АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000094 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костомарове Великоолександрівського р-ну Херсонської обл., українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимий, -
За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в суді першої інстанції на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдано його за цим обвинуваченням з підстав не доведення того, що вчинено злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 ..
За вироком суду, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту.
31 липня 2012 року, приблизно в 18 год 00 хв, ОСОБА_10 знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету № 6 ТОВ «Епіцентр К», розташованому по вул. Берковецька, 6-в у м. Києві, намагався таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», на загальну суму 201 грн. 51 коп., але свій злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, за таких обставин.

Так, ОСОБА_10 31 липня 2012 року приблизно в 18 год, знаходячись в приміщенні торгівельного залу вказаного гіпермаркету, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Епіцентр К». З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного гіпермаркету, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, непомітно взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр К», а саме: «ніж для прищеплення» арт. 10205445, сховавши його до футляру від своїх окулярів, після чого зазначений футляр з наявним в ньому ножем помістив до кишені сорочки, в яку був одягнений. Маючи намір таємно викрасти вищевказане майно, ОСОБА_10 31 липня 2012 року приблизно в 18 год 00 хв, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним, не розрахувавшись в касі, направився до виходу з торгівельного залу, однак довести злочин до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони гіпермаркету разом з наявним при ньому товаром, який він намагався викрасти.
Оскільки 09 вересня 2009 року ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, а виправдувальний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2012 року за цим обвинуваченням скасований ухвалою Апеляційного суду м. Києва 14 листопада 2012 року з поверненням справи прокурору на додаткове розслідування, вище вказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна.
За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ у їх сукупності, дійшов висновку, що за результатами даного судового розгляду не доведено, що ОСОБА_10 за викладених в обвинувальному акті обставин, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, 31 липня 2012 року, приблизно в 18 год 00 хв, знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету № 6 ТОВ «Епіцентр К», розташованому по вул. Берковецька, 6-в у м. Києві, намагався таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», на загальну суму 201 грн 51 коп, але свій злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинивши тим самим закінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна, а тому за пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку виправдати та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що вчинено злочин, у якому він обвинувачується.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, та його винність у вчиненні даного злочину ґрунтується на підставі сукупності зібраних доказів у кримінальному провадженні, яким суд не надав належної оцінки, оскільки залишені поза увагою всі докази, які підтверджують, що саме ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин.
Також зазначає, що суд першої інстанції істотно порушив права потерпілого, не повідомивши про час та дату розгляду справи, яке відбулось 12.04.2016 та 11.05.2016 року, дослідивши диск із записом відео спостереження за торговим залом, на якому зафіксовано злочинні дії ОСОБА_5 , чим обмежив потерпілого у реалізації його прав як учасника процесу, та що є порушенням вимог п.1 ч.1 ст. 409 КПК України, оскільки був порушений порядок здійснення судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, обвинуваченого та у його інтересах захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями статті 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, дані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Викладені у вироку районного суду висновки про недоведеність вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_5 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, зокрема що ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, 31 липня 2012 року, приблизно о 18.00 год. знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету № 6 ТОВ «Епіцентр К», розташованому по вул. Берковецька, 6-в у м. Києві, намагався таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», на загальну суму 201 грн. 51 коп., але свій злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, ґрунтуються на загальних засадах кримінального судочинства, сукупності зібраних та досліджених доказах судом першої інстанції, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів колегією суддів.

Апеляційні вимоги прокурора про скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції з підстав порушення прав потерпілого та неналежної на думку апелянта оцінки доказів у справі, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.
Положеннями ч. 1 ст. 415 КПК України чітко регламентовано, з яких підстав суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, зокрема, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Разом з тим, прокурор не довів ні в суді апеляційної інстанції, ні в апеляційній скарзі жодної з перелічених підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду, оскільки посилання апелянта на порушення прав потерпілого також є безпідставними.
Потерпілим по даному кримінальному провадженню визнаний ТОВ «Епіцентр К», згідно обвинувального акту.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а саме із журналів судового засідання, підготовче судове засідання та судовий розгляд провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , фактично, розпочато 26 грудня 2014 року (а.п. 20), при цьому, судові засідання проведено за участю представника потерпілого ОСОБА_11 ..
Судове провадження здійснювалось за участю представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_11 , який повідомлявся про дату, час та місце судових засідань належним чином, а тому у відповідності до положень ст. 56 КПК України права потерпілого, в тому числі, під час судового провадження потерпілий має право: бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні, брати участь у безпосередній перевірці доказів, висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, - порушені не були.
Більш того, в матеріалах кримінального провадження міститься клопотання представника потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_11 , згідно якого претензій до ОСОБА_5 не має та просить суд проводити судові засідання та подальший судовий розгляд, без залучення потерпілої сторони (а.с. 76).
Також, згідно журналу судового засідання від 11 травня 2016 року, під час якого був також і прокурор, головуючий суддя ставив на обговорення питання про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого, оскільки мається відповідне клопотання про розгляд справи без його участі, то будь-яких заперечень від учасників судового провадження не надійшло (а.с. 194-195).
Шодо апеляційних тверджень прокурора про скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, з підстав неналежної оцінки районним судом доказів, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому органом досудового розслідування злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, то колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на зазначене вище, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційні доводи прокурора є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1305/2016
Категорія КК: ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1