Справа № 597/785/15-к
Провадження № 1-кп/594/4/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борщеві кримінальне провадження № 0000031, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, середня освіта, вдівця, пенсіонера за віком, інваліда ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6
представника цивільного позивача ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
За даними обвинувального акту, що складений 22 червня 2015 року у м.Тернополі слідчим відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 та затверджений того ж дня прокурором прокуратури Заліщицького району ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.
24 січня 2013 року близько 13 год. водій ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем марки «САЗ-3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 50 км/год. автомобільною дорогою «Бучач-Товсте» в напрямку з смт. Товсте до с.Поділля Заліщицького району. Під час руху в складних дорожніх умовах і обстановці, які характеризувались наявністю ожеледиці на дорожньому покритті, ОСОБА_3 , не врахував стан поверхні проїзної частини та дорожню обстановку і в порушення вимог п.п. 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»), 11.2, 11.3 Правил дорожнього руху України, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Унаслідок цього і в порушення п.п. 2.3 «б»; 11.2, 11.3 ПДР України водій ОСОБА_3 , у продовження такого руху, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, не тримався якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, а застосувавши неправильні прийоми керування допустив виїзд автомобіля «САЗ 3507» на зустрічну смугу руху. Своїми діями, які не відповідали вище вказаним вимогам пунктів ПДР України рухаючись на заокругленні ліворуч ділянки автодороги «Бучач-Товсте», поблизу дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту Поділля» ПДР України, ОСОБА_3 , поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення із автомобілем «Ford Transit D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_5 рухався прямо, своєю смугою руху.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту травму грудей, що проявилась переломами 1-9 лівих ребер, переломами 1,2 правих ребер, забоєм лівої легені, забоєм серця, лівобічним пневмогемотораксом та підшкірною емфіземою, закриту травму живота, що проявилася розривом селезінки та внутрішньо-черепною кровотечею, закриту черепно-мозкову травму, що проявилась у струсі головного мозку, які належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм автомобіля марки «САЗ-3507», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дородня обстановка»), 2.3 «б»; 11.2, 11.3 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.
На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення в судовому засіданні посилається на такі докази.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 24 січня 2013 року при роз`їзді з автомобілем САЗ під керуванням ОСОБА_3 на заокругленій ділянці дороги за межами села Поділля Заліщицького району вкритій снігом та ожеледою, внаслідок закидання задньої частини автомобіля САЗ на зустрічну, його, смугу руху, відбулося зіткнення автомобіля САЗ з керованим ним автомобілем Форд-транзит лівими передніми частинами автомашин.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 24 січня 2013 року був очевидцем зіткнення автомашин марки САЗ та Форд-транзит за межами с.Поділля Заліщицького району. Він керував автомобілем КАМАЗ, якого при виїзді з села Поділля обігнав автомобіль Форд-транзин. Ствердив, що останній перед зіткненням рухався своєю, правою, смугою руху більше до центру дороги.
З протоколу огляду місця події від 24 січня 2013 року та схеми і фототаблиці до останнього (т.1 а.с.178-190) вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є автодорога сполученням Бучач Товсте, на виїзді з села Поділля в сторону смт.Товсте. На лівому узбіччі дороги виявлений автомобіль марки САЗ, лівий борт кузова якого пошкоджений та на правому узбіччі автомобіль марки Форд-транзит з пошкодженнями передньої лівої сторони. На проїзній частині на відстані 1 м від лівого краю дороги та за 1,8 м від правого краю виявлено осип ґрунту та уламків автомобілів, ширина дороги в місці осипу 5 м. На момент огляду дорожнє покриття вкрите ожеледою Узбіччя засніжені, краї дороги являють собою насипи снігу висотою 0,35-0,55 м.
Згідно акту від 26 січня 2013 року, складеного комісією за участі працівників Заліщицької ДЕД та ДАІ Заліщицького РВ УМВСУ (т.2 а.с.53),30-й км дороги Бучач-Товсте розчищений, недоліків не виявлено.
За даними протоколу проведеного слідчого експерименту та схеми і фототаблиці до останнього від 14 березня 2013 року (т.2 а.с.30-34) за участю потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що останній вказав на місце зіткнення, яке знаходиться на відстані 0,8 м від умовної розділової лінії на правій смузі руху в напрямку смт.Товсте.
За даними протоколу проведеного слідчого експерименту та схеми і фототаблиці до останнього від 14 березня 2013 року (т.2 а.с.35-39) за участю ОСОБА_3 вбачається, що останній вказав на місце зіткнення, яке знаходиться на відстані 0,8 м від умовної розділової лінії на правій смузі руху в напрямку с.Поділля.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 29 квітня 2013 року № 5-145/13 (т.1 а.с.247-251) показання водія ОСОБА_3 щодо місця зіткнення транспортних засобів, а саме їх розташування в цей момент по відношенню до елементів дороги, з технічної точки зору не спроможні та суперечливі. А також показання свідка ОСОБА_10 щодо місця зіткнення транспортних засобів, а саме їх розташування в цей момент по відношенню до елементів дороги, з технічної точки зору також не спроможні та суперечливі.
За висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 6 лютого 2013 року № 5-41/13 (т.1 а.с.218-234), кут взаємного розташування повздовжніх осей транспортних засобів марки САЗ та Форд-транзит в первинний момент зіткнення був в межах 173?+/-2?. Зіткнення транспортних засобів відбулось в межах осипу ґрунту та уламків автомобіля.
За даними висновку судової автотехнічної експертизи від 13 квітня 2013 року № 5-116/13 (т.1 а.с.238-243), показання водія автомобіля САЗ ОСОБА_3 в частині розвитку механізму ДТП є технічно неспроможними, а показання водія автомобіля Форд-транзит ОСОБА_5 в частині розвитку механізму ДТП можуть вважатись технічно спроможними. Причиною ДТП є виїзд автомобіля САЗ на призначений для зустрічного руху бік дороги.
З висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 15 липня 2014 року № 608/14-22 вбачається, що у даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, при умові руху транспортних засобів під час роз`їзду якомога ближче до правого краю проїзної частини свого напрямку, інтервал між ними мав становити 0,572 м, тобто факт контактування між транспортними засобами в момент зустрічного роз`їзду виключався. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з того моменту, коли вони виявили, що у зустрічному напрямку рухається автомобіль, з яким не було можливості безпечно роз`їхатись з додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, повинні були вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, після чого, по взаємній узгодженості з водієм зустрічного автомобіля виконати безпечний роз`їзд. Оскільки ні один з водіїв не вжив таких заходів, то з технічної точки зору, не дотримання вказаних вимог водіями автомобілів Форд-транзит та САЗ, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Також експертами встановлено, що габаритна ширина автомобіля САЗ становить 2456 мм, а автомобіля Форд-трранзит 1972 мм.
За даними висновків судової автотехнічної експертизи від 08 лютого 2013 року № 5-42/13 (т.1 а.с.193-202) та від 06 лютого 2013 року № 5-43/13 (т.1 а.с.205-215), обидва автомобілі до настання ДТП перебували у технічно-справному стані.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №83 від 13 квітня 2013 року (т.2 а.с.22-27) встановлено, що у ОСОБА_5 за час перебування в лікарні, виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудей, що проявилася переломами 1-9 лівих ребер, переломами 1,2 правих ребер, забоєм лівої легені, забоєм серця, лівобічним пневмогемотораксом та підшкірною емфіземою; закрита травма живота, що проявилася розривом селезінки та внутрішньо-черевною кровотечею; закрита черепно-мозкова травма, що проявилася у струсі головного мозку. Вищезазначені тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнав та показав, що 24 січня 2013 року він, керуючи автомобілем марки САЗ-3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі сполученням Бучач-Товсте направлявся з смт. Товсте до с.Поділля Заліщицького району. На ділянці дороги, де сталася ДТП, вів автомобіль зі швидкістю 40-50 км/год. Ділянка дороги має заокруглення праворуч та уклон до меншого кола повороту, він був на меншому колі повороту. Ширина проїзної частини дороги була більше ніж 5 м. На краях проїзної частини дороги був нагорнутий сніг. З його сторони по ходу руху насип снігу був незначний. В кабіні його автомобіля знаходився пасажир ОСОБА_11 . По ходу руху за 80-100 м до місця зіткнення побачив зустрічний автомобіль марки Форд-транзит під керуванням потерпілого ОСОБА_5 . Для безпеки роз`їзду прийняв автомобілем праворуч так, що праві передні та задні колеса його автомобіля рухалися по снігу, що незначним насипом лежав праворуч проїзної частини дороги. Автомобіль марки Форд-транзит рухався зі швидкістю понад 70 км/год., входив у лівий поворот по великому колу, відповідно, зрізав кут повороту, а також тримався подальше від значного насипу снігу, що був з боку смуги ОСОБА_5 , погано був розгорнутий і місцями сягав більше 0,5 м., а тому, в результаті, фактично виїхав на його смугу руху. Це сталося за рахунок того, що він вів свій автомобіль по снігу на узбіччі і ця відстань не була врахована до ширини проїзної частини дороги. Автомобілі роз`їхалися передніми частинами, а потім був раптовий удар. В той момент механізму зіткнення не зауважив. Після огляду автомобіля з`ясував, що удар прийшовся в середню частину борта кузова його автомобіля, Форд-транзит дзеркалом протягнувся по борту кузова, а потім ще стійкою вдарився у кант кузова його автомобіля. Після удару його автомобіль занесло і він, вирівнюючи свій автомобіль та уникаючи зіткнення з автомобілем КАМАЗ, що рухався за Форд-транзитом та зупинився після ДТП по ходу свого руху, зупинив свій автомобіль праворуч своєї смуги руху, заїхавши у сніг.
Оговтавшись від пережитого та побачивши, що Форд-транзит теж заїхав у сніг на узбіччі по смузі руху останнього, відразу побіг до останнього. У водія потерпілого ОСОБА_5 , що був без свідомості, прослуховувався пульс, викликали карету швидкої допомоги. Витягуючи разом із іншими чоловіками, що прийшли на допомогу, потерпілого з кабіни автомобіля, присутні чули від останнього запах алкоголю.
Він постійно перебував на місці ДТП, однак слідча, що проводила огляд місця події, його до участі в огляді не запросила. Натомість, саме син потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_12 , працівник міліції, допомагав та керував слідчою при огляді місця події. Саме слідча ОСОБА_13 після огляду місця події дала йому вказівку поставити автомобіль марки САЗ на майданчик райвідділу міліції.
Відповідно до пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписної 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначає, що при при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо відносно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За частиною 2 статті 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.92 КПК України, обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього кодексу покладається на прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Згідно ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв"язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на вищенаведені норми законодавства, відповідно до вимог ст.ст. 84-86, 91, 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, прийшов до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину не знайшла свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КПК України, визначається трьома обов`язковими ознаками:
а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);
б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень або смерть);
в) причинний зв`язок між діяннями і наслідками.
За даними обвинувального акту суспільно-небезпечне діяння вчинене ОСОБА_3 за таких обставин. Водій ОСОБА_3 під час руху на заокругленні ліворуч ділянки автодороги сполученням Бучач-Товсте поблизу дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту Поділля» ПДРУ, не врахував стан поверхні проїзної частини, яка була вкрита ожеледдю, та дорожню обстановку і в порушення вимог п.п. 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») ПДРУ, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, в порушення п.п. 2.3 «б», 11.2, 11.3 ПДРУ, не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, не тримався якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, а, застосувавши неправильні прийоми керування, поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення із автомобілем Форд-транзит, який під керуванням ОСОБА_5 рухався прямо, своєю смугою руху.
