621/2315/15-к
1-кп/621/38/16 В И Р О К
08 липня 2016 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм КП "Харківводоканал", судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.02.2015 року за ч. 1 ст. 286 КК України до виправних робіт на строк 6 місяців з утриманням 10% заробітку в дохід держави,
у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в :
09 травня 2015 року близько 19:40 години в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 з компанією знайомих чоловіків вживали спиртні напої. В цей час вийшов зі свого двору та підійшов до вказаної компанії ОСОБА_6 , який тримав у руці скляний келих, ємністю близько 0,5 л, з великою ручкою, та пив з нього пиво.
В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які до цього дня мали дружні стосунки, в процесі вживання алкогольних напоїв почали жартома штовхати один одного та відійшли від цієї компанії по цій же вулиці на незначну відстань, де жартівлива штовханина між ними раптово переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_6 , діючи на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, тримаючи правою рукою скляний келих, умисно, зі значною силою, наніс вказаним келихом один удар ОСОБА_4 в голову у скроневу кістку з лівої сторони, від чого останній впав на землю.
В результаті зазначених умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, у вигляді відкритої важкої черепно-мозкової травми у формі забитої рани лівої скроневої області, відкритого оскольчатого втиснутого перелому лівої скроневої кістки, забою головного мозку, осередкової контузії головного мозку лівої скроневої долі, 2-х рубців в лівій скроневій області.
Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що є злочином, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. В судовому засіданні, а також під час слідчого експерименту 16.03.2016 року (т. 2 а. с. 46-49, 58), обвинувачений показав, що 09 травня 2015 року у вечірній час в с. Чемужівка він перебував вдома, коли ОСОБА_4 по телефону запросив його приєднатися до їх компанії. Він налив пива у скляну кружку, ємністю близько 0,2 - 0,3 л, з ручкою для одного пальця, вийшов з дому та підійшов до ОСОБА_4 з компанією. Там ОСОБА_4 , який був у стані сп`яніння, почав начебто жартівливо його штовхати, демонструючи свою перевагу як старшого товариша. Він почав відходити в бік, а ОСОБА_4 йшов на нього. Коли вони відійшли від компанії на незначну відстань, ОСОБА_4 намагався нанести йому удар рукою, а він правою рукою, в якій була чашка, відбив руку ОСОБА_4 . При цьому, він не втримав чашку, яка випала з його руки і полетіла в голову ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження.
Вину визнав частково, оскільки не мав наміру наносити удар чашкою в голову ОСОБА_4 . Це сталося випадково, і він жалкує, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується у повному обсязі наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду:
Так, даними протоколу огляду місця події від 09.05.2015 року підтверджується обстановка на ділянці місцевості по вул. Зміївській с. Чемужівка напроти будинку №13. Під час огляду будь-які предмети не були виявлені. (т. 1 а. с. 139-141).
Висновком судово-медичної експертизи №75-Зм/15 від 24.06.2015 року підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_4 мали місце тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої важкої черепно-мозкової травми у формі забитої рани лівої скроневої області, відкритого оскольчатого втиснутого перелому лівої скроневої кістки, забою головного мозку, осередкової контузії головного мозку лівої скроневої долі, 2-х рубців в лівій скроневій області.
Вказані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, з місцем додатку сили в ліву скроневу область, можливо, в результаті завдання удару пивним келихом нападаючим, а вищезгадані рубці в лівій скроневій області утворилися в процесі загоєння забитої рани і після оперативного хірургічного втручання в зоні перелому, і могли бути отримані в строк і при обставинах, вказаних потерпілим.
Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні ОСОБА_4 з висоти власного росту або внаслідок самопричинення не мається. (т. 1 а. с 143-144).
Потерпілий ОСОБА_4 під час судового розгляду, а також під час слідчих експериментів 15.06.2015 року та 20.06.2015 року (т. 1 а. с. 145-149, 153-167), дав показання про зазначені вище обставини нанесення йому тяжкого тілесного ушкодження, які відповідають фактично встановленим обставинам справи та, в цілому, збігаються з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 щодо часу, місця події, перебування у стані сп`яніння, а також обставин, за яких розпочалася штовханина між ним на обвинуваченим.
Водночас, потерпілий ОСОБА_4 показав, що у Власенка в правій руці був скляний келих, ємністю близько 0,5 л, з великою ручкою, який потім зник. Також показав, що не виявляв у бік ОСОБА_6 будь-якої агресії та не намагався наносити йому ударів. Проте обвинувачений вдарив його келихом в ліву скроню цілком не очікувано. В момент нанесення удару ОСОБА_6 тримав келих у правій руці. Від отриманого удару він втратив свідомість і впав. В подальшому його відвезли до лікарні.
Станом на час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не надав йому будь-якого відшкодування, у зв`язку з чим від пред`явив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, який просив задовольнити у повному обсязі.
Показання потерпілого ОСОБА_4 узгоджуються з висновками додаткових судово-медичних експертиз №105-Зм/15 від 24.06.2015 року та №146-Зм/15 від 24.07.2015 року, згідно з якими вказана вище відкрита важка черепно-мозкова травма у формі забитої рани лівої скроневої області, відкритого оскольчатого втиснутого перелому лівої скроневої кістки, забій головного мозку, осередкова контузія головного мозку лівої скроневої долі цілком могли бути заподіяні потерпілому ОСОБА_4 в результаті нанесення йому удару келихом, ємністю близько 0,5 л, який цілком міг відповідати опису, даному ОСОБА_4 під час його допитів.
Свідчення потерпілого ОