Справа № 343/2514/15-к
Провадження № 11-кп/779/38/2016
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено подання начальника Долинського РС КВІ УДПтС України в Івано-Франківській області та скасовано відносно засудженого ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2014 року, яким він визнаний винним і засуджений за ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та направлено засудженого для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі у кримінально-виконавчу установу закритого типу. Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дня взяття його під варту.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово порушував покладені на нього судом обов`язки періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Крім того, не зважаючи на реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, умисно і без повідомлення залишив місце постійного проживання, свідомо продовжив ігнорувати відповідні застереження, не надав жодних доказів з приводу поважності причин своєї неявки для реєстрації, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 подав на ухвалу Долинського районного суду від 18 грудня 2015 року апеляційну скаргу, у якій зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення неповно і однобічно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи та не повністю вивчено особу засудженого, у зв`язку з чим прийнято необґрунтоване та неправильне рішення, що не відповідає фактичним обставинам справи. Просить оскаржувану нею ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити апеляційні вимоги, залишити призначене йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі до 4 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, доводи ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали на умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення. При цьому суд у кожному випадку повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Відповідно до ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, на кримінально-виконавчу інспекцію покладено обов`язок вести облік засуджених протягом іспитового строку, організувати початковий розшук засуджених, місце знаходження яких невідоме, та надсилати матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених.

Вказана стаття до поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.

Згідно п.п. 5.3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.01.2004 року № 16/8615, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання. При цьому, як зазначено у пп. 5.4 цього ж пункту, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом.

Як вбачається з матеріалів справи в своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив, що після отримання письмових попереджень ОСОБА_7 відповідних висновків не зробив, однак в матеріалах справи відсутні дані про те, чи дійсно засуджений отримував вказані попередження.

Враховуючи викладене, у зв`язку із тим, що вищезазначені обставини, причини невиконання обов`язків покладених на засудженого, відсутність даних про одержання останнім письмових попереджень, не були належним чином з`ясовані судом, колегія суддів приходить до висновку, що вказану постанову про скасування звільнення від відбування покарання з випробування не можна вважати законною, такою , що постановлена відповідно вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2015 року скасувати, а матеріалами подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2