справа 274/4142/16-к провадження: 1-кп/0274/360/16
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубрівка, Чуднівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, приватного підприємця, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 271 ч. 1 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; потерпілого ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
21.07.2004 року ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого за КВЕД 16.23 є виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.
Являючись громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, ОСОБА_3 , будучи відповідальним за охорону праці та техніку безпеки на виробництві, а саме у столярному цеху, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порушенні вимог ч. 1 ст. 13, п.п. 5, 7, 8, 9 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ із змінами та власного наказу «Про призначення особи, відповідальної за стан охорони праці на підприємстві» від 04.08.2015 № 14, якими передбачено, що роботодавець повинен створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці; забезпечувати належне утримання виробничого обладнання та устаткування, проводити моніторинг за їх технічним станом; організовувати оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування; розробити і затвердити положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечити безоплатно працівників нормативно - правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснювати контроль за додержанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці, допустив порушення вимог законодавчих та нормативно-правових актів про охорону праці за наступних обставин.
Так, відповідно п.п. 6.1.2, 6.3.45. Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 31.01.2005 № 20, робоча частина щілини ножової головки фугувальних верстатів повинна бути закрита віяловим огородженням, яке має бути зблоковане з пусковим та гальмівним пристроями верстата. У разі відведення віялового огородження за межі ножової головки верстат повинен автоматично вимикатися. Крім того, усі види робіт мають здійснюватися на відповідному технологічному обладнанні та відповідно до його паспортних даних, згідно із затвердженими регламентами (інструкціями, технологічними картами тощо), в яких передбачені заходи, що запобігають дії на працівників шкідливих і небезпечних чинників.
В порушення вказаних законодавчих та нормативно-правових актів про охорону праці, в невстановлений слідством день та час ФОП ОСОБА_3 , за місцем здійснення підприємницької діяльності надав вказівку про внесення конструктивних змін до обладнання та допустив до експлуатації в столярному цеху, що розташований за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, смт. Гришківці, вул. Леніна, 193-А, фугувальний верстат СФ4-1К, 2003 року виготовлення, виробництва ВО «Станкопром» м. Корсунь- Шевченківський, без віялового огородження ножового валу, яке передбачене технічною документацією заводу-виробника, та не забезпечив розроблення інструкції або технологічної карти з оброблення дверного полотна на зазначеному фугувальному верстаті із передбаченими у них заходами, що запобігають дії на працівників шкідливих або небезпечних виробничих факторів.
Як наслідок, 12.02.2016 року приблизно о 09 год. 15 хв. ОСОБА_5 , працюючи столяром столярного цеху у ФОП ОСОБА_3 та перебуваючи згідно з ГОСТ 12.0.003-74 «Шкідливі та небезпечні виробничі фактори» під впливом небезпечних та шкідливих виробничих факторів, а саме під дією рухомих частин виробничого обладнання, підвищеною запиленістю повітря робочої зони та підвищеним рівнем шуму на робочому місці, під час виконання робіт разом із столяром-верстатником ОСОБА_6 по обробці дверного полотна на фугувальному верстаті СФ4-1К, 2003 року виготовлення, отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації дистальних фаланг ІІ-ІІІ пальців правої кисті, в результаті неконтрольованого опускання правої руки, яка потрапила в робочу частину щілини ножової головки верстата, які згідно висновку судово-медичного експерта від 19.07.2016 № 276 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Своїми діями, які виразились у порушенні законодавчих та нормативно - правових актів про охорону праці громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 271 ч. 1 КК України (порушення вимог законодавства про охорону праці).
26.07.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення, згідно з якою обвинувачений в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду, сторони визнають правильність кваліфікацій дій обвинуваченого за ст. 271 ч. 1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в грошовому еквіваленті 3400 грн.
В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтримали угоду.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечив.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 271 ч. 1 КК України, є злочином невеликої тяжкості, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним, у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд,
затвердити угоду про примирення від 26.07.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 271 ч.1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 3400 грн.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст.469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1