Частина 1 пункту 1.5 Правил дорожнього руху України зобов`язує учасників дорожнього руху та інших осіб своїми діями чи бездіяльністю не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а пункт 2.3.б ПДРУ зобов`язує водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з пунктами 11.2 та 11.3 Правил дорожнього руху України нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Пункт 1.10 ПДРУ містить перелік термінів, що наведені у Правилах, та їх спеціальне тлумачення, що має за мету однозначного тлумачення положень даного нормативного акту і створення його більш зрозумілим для тих, хто його вивчає і застосовує його положення на практиці.
В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2013 року близько 13 год. за участю технічно-справного автомобіля марки САЗ-3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який вів автомобіль зі швидкістю близько 50 км/год., та автомобіля марки Ford Transit D реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , що рухався зустрічною смугою руху, під час руху в складних дорожніх умовах і обстановці, які характеризувались наявністю ожеледиці на дорожньому покритті та заокругленні ділянки автодороги сполученням Бучач-Товсте поблизу дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту - Поділля», сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої водій ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Такі обставини підтверджені в судовому засіданні показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними протоколу огляду місця події від 24 січня 2013 року зі схемою та фототаблицею (т.1 а.с.178-190), даними висновку судово-медичної експертизи № 83 від 13 квітня 2013 року (т.2 а.с.22-27). Справність технічного стану автомашин підтверджується висновками судових автотехнічних експертиз від 08 лютого 2013 року № 5-42/13 (т.1 а.с.193-202) та від 06 лютого 2013 року № 5-43/13 (т.1 а.с.205-215). Час події встановлений також з даних мотивувальної частини висновку експерта № 83 від 13 квітня 2013 року (т.2 а.с.23), за яким потерпілий ОСОБА_5 з місця ДТП був доставлений бригадою швидкої допомоги м.Заліщики в Чортківську ЦРКЛ 24 січня 2013 року о 13.30 год.
Разом з тим, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано належні та достатні докази на підтвердження того, що водій ОСОБА_3 в дорожній обстановці, що склалася 24 січня 2013 року на ділянці автодороги сполученням Товсте-Бучач, не врахував стан поверхні проїзної частини дороги та дорожню обстановку, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, в порушення п.2.3.б ПДРУ був неуважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.п.11.2, 11.3 ПДРУ не тримався якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, а також, що застосувавши неправильні прийоми керування, рухаючись на заокругленні ліворуч ділянки автодороги поставив себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем Форд-транзит під керування ОСОБА_5 .
Аналіз викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, дають підстави суду вважати, що ОСОБА_3 , за висновком сторони обвинувачення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що виразилося у виїзді автомобілем в порушення вимог п.п.11.2, 11.3 ПДРУ на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з зустрічним автомобілем Форд-транзит, а причиною такого виїзду стали дії обвинуваченого, що виразились в недотриманні вимог п.п.1.5, 2.3.б, 10.1 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») ПДРУ, а також в неправильності вибору водієм оптимального безпечного швидкісного режиму, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним.
В судовому засіданні про виїзд автомобіля САЗ на зустрічну смугу руху, а саме, закидання задньої частини автомобіля САЗ на зустрічну смугу, вказує, зокрема, потерпілий ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_14 , яка була пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_5 .
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 24 січня 2013 року він, керуючи автомобілем марки Форд-транзит реєстраційний номер НОМЕР_2 , по дорозі сполученням Товсте-Бучач направлявся до смт. Товсте Заліщицького району. У кабіні автомобіля з ним була дружина ОСОБА_14 , в салоні був вантаж. Це був день, сонячно, на дорозі був вкатаний сніг, фактично ожеледа, на краях проїзної частини дороги були нагорнуті кагати снігу висотою 0.5 м. Після зупинки у селі Поділля став набирати швидкість. По його смузі руху перед ним рухався автомобіль марки КАМАЗ, а перед останнім по ходу руху стояв праворуч дороги трактор. КАМАЗ об`їхав трактор, об`їхав трактор і він, а тоді, набираючи швидкість, відразу став обганяти КАМАЗ, який прийняв вправо. Це було вже на повороті дороги. Ширина дороги в тому місці 8 м дозволяла без перешкод здійснити обгін. Оскільки швидкість набиралася поступило від 5-10 км/год., він значну відстань проїхав з КАМАЗом поруч. Дальше, по ходу руху, обігнавши КАМАЗ, вів автомобіль зі швидкістю 40 км/год., прижимався до правого краю проїзної частини дороги. Ділянка дороги мала радіус повороту ліворуч 250 м довжиною 200 м. Автомобіль марки САЗ, що рухався з-за повороту йому назустріч та мав швидкість біля 50 км/год., він побачив приблизно за 150 м до місця зіткнення. Автомобіль САЗ не носило. Вони обоє мали можливість зупинитися, однак перешкод для руху не було. В мить побачив, що САЗ притулився до обочини, аж сніжок пішов з-під коліс. Це було за 20-25 м до місця зіткнення. Мабуть САЗ хотів виїхати на узбіччя, крутнув кермом праворуч, однак переднє колесо вперлося в борт зі снігу, а зад автомобіля при цьому відразу занесло на зустрічну смугу. Він бачив як заднє колесо САЗа прокручувалося. Відбувся удар, він почув лише крик своєї жінки. Як потім виявив, удар прийшовся у дзеркало та дверку водія його автомобіля та в задній лівий кант борта кузова САЗа. Допускає, що зад автомобіля САЗ закинуло на його смугу руху на відстань не менше 1 м.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 24 січня 2013 року була пасажиром автомобіля Форд-транзит під керуванням її чоловіка ОСОБА_5 . Минувши село Поділля на ділянці дороги, що повертала до смт.Товсте, чоловік вів автомобіль прижимаючись до насипу снігу з правої сторони дороги, швидкість була невелика, біля 40 км/год. Перед цим чоловік обігнав автомобіль КАМАЗ, що рухався зі швидкістю біля 20 км/год. Зустрічний автомобіль САЗ побачила ще за 200-300 м перед собою. Останній не носило, той також прижимався до правого краю дороги, швидкість була невеликою, було слизько. В момент наближення автомашин побачила, що з-під переднього колеса зустрічного автомобіля САЗа полетів іній, зад САЗу закинуло на їх смугу руху. Передні частини автомобілів роз`їхалися, а потім стався раптовий удар, який прийшовся у дверку водія їх автомобіля заднім кутом кузова САЗа. ОСОБА_5 ще в той момент вибив передачу та впав на неї без свідомості, автомобіль з`їхав на узбіччя праворуч дороги на сніг. На її крик зійшлися люди, допомогли вийняти чоловіка з кабіни, викликали карету швидкої допомоги.
Натомість допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 заперечили показання подружжя ОСОБА_18 та показали наступне.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 24 січня 2013 року у смт.Товсте підсів до кабіни автомобіля САЗ під керуванням ОСОБА_3 , який їхав в сторону с.Поділля. На ділянці дороги перед селом Поділля, яка має поворот праворуч та уклон до меншого кола повороту, за 100 м до місця зіткнення побачив зустрічний автомобіль марки Форд-транзит. На краях проїзної частини дороги були насипи нагорнутого снігу, а також на дорозі лежав не розгорнутий після опадів сніг. Форд-транзит їхав по своїй смузі руху, однак ближче до середини дороги. ОСОБА_3 автомобіль вів правими колесами на насипаному праворуч снігу, впритул до насипу. Швидкість тоді ОСОБА_3 зменшив, а Форд-транзит їхав з більшою швидкістю понад 50 км/год. Автомобілі не носило і не заносило. Автомобілі розминулися на боковій дистанції біля 0.5 м, бачив що проїхав зад Форда-транзиту і тоді відчув у задню ліву частину САЗу удар. Проїхавши ще кілька метрів, уникаючи зіткнення з КАМАЗом, що їхав по зустрічній смузі та зупинився, оскільки САЗ відкинуло від удару ліворуч, ОСОБА_3 зупинив автомобіль за знаком «Поділля». Біля Форд-транзиту кричала жінка. ОСОБА_3 пішов до буса, а потім повернувся, взяв монтіровку, якою відкривали двері Форд-транзиту. Він не допомагав, був у шоковому стані, лише викликав карету швидкої допомоги. Будучи на місці пригоди, зауважив, що осип бруду та уламки деталей автомобілів були на смузі руху автомобіля САЗ. На снігу праворуч по ходу руху автомобіля САЗ чітко проглядалися відбитки протекторів правих коліс автомобіля САЗ.
Свідок ОСОБА_10 суду дав показання про те, що 24 січня 2013 року керуючи автомобілем КАМАЗ, у селі Подоляни зауважив, що минув автомобіль Форд-транзит, що зупинився праворуч. Згодом цей же автомобіль обігнав його ліворуч на закритому повороті при виїзді з села Поділля. Він тоді вів свій автомобіль з швидкістю 40-45 км/год., відповідно Форд-транзит обганяв на більшій швидкості. Жодного разу автомобілю Форд-транзит він не сигналив. В ділянці ДТП проїзна частина дороги була досить вузькою, з обох боків дороги були насипи нагорнутого снігу, праворуч, а це з його сторони руху, насип снігу був набагато вищий і снігу на дорозі було більше. Форд-транзит після обгону продовжуючи рух перед його автомобілем, тримався на відстані від правого краю проїзної частини дороги, де був сніг. Окрім того дорога мала уклон в сторону зустрічної смуги. А тому, фактично ОСОБА_5 вів автомобіль ближче до середини проїзної частини дороги, зрізуючи поворот. САЗ, що рухався по зустрічній, втікаючи від Форда, прижався праворуч, правими колесами рухався по снігу. САЗ не носило і не заносило. Форд не гальмував, не було покажчиків сигналу гальмування, не було слідів гальмування. Відбувся удар лівими боковими частина автомобілів, у задній борт САЗу, самого механізму удару не бачив. Удар відбувся на стороні руху автомобіля САЗ. САЗ на той момент не мав куди більше прийняти ще правіше. Форд-транзит відбився праворуч. Задню частину автомобіля САЗ закинуло від удару праворуч і він по інерції виїхав від удару на його смугу руху. ОСОБА_3 , уникаючи зіткнення з його автомобілем КАМАЗ, вивернув кермо праворуч та заїхав у сніг праворуч дороги по своїй смузі руху.
При огляді місця пригоди був понятим, однак заміри не проводив, з виявленими слідами слідча його не ознайомлювала. Стверджує, що осип бруду та уламків деталей автомобілів був на стороні руху автомобіля САЗ. Удар відбувся на смузі руху САЗа. При огляді чітко бачив сліди правих коліс автомобіля САЗ на правій стороні смузі руху САЗа до місця зіткнення.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що 24 січня 2013 року біля 12-13 години був пасажиром автомобіля КАМАЗ під керуванням ОСОБА_10 та був свідком того, що автомобіль Форд-транзит, який на виїзді з села Поділля обігнав їх автомобіль, що їхав зі швидкістю 45-50 км/год., на ділянці дороги, яка має поворот ліворуч та нахил до меншого кола повороту, зіткнувся з зустрічним автомобілем САЗ. До роз`їзду з САЗом Форд-транзит рухався ближче до середини дороги, за 1 1,5 м до правого краю дороги, а це був насип нагорнутого снігу. Проїзна частина була вкрита вкатаним снігом та поверх лежав не розчищений сніг, що випав. САЗ в момент роз`їзду з Форд-транзитом тримався праворуч своєї смуги руху, їхав правими колесами по снігу на краю смуги. Автомобіль САЗ не носило і в заносі той не був. Дистанція при роз`їзді була мінімальною. Форд-транзит в`їхав в задню частину кузова САЗа, контактували ліва стойка буса та лівий задній край кузова САЗ. Удар відбувся на смузі руху САЗа. Причина зіткнення небезпечний інтервал при роз`їзді. Форд-транзит мав можливість прийняти вправо, щоб уникнути небезпечного роз`їзду. САЗ в подальшому від удару чуть не зіткнувся з КАМАЗом, оскільки від удару його відкинуло вправо. ОСОБА_10 відразу збавив швидкість і зупинився.
