УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/113/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.122 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №272/113/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2016 року відносно
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність. Також наголошує на неточності допущені судом при зазначенні його адреси проживання та невірне застосування норм Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Крім того, наголошує на порушення судом його права на захист, оскільки під час судового розгляду йому не було роз`яснено можливості залучення безоплатного захисника.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області, від 14.12.2015 р., та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислено з часу затримання.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано ОСОБА_7 , у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання і до дня набранням вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , при цьому, в цій частині вирок суду першої інстанції будь-ким з учасників провадження не оскаржується, а тому і не перевіряється апеляційним судом.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 09 січня 2016 року близько 22 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , знаходячись в нетверезому стані, та перебуваючи у приміщенні житлового будинку, який належить ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 , в ході суперечки, що виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у приміщенні вітальні вищевказаного будинку, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_8 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, правою рукою наніс ОСОБА_10 близько 7 ударів в область голови, а саме в обличчя, та близько 3-4 ударів в ліву частину тулуба, безпосередньо у ребра. В результаті вказаних неправомірних дій потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми чола зліва, підшкірної гематоми повік лівого ока, підшкірної гематоми лівої щоки, двох синців лівої вушної мушлі, синця тулуба зліва та перелому ребра з ліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № від 14 від 20.01.2016 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я.
В свою чергу, ОСОБА_7 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, правою рукою наніс ОСОБА_10 близько 5 ударів в область голови, а саме в обличчя, та близько 5 ударів в праву частину тулуба, безпосередньо у ребра. В результаті вказаних неправомірних дій потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця тулуба з права, садна в ділянці лівого колінного суглобу, струсу головного мозку, переломів двох ребер справа, які згідно висновку судово-медичного експерта № 14 від 20.01.2016 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вищезазначені вимоги КПК України судом першої інстанції не виконані.
Так, відповідно до ч.2 ст.20 КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
При цьому, відповідно до журналу судового засідання від 24.02.2016 р. та технічного звукозапису судового засідання від зазначеної дати, судом першої інстанції, формально з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_7 розуміння його прав, які викладені в наданій йому відповідній пам`ятці. Проте, в матеріалах провадження відсутня копія такої пам`ятки з належними відмітками (підписом) обвинуваченого про її отримання, що не дає змоги апеляційному суду перевірити повноту та правильність ознайомлення обвинуваченого з усіма його правами, які передбачені ст.42 КПК України. Крім того, в порушення ст.20 КПК України, конкретно не з`ясовано (з належним роз`ясненням) позиції обвинуваченого щодо забезпечення йому права на захист, що згідно зі ст.129 Конституції є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 Кримінального процесуального кодексу віднесено до загальних засад кримінального провадження.
При цьому, стаття 59 Конституції проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст.63 Конституції закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.
За вище наведених обставин, на переконання апеляційного суду, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є незаконним та підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме порушено право на захист обвинуваченого, беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.7, ч.6 ст.9, 407, ч.1 ст.412, ст.415 КПК України підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд.
У зв`язку з направленням провадження на новий судовий розгляд, згідно ст.197 КПК України, за наявності відповідних підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою (з метою запобігти спробам переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення), апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 березня 2016 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд в Андрушівському районному суді Житомирської області.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до 01 вересня 2016 року.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :