Справа № 357/4060/16-к
1-кп/357/409/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізона ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 31.03.2016 року від військового прокурора Білоцерківського гарнізона у кримінальному провадженні №0000050 від 25.03.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Житні Гори Рокитнянського району Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не судимого, призваного на військову службу під час мобілізації 26 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата запасу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_4 , будучи 26.03.2014 року призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26 березня 2014 року призначеним на посаду водія роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення та зарахованим до списків особового складу частини, а наказом від 29.08.2014 року №137 виведеним в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що димсклокується по АДРЕСА_2 , під час проходження військової служби як військовослужбовець Збройних Сил України, достовірно знаючи вимоги ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4. 11, 16. 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, близько 8 години 11 січня 2015 року, діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, де у період з 11 січня 2015 року до 21 березня 2015 року ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та 21 березня 2015 року самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину і показав суду, що коли він проходив військову службу по мобілізації, знав, що за ухилення від проходження військової служби існує кримінальна відповідальність, однак, поїхав додому з військової частини, так як його мати після загибелі дядька в Маріуполі, погано себе почувала, а тому він вирішив допомогти матері, надати їй допомогу, після чого добровільно повернувся до військової частини.

У вчиненому щиро розкаюється, просить засудити його до покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, так як повністю усвідомив тяжкість вчиненого.

Визнаючи себе повністю винуватим, не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування,

після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності

його позиції.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразились в умисному, самовільному залишенні військової частини на строк тривалістю понад один місяць особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем(крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно службової характеристики характеризується формально позитивно, за місцем проживання та проходження строковї військової служби виключно позитивно.

У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаюється - наведену обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, вперше, суд вважає особу обвинуваченого такою, що не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в найнижчій межі санкції ст.407 ч.3 КК України у виді позбавлення волі та слід звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати - відсутні, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався і підстав застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 п. 2,3 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на органи кримінально- виконавчої інспекції Рокитнянського району Київської області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1