Після ДТП, маючи власний фотоапарат, зробив багато знімків місця ДТП та пошкоджених автомашин. Відзняв сліди автомобіля САЗ праворуч його смуги руху до зіткнення. Будь-яких слідів заносу САЗа не бачив. Осип бруду, уламки деталей автомобілів були на смузі руху САЗа. Був при огляді понятим, однак до участі у виявлені слідів та замірах його не залучали.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що на місце ДТП, де учасником був його батько ОСОБА_3 , прибув після того, як йому зателефонував ОСОБА_11 , це через півгодини після ДТП. На місці пригоди вже був син ОСОБА_5 працівник міліції, який заїхав своїм автомобілем на місце пригоди, а коли тому зробили зауваження, відігнав свій автомобіль. Там же на місці пригоди, син потерпілого оголосив придуману ним же причину ДТП занос автомобіля САЗ, а потім давав вказівки слідчій як проводити огляд, що фіксувати у схемі ДТП. Він же на місці пригоди чітко бачив сліди коліс автомобіля САЗ та уламки деталей автомобілів на стороні руху автомобіля САЗ. Слідча при огляді вказувала, що нічого не бачить. При проведенні огляду місця події ОСОБА_3 не залучили до огляду, зі схемою і протоколом не ознайомили. На місці пригоди він говорив з батьком, всіма очевидцями та чув думку інших водіїв, що підходили до місця пригоди. Усі однозначно висловлювалися, що винен сам водій Форд-транзиту. Та ділянка дороги має кут повороту і нахил в сторону меншого кола повороту, по якому йшов САЗ. На момент ДТП сніг, що випав, не був розчищений, а через нахил дороги снігу, відповідно, було більше по більшому колі повороту, на смузі руху Форда-транзиту, куди його надуло. Тому ОСОБА_5 і вів автомобіль ближче до середини дороги. Автомобіль САЗ з огляду на засніженість проїзної частини дороги та висоту насипу нагорнутого снігу праворуч, мав можливість вести автомобіль по снігу. Слідчий експеримент, при якому він був учасником, проводився в один день з обома учасниками, по черзі. Погодні умови не відповідали тим, що були при ДТП, не було снігу.
Суд вважає, що сторона обвинувачення безпідставно посилається, як на доказ підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, на показання ОСОБА_10 , оскільки той не підтвердив тверджень потерпілого ОСОБА_5 та не дав показань щодо виїзду автомобіля САЗ на зустрічну смугу руху.
Ні з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 січня 2013 року, схеми до нього та фототаблиці (т.1 а.с.178-190), ні з будь-якої з проведених за постановою слідчого та за ухвалою Заліщицького районного суду судової експертизи, ні з інших доказів, представлених в судовому засіданні прокурором, не встановлено даних, які б підтверджували показання подружжя ОСОБА_18 , про те, що автомобіль САЗ при роз`їзді з автомобілем Флод-транзит занесло, чи що автомобіль САЗ, за даними обвинувального акту, виїхав на зустрічну смугу руху.
Натомість, зафіксовані у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 січня 2013 року та схемі до нього (т.1 а.с.178-190) дані про те, що на відстані 40 м від дорожнього знаку «Початок населеного пункту - Поділля», на проїзній частині за 1 м від лівого краю та 1,8 м від правого краю знаходиться осип ґрунту та уламків автомобіля овальної форми діаметром 2м 20см, та в даному місці помітно слід дугоподібної форми вздовж лівого краю дороги по насипу снігу, не можуть судом розцінюватися як належний та допустимий доказ, з огляду на наступне.
Так, огляд місця події в порушення вимог ст.237 КПК України, проведений слідчою ОСОБА_13 без участі учасника ДТП водія ОСОБА_3 , чим порушено його право на захист. Ні в протоколі огляду, ні в схемі до нього, не зазначено напрямку проведеного огляду, не проведена умовна лінія, від якої здійснювалися та фіксувалися виміри обстановки ДТП. Фотографування проводилося без застосування масштабної лінійки, не долучено носій інформації, на який здійснювалося фотографування, що є обов`язковим згідно ст.ст.103-107 КПК України. Слід дугоподібної форми вздовж лівого краю дороги по насипу снігу, що описаний у протоколі огляду, не відображений у схемі ДТП, не відмічений на фотознімках, відсутні дані про його розміри та розташування відносно елементів проїзної частини дороги. Фіксація осипу грунту та уламків деталей автомашин, а також місце розташування автомобіля САЗ, на знімках фототаблиці до протоколу огляду не відповідає опису в протоколі та фіксації на схемі. У протоколі та схемі не відображений автомобіль КАМАЗ, який є на фотознімках.
Окрім того, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та сама ОСОБА_13 , в судовому засіданні ствердили, що осип грунту розташувався на місці пригоди більше на правій частині проїзної частини дороги в напрямку села Поділля, на всій смузі руху автомобіля САЗ. А свідок ОСОБА_19 ствердив, що САЗ зупинився за межами знаку «Початок налеленого пункту».
Допитана як свідок ОСОБА_17 , яка проводила огляд місця пригоди, в судовому засіданні показала, що на момент проведення огляду місця події не знала, що присутній там ОСОБА_3 , є учасником ДТП, помилилася щодо напрямку повороту, замість праворуч вказала, що дорога являє собою поворот ліворуч. Усі недоліки в документах, що фіксують огляд місця ДТП, пояснила своєю необізнаністю, оскільки такий огляд проводила вперше.
В підтвердження неналежності даних протоколу огляду місця події як доказу, у висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 6 лютого 2013 року № 5-41/13 (т.1 а.с.218-222) експерт вказав, що встановити кутове розташування транспортних засобів в первинний момент зіткнення відносно елементів проїзної частини дороги йому не надається можливим, тому що в протоколі огляду місця події від 24 січня 2013 року та на схемі до нього не зафіксовано слідів, що залишені транспортними засобами (сліди тертя, кочення, гальмування та ін.), які б свідчили про їх рух до моменту зіткнення. Не виявилося можливим експертові встановити і на якій саме смузі руху та в абсолютних величинах відносно елементів проїзної частини дороги відбулось зіткнення транспортних засобів у зв`язку із відсутністю уточнюючої слідової інформації, що зафіксована у протоколі огляду місця події та схемі до нього.
