Справа № 204/2677/16-к
Провадження № 1-кс/204/407/16
УХВАЛА
Іменем України
14 квітня 2016 року слідча суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ Красногвардійського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке подане в рамках кримінального провадження №0001040 від 25.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, як передбачене ч.1ст.190 КК України,
встановила:
14 квітня 2016 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Красногвардійського ВП Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0001040 від 25.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що 03.02.2016 року невстановлена особа, шляхом обману заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , вартістю приблизно 75700грн., чим спричинила матеріальний збиток ОСОБА_5 , значну матеріальну шкоду.
25.03.2016 року за вказаним фактом СВ Красногвардійського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 з попередньою кваліфікацією ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 28.09.2013р. згідно з договором купівлі-продажу від 28.09.2013р., який завірений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Далі під час досудового розслідування було встановлено, що після здійснення купівлі вищевказаної квартири та по теперішній час ОСОБА_5 знаходиться на лікуванні в м. Апатити Російської федерації, при цьому зі слів потерпілого на момент його відсутності за квартирою спостерігала його знайома ОСОБА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому згідно з довіреністю НАТ 521857 від 09.03.2016 року ОСОБА_5 начебто уповноважує ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ МВ УМВС України в Дніпропетровській області) представляти його інтереси перед фізичними та юридичними особами, у тому числі в будь-яких державних, господарських та інших органах і організаціях) який в свою чергу на підставі договору купівлі продажу №НАР 9444694 від 03.02.2016р. продає вищевказану квартиру ОСОБА_9 вищевказану квартиру.
Таким чином, згідно з інформаційною довідкою з Держаного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів за №52851297 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 , (реєстраційний номер облікової картки № НОМЕР_2 .
Враховуючи те, що до завершення досудового слідства необхідно забезпечити збереження нерухомого майна: квартиру під номером АДРЕСА_1 та для недопущення будь-яких протиправних дій, щодо вищезазначеної квартири, так як вона має суттєве значення для кримінального провадження та є предметом вчиненого кримінального правопорушення, виникає необхідність у накладенні арешту з обов`язковою забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном, слідчий звертається до суду із вказаним клопотанням.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
У ході дослідження матеріалів клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчою суддею встановлено таке.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Під час розгляду клопотання слідчим було доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме те, що у випадку ненакладення арешту на майно, існують достатні підстави вважати, що воно буде відчужено третім особам.
Відповідно до ч.7 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Враховуючи те, що майно на яке слідчий просить накласти арешт вже відчужувалося за короткий проміжок часу, що свідчить про намагання осіб, причетних до вчиненого кримінального правопорушення відчужити зазначене майно з метою уникнення його можливої конфіскації та повернення його законним володільцям, слідча суддя доходить висновку про необхідність заборони розпоряджатися майном будь-яким особам, оскільки незастосування цих обмежень може призвести до знищення, перетворення або відчуження майна.
Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Таким чином, слідча суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-175 КПК України,
постановила:
Клопотання слідчого СВ Красногвардійського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке подано в рамках кримінального провадження №0001040 від 25.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачене ч.1ст.190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, з обов`язковою забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести відповідні відомості про арешт зазначеного майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна до зняття арешту в установленому законом порядку.
Заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації), оренди або будь-яким способом відчуження квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1