального рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу потреба відсутня, виходячи з наступного.

Захист права приватної власності гарантовано Конституцією України. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 цієї ж статті визначає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких кожна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обтяженню.
Згідно ухвали слідчого судді від 10.05.2016 року арешт на автомобіль накладено як на речовий доказ у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи зміст ч. 1 ст. 98, ст.ст. 170-171 КПК України слідчий суддя вважає, що речовим доказом у кримінальному провадженні, на яке може бути накладено арешт, є не просто знаряддя злочину, а знаряддя, яке містить на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування жодні слідчі дії з використанням арештованого транспортного засобу не проводились. Автомобіль знаходиться на майданчику тимчасового утримання з 10.05.2016 року.
В ході досудового розслідування проведено огляд місця події 09.05.2016 року, відібрано пояснення у ОСОБА_6 09.05.2016 року, допитано в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були понятими під час огляду місця події, 10.05.2016 року слідчим винесено постанову про призначення по справі судово-гемологічної експертизи на предмет дослідження вилученого каміння, яка навіть не направлена для виконання. Жодні інші слідчі дії по кримінальному провадженню протягом 6 місяців органом досудового розслідування не проводились. Під час досудового розслідування жодного разу не викликалась для надання пояснень власник транспортного засобу ОСОБА_5 .
Прокурор ОСОБА_11 надала в судовому засіданні вказівки по вказаному кримінальному провадженню, датовані 19.05.2016 року, які в матеріалах самого кримінального провадження відсутні. Контроль за їх виконанням слідчим прокурор не здійснювала. Зі змісту письмових вказівок прокурора не вбачається, що з використанням транспортного засобу планувалось проведення слідчих дій.
В судовому засіданні прокурор не змогла пояснити, які сліди злочину або інші відомості містить на собі транспортний засіб «Опель-Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, досудове розслідування по якому проводиться за ст. 198 КК України - заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
З огляду на викладене, оскільки прокурор в судовому засіданні не довела, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на транспортний засіб існує необхідність, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту потреба відсутня, утримання арештованого транспортного засобу є порушенням прав власника ОСОБА_5 на володіння, користування та розпорядження особистою приватною власністю, а тому клопотання про скасування арешту з транспортного засобу підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2016 року, на автомобіль марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області, який здійснює досуове розслідування по даному кримінальному провадежнню, та уповноважених осіб за місцем зберігання вказаного транспортного засобу безоплатно повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1