Не дано підтвердження висновкам сторони обвинувачення і при проведенні за ухвалою Заліщицького районного суду судової транспортно-трасологічної експертизи від 15 липня 2014 року № 608/14-22 (т.2 а.с.4-6). У дослідницькій частині та у висновку зазначається, що з наданих судом матеріалів кримінальної справи вбачається, що у протоколі огляду місця події та схемі до вказаного протоколу не має відомостей належності конкретному автомобілю слідів, деталей та уламків, що були відокремлені від транспортних засобів під час зіткнення. Не має у згаданих вище документах і прив`язки відокремлених від транспортних засобів частин та уламків до елементів дороги. Наведені обставини виключають можливість зробити експерту категоричний висновок про належність слідів та вказаних елементів конкретному автомобілю. Тому, дана експертиза не має підстав технічного характеру категорично стверджувати, яким конкретно транспортним засобом залишені сліди, «осип грунту» і «уламки частин автомобіля», що відображені у протоколі місця події, схемі до нього та фотознімках.
Щодо неможливості встановити на якій саме смузі руху відбувся первинний контакт транспортних засобів під час зустрічного роз`їзду, у зв`язку з відсутністю уточнюючої слідової інформації, в дослідницькій частині висновку експерт вказав наступне. Як вбачається з протоколу ОМП та схеми до нього, більша частина ділянки «осипу грунту та уламків автомобілів овальної форми» знаходиться в межах смуги руху автомобіля САЗ. Разом з тим, з огляду на зміст досліджень п.1 даного висновку, слід зауважити, що ознайомившись з матеріалами кримінальної справи, експерт не виявив уточнюючих інформативних ознак, що вказують на координати проекції точки первинного контакту транспортних засобів. До таких належать: різка зміна напрямку слідів гальмування, кочення, ковзання, тертя чи волочіння, сліди пошкоджень на дорожньому покритті, утворені частинами транспортних засобів чи деталями, які були деформовані чи частково відокремлені внаслідок зіткнення, параметри ділянок осипу грунту, скла, ЛФП, уламки пластмасових виробів та відокремлених деталей, розлив паливно-мастильних, охолоджуючих речовин, розкидання вантажу та інше.
Не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження доводи сторони обвинувачення, що автомобілі контактували передніми лівими частинами.
Не доведено в судовому засіданні і тих фактів, що стали, за висновком сторони обвинувачення, причинами виїзду автомобіля САЗ під керуванням ОСОБА_3 на зустрічну смугу руху.
Щодо звинувачення у неправильному виборі оптимального безпечного швидкісного режиму, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, слід зазначити наступне.
Диспозиція статті 286 КК України є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації механічного транспорту, а в дорожній обстановці, що склалася, при визначенні характеру порушення правил безпеки руху необхідно встановлювати, яку статтю чи пункт Правил порушила особа, що керувала транспортним засобом.
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено який пункт ПДРУ порушив ОСОБА_3 коли, за висновком сторони обвинувачення, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним.
Не представлено в судовому засіданні стороною захисту і жодного доказу тій обставині, що ОСОБА_3 в дорожній ситуації, що склалася 24 січня 2013 року, неправильно вибрав оптимальний безпечний швидкісний режим, і такі його дії були в причинному зв`язку з настанням ДПТ.
Окрім того, згідно викладених у п.1.10 ПДРУ термінів, значення терміну «оптимальний безпечний швидкісний режим» відсутнє.
ОСОБА_3 звинувачується в порушенні п.2.3.б ПДРУ, який зобов`язує водія бути уважним, належно стежити за дорожньою обстановкою.
Однак, стороною обвинувачення в судовому засіданні не наведено конкретних доказів для такого висновку.
Натомість, свідок ОСОБА_11 суду підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_3 та показав, що ОСОБА_3 , побачивши на зустрічній смузі руху автомобіль Форд-транзит, прийняв автомобілем як можна ближче до насипу снігу з правого краю дороги, зменшив швидкість, вів автомобіль рівно і слідкував за роз`їдом автомашин. Аналогічні показання в судовому засіданні дали і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , що рухалися в автомобілі КАМАЗ по зустрічній для автомобіля САЗ смузі руху позаду автомобіля Форд-транзит.
Не акцентував увагу в судовому засіданні прокурор і на такій обставині, як порушення ОСОБА_3 в дорожній ситуації, що склалася, правил передбачених п.п.1.5, 10.1 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») ПДРУ, не конкретизував на підставі яких доказів вважає таку обставину встановленою.
Прокурор в судовому засіданні як на доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, посилається на дані проведених за участю водіїв слідчих експериментів, при проведенні яких кожен з водіїв пояснив та відтворив свій варіант розвитку подій дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, кожен з водіїв вказав на місце зіткнення транспортних засобів, кожен на своїй смузі руху. А також вказує як доказ дані висновку судової автотехнічної експертизи від 13 квітня 2013 року № 5-116/13 (т.1 а.с.238-243), за яким показання водія автомобіля САЗ ОСОБА_3 в частині розвитку механізму ДТП є технічно неспроможними, а показання водія автомобіля Форд-транзит ОСОБА_5 в частині розвитку механізму ДТП можуть вважатись технічно спроможними, а причиною ДТП експерт визначає - виїзд автомобіля САЗ на призначений для зустрічного руху бік дороги. Також прокурор посилається на дані висновку судової автотехнічної експертизи від 29 квітня 2013 року № 5-145/13 (т.1 а.с.247-251), за яким показання водія ОСОБА_3 , в тому числі, при проведенні слідчого експерименту, та свідка ОСОБА_10 щодо місця зіткнення транспортних засобів, а саме їх розташування в цей момент по відношенню до елементів дороги, з технічної точки зору є не спроможними та суперечливими.
