"28" липня 2016 р. Справа № 363/2818/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000842 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Азербайджан, громадянина Азербайджана, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2012 року народження, мешканця АДРЕСА_1 , зі слів не судимий, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000842, зареєстрованому в ЄРДР 21.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на початку лютого 2016 року (точної дата в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 отримав у ОСОБА_6 , належний їй транспортний засіб автомобіль марки «KIA Ceed», д.н.з. НОМЕР_1 для подальшого здійснення ремонтних робіт, пов`язаних з його відновленням в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Так, на початку липня 2016 року (точної дата в ході досудового розслідування не встановлено) не зважаючи на те, що всупереч усним домовленостям ремонт автомобіля закінчено не було, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, будь-яким чином не повідомивши ОСОБА_6 , та не маючи будь-якого права на володіння та розпорядження автомобілем марки «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив його продаж жителю смт Димер Вишгородського району Київської області ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 4 900 доларів США, котрі в подальшому витратив на особисті потреби.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки «KIA Ceed» д.н.з. НОМЕР_1 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю.

Обґрунтовуючи клопотання про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зокрема посилався, на те, що ОСОБА_5 , на даний час, являється безробітним, законні джерела прибутку відсутні, що може сприяти вчиненню останнім кримінальних правопорушень з метою отримання засобів до існування та не має місця реєстрації. В рамках кримінального провадження існують реальні ризики вважати, що підозрюваний в ході досудового розслідування зможе негативно впливати на потерпілу з котрою підтримував особисті стосунки, крім того досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження триває, встановлюються всі обставини його вчинення у зв`язку з чим обрання більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є недоцільним, оскільки останній зможе сховати, знищити чи спотворити речі та об`єкти, що мають значення для досудового розслідування. Підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, а саме, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, в рамках даного кримінального провадження.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний заперечував у задовленні клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором та слідчим у клопотанні та у судовому засіданні не доведено, що підозрюваний перебуваючи на волі, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

При прийнятті рішення за даним клопотанням відповідно до ст. 178 КПК України, судом враховано те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, на утримані має малолітню дитину 2012 року народження, одружений та має посвідку на постійне місце проживання.

При вирішенні клопотання суд враховує, що згідно рішення Європейського суду від 06.12.2007 року у справі «Попков проти Росії» та Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тяжкість правопорушення не може бути достатньою підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу до підозрюваного.

Так, за змістом п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданим лише очікуванням того, що підозрюваний в подальшому буде покараний до позбавлення волі на підставі вироку суду.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вбачає за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід як особисте зобов`язання, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового та судового провадження.

На підставі викладеного і керуючись статтями 132, 176-197, 309, 372, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
В клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу прокурора, слідчого або суду;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
4) повідомляти прокурора, слідчого та суд про зміну місця свого проживання.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід /домашній арешт, тримання під вартою/ та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії цієї ухвали до 26.09.2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1