АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-п/796/123/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

11 січня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_5 , який був засуджений вироком Сімферопольського районного суду АРК за ч. 2 ст. 115 КК України, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», яке відповідно до автоматизованого розподілу передано судді-доповідачу ОСОБА_1 13 січня 2016 року.

Розглянувши зазначену заяву у відсутність учасників судового провадження, які були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, дослідивши матеріали за заявою та обговоривши його доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КПК України апеляційні суди в Україні здійснюють виключно кримінальне провадження в апеляційній інстанції. При цьому за п. 2 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд апеляційної інстанції розглядає справи відповідної судової юрисдикції як суд першої інстанції лише у випадках, передбачених процесуальним законом. Крім того чинним кримінальним процесуальним законом суди апеляційної інстанції не уповноважені на розгляд клопотань після набрання вироком законної сили, як суди першої інстанції, у тому числі і з огляду на необхідність забезпечення можливого апеляційного розгляду у разі незгоди учасників провадження з судовими рішеннями, ухваленими судами першої інстанції у порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII до повноважень Апеляційного суду м. Києва віднесено лише визначення одного з районних судів міста Києва, якими забезпечується розгляд кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, тобто Апеляційний суд м. Києва у такому випадку уповноважений визначити підсудність одному із районних судів м. Києва тільки тих кримінальних справ, які не закінчені провадженням.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
При цьому п. 3 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 26.11.2015 року визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено, в тому числі, «суд, що виніс обвинувальний вирок», проте не визначено суди, на які покладається виконання даного Закону.
Тому питання, яке порушено в заяві засудженого ОСОБА_5 , підлягає вирішенню в порядку виконання вироку на підставі ст. ст. 537, 539 КПК України, системний аналіз положень яких, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, вказує, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання під час виконання вироку та можливе у зв`язку із цим звільнення від подальшого відбування покарання, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, згідно з якими у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 539 КПК), тобто за місцем відбування засудженим покарання. Так само має вирішуватися це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК 1960 року.
Аналогічна позиція зазначена і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 року.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_5 , вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим його засуджено за ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 17 років позбавлення волі, і на даний час він відбуває покарання за вказаним вироком у Казанківській виправній колонії № 93 Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області. Тобто судовий розгляд справи відносно ОСОБА_5 закінчений, і вирок, ухвалений щодо нього судом, розташованим на території Автономної Республіки Крим, набрав законної сили та звернутий до виконання.

За таких обставин заява ОСОБА_5 , засудженого вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим за ч. 2 ст. 115 КК України, який набрав чинності та звернутий до виконання, як така, що подана до суду апеляційної інстанції в порушення положень ч. 2 ст. 33 КПК України щодо правил інстанційної підсудності, не може бути розглянута Апеляційним судом м. Києва по суті.
Також з огляду на те, що засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у Казанківській виправній колонії № 93 управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області за адресою: Миколаївська обл., Казанківський р-н, с. Новоданилівка, тобто поза межами тимчасово окупованої території та у межах територіальної юрисдикції Казанківського районного суду Миколаївської області, Апеляційний суд м. Києва відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року не вправі визначати і підсудність розгляду заяви засудженого одному із районних судів м. Києва.

Крім того ч. 3 ст. 399 КПК України передбачені випадки повернення апеляційної скарги особі, яка її подала. Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу апеляційна скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.

А відтак, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, оскільки порядок розгляду порушеного засудженим питання діючими нормами КПК України не врегульований, колегія суддів, з огляду на викладене в ухвалі, вважає за необхідне застосувати аналогію закону, та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу, повернути заяву засудженого як таку, що не підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва, роз`яснивши ОСОБА_5 право звернутися з порушеним ним у заяві питанням до місцевого суду за місцем виконання вироку, а саме за місцем відбування покарання, в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 33, п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,

П О С Т А Н О В И Л А:

Повернути ОСОБА_5 його заяву про зарахування відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 строку попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного за вироком Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим.

Роз`яснити ОСОБА_5 право звернутися з такою заявою до місцевого суду за місцем виконання вироку Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3