Суд, керуючись вимогами діючого кримінально-процесуального законодавства, вважає, що дані протоколу слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_3 , є недопустимим доказом з огляду на вимоги п.1 ч.3 ст.87 КПК України. Оскільки такі показання ОСОБА_3 , дані в якості свідка, були використані при проведенні судових експертиз, висновки таких експертиз в частині посилання на показання свідка ОСОБА_3 , теж є недопустимими.
Дані висновку судової автотехнічної експертизи від 29 квітня 2013 року № 5-145/13 (т.1 а.с.247-251), в частині дослідження за показаннями свідка ОСОБА_10 , суд вважає неналежним доказом з огляду на те, що дослідницька частина висновку експерта не місить будь-яких розрахунків, на підставі яких експерт прийшов до висновку про розташування автомашин в момент зіткнення саме так, як вказав на схемі додаток № 2, адже у вихідних даних за показаннями свідка ОСОБА_10 не вказано жодних цифр, з останнім не проводився слідчий експеримент і за встановленими на той час даними розділова смуга, на яку вказує експерт в своїх висновках, на проїзній частині дороги була відсутня.
Щодо даних висновку автотехнічної експертизи від 13 квітня 2013 року № 5-116/13 (т.1 а.с.238-243) в частині спроможності показань водія автомобіля Форд-транзит ОСОБА_5 щодо розвитку механізму ДТП та в частині висновку експерта, що причиною настання ДТП з технічної точки зору є факт виїзду автомобіля САЗ на призначений для зустрічного руху бік дороги, суд вважає такий доказ, згідно ст.85 КПК України, також неналежним.
Так, вихідними даними для дослідження, згідно дослідницької частини експертизи, слідчим зазначено лише дані огляду місця події без вказівки на виявлений на проїзній частині дороги осип грунту та уламків деталей автомобіля, а також показання водія ОСОБА_5 , отримані при проведенні слідчого експерименту в погодних умовах, що навіть наближено не відповідають тим, що були в момент ДТП. Саме при такому заданому слідством комплексі вихідних даних, які експерт визначив технічно спроможними, і було визначено причину ДТП. Як вбачається з дослідницької частини висновку експертом не взято до уваги ні дані протоколу огляду місця події, схеми до нього та фототаблиці, де зафіксовано, що більша частина ділянки «осипу грунту та уламків автомобілів овальної форми» знаходиться в межах смуги руху автомобіля САЗ, ні даних висновку судової експертизи, проведеної ще 06 лютого 2013 року № 5-41/13 (т.1 а.с.221), за яким зіткнення транспортних засобів, відносно елементів проїзної частини дороги, відбулось в межах «осипу грунту та уламків автомобіля», при чому необхідно врахувати габаритну ширину транспортних засобів, відповідне їх критично можливе розташування по ширині проїзної частини дороги, а також частини автомобілів, що контактували між собою. Слідчим не задано таких, здобутих при допиті свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_16 даних, як те, що швидкість автомобіля Форд-транзит була більшою за швидкість автомобіля КАМАЗ, яким керував ОСОБА_10 , а це 40-45 км/год., а Форд-транзит обігнав КАМАЗ. А також даних про те, що автомобіль Форд-транзит рухався ближче до центру проїзної частини дороги, зрізав кут повороту та не наїжджав на сніг, що не був розгорнутий праворуч його смугу руху, що вбачається і з фотознімків фото таблиці до протоколу огляду місця події та фотознімків, зроблених ОСОБА_16 .
Натомість суд вважає, що стороною обвинувачення після скасування 11 лютого 2015 року колегією суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області у цьому ж кримінальному провадженні вироку Заліщицького районного суду від 28 жовтня 2014 року, безпідставно не взято до уваги та не дано правової оцінки як доказу даним висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 15 липня 2014 року № 608/14-22, за якими у даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, при умові руху транспортних засобів під час роз`їзду якомога ближче до правого краю проїзної частини свого напрямку, інтервал між ними мав становити 0,572 м, тобто факт контактування між транспортними засобами в момент зустрічного роз`їзду виключався. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з того моменту, коли вони виявили, що у зустрічному напрямку рухається автомобіль, з яким не було можливості безпечно роз`їхатись з додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, повинні були вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, після чого, по взаємній узгодженості з водієм зустрічного автомобіля виконати безпечний роз`їзд. Оскільки ні один з водіїв не вжив таких заходів, то з технічної точки зору, не дотримання вказаних вимог водіями автомобілів Форд-транзит та САЗ, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Саме цей висновок експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ ОСОБА_20 знайшов своє підтвердження і в висновках експертних досліджень, проведених 12 вересня 2013 року № 3068 експертом Львського НДІСЕ ОСОБА_21 (т.2 а.с.82-85), та 12 вересня 2013 року № 3064 експертом тієї ж установи ОСОБА_22 (т.2 а.с.86-98). Під час допиту експерт ОСОБА_20 погодився із висновками експертів Львівського НДІСЕ.
Так, за даними висновку автотехнічної експертизи №3068, якщо швидкість руху автомобіля САЗ перед зіткненням становила величину, порядку 50 км/год., то водій автомобіля САЗ під час руху повинен був дотримувати боковий інтервал між правим бортом свого автомобіля і правим краєм проїзної частини дороги не менше, ніж 0,69 м.
Мінімальна величина безпечного бокового інтервалу між лівими сторонами автомобілів САЗ та Ford-Tranzit при їх зустрічному роз`їзді із заданими швидкостями руху в даній дорожній ситуації буде становити 1,45…1,60м (в залежності від дійсної швидкості руху автомобіля Ford-Tranzit).
Якщо швидкість руху автомобіля Ford-Tranzit перед зіткненням становила величину порядку 70 км/год. то водій автомобіля Ford-Tranzit під час руху повинен був дотримувати боковий інтервал між правим бортом свого автомобіля і правим краєм проїзної частини дороги не менше ніж 0,79 м. Якщо швидкість руху автомобіля Ford-Tranzit складала 40 км/год., то величина безпечного бокового інтервалу між правим бортом свого автомобіля і правим краєм проїзної частини дороги повинна становити не менше ніж 0,63 м.
Мінімальна величина безпечного бокового інтервалу між лівими сторонами автомобілів Ford-Tranzit та САЗ при їх зустрічному роз`їзді із заданими швидкостями руху в даній дорожній ситуації буде становити 1,45…1,60 м (в залежності від дійсної швидкості руху автомобіля Ford-Tranzit).
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, розчищена від снігу частина дороги шириною 5,0 м не дозволяла виконати безпечний роз`їзд автомобілів САЗ-3507 та Ford-Tranzit з дотриманням безпечних бокових інтервалів справа до краю проїзної частини та зліва між автомобілями.
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля САЗ-3507 ОСОБА_3 у відповідності з технічними вимогами «Правил дорожнього руху України» повинен був обирати в установлених межах безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу безпечно керувати ним, під час руху додержувати безпечні бокові інтервали справа, величиною 0,69 м до краю проїзної частини, та зліва, величиною 1,45…1,60 м до зустрічного автомобіля. Оскільки ширина розчищеної від снігу проїзної частини дороги не дозволяла водію безпечно роз`їхатись із зустрічним автомобілем, то з моменту, коли водій автомобіля САЗ-3507 міг виявити, що в зустрічному напрямку рухається інший автомобіль, з яким він не мав можливості безпечно роз`їхатись з додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, після чого, по взаємній узгодженості з водієм зустрічного автомобіля виконати безпечний роз`їзд із зустрічним транспортом на мінімальній швидкості.
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля Ford-Tranzit ОСОБА_5 у відповідності з технічними вимогами «Правил дорожнього руху України» повинен був обирати в установлених межах безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу безпечно керувати ним, під час руху додержувати безпечні бокові інтервали справа величиною 0,63…0,79 м до краю проїзної частини та зліва величиною 1,45…1,60 м до зустрічного автомобіля. Оскільки ширина розчищеної від снігу проїзної частини дороги не дозволяла водію безпечно роз`їхатись із зустрічним автомобілем, то з моменту, коли водій автомобіля Ford-Tranzit міг виявити, що в зустрічному напрямку рухається інший автомобіль, з яким він не мав можливості безпечно роз`їхатись із додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, після чого по взаємній узгодженості з водієм зустрічного автомобіля виконати безпечний роз`їзд із зустрічним транспортом на мінімальній швидкості.
Оскільки в даному дослідженні не може визначити величину допустимої швидкості, з якою автомобіль САЗ-3507 міг рухатись на даному заокругленні дороги без втрати стійкості, то неможливо визначити, відповідають чи ні дії водія ОСОБА_3 вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України по вибору безпечної швидкості руху.
Оскільки в даній дорожній ситуації з моменту, коли водій ОСОБА_3 міг виявити, що в зустрічному напрямку рухається інший автомобіль, з яким він не мав можливості безпечно роз`їхатись з додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, то дії водія не відповідали вимогам пунктів 13.1, 13.3 ПДР України, а оскільки водій з цього моменту не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, то його дії не відповідали вимогам пункту 12.3 ПДР України.
Оскільки в даному дослідженні не може визначити величину допустимої швидкості, з якою автомобіль Ford-Tranzit міг рухатись на даному заокругленні дороги без втрати стійкості, то неможливо визначити, відповідають чи ні дії водія ОСОБА_5 вимогам пункту 12.1 ПДР України по вибору безпечної швидкості руху.
Оскільки в даній дорожній ситуації з моменту, коли водій ОСОБА_5 міг виявити, що в зустрічному напрямку рухається інший автомобіль, з яким він не мав можливості безпечно роз`їхатись з додержанням необхідних мінімальних бокових інтервалів, то дії водія не відповідали вимогам пунктів 13.1, 13.3 ПДР України, а оскільки водій з цього моменту не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, то його дії не відповідали вимогам пункту 12.3 ПДР України.
У висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження №3064 експерт, виходячи із слідової обстановки, яка зафіксована у протоколі огляду місця ДТП, на схемі до цього протоколу та на фотознімках, виготовлених на місці події, прийшов до висновку, що найбільш ймовірно зіткнення автомобіля марки САЗ з автомобілем марки Ford-Tranzit відбулось на смузі руху вантажного автомобіля на ділянці, що розташована дещо раніше місця фіксації осипу бруду та уламків частин мікроавтобуса (відносно напрямку руху цього мікроавтобуса) та на ділянці, що розташована ближче до умовної осьової лінії дороги.
Суд, розглядаючи дане кримінальне провадження, сприяв сторонам у дослідженні та отриманні необхідних доказів, після завершення дослідження яких, жодна зі сторін не заявляла клопотань про необхідність надання суду чи допомоги у сприянні в отриманні тих чи інших доказів.
За таких обставин суд, виходячи з загальних засад кримінального судочинства, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що під час судового розгляду беззаперечно доведено, що ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення не вчинив, а сторона обвинувачення не надала беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_3 такого злочину та вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, тому в цьому випадку він визнається невинуватим з огляду на принцип презумпції невинуватості в доказовому плані недоведеність вини означає доведеність невинуватості.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного обґрунтування, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 за пред"явленим обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України слід визнати невинуватим та виправдати з підстав, передбачених п.2 ч.1 с.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.
Частина 3 статті 129 КПК України визначає, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
За таких обставин цивільні позови, пред`явлені потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд стягує з обвинуваченого на користь держави лише у разі ухвалення обвинувального вироку. За таких обставин, витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів стягненню за виправдувальним вироком не підлягають.
Речові докази для дослідження в судовому засіданні сторонами кримінального провадження не пред`являлися. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.268 КК України, виправдати з підстав, передбачених п.2 ч.1 с.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальне правопорушення. передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 та цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, залишити без розгляду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Головуючий: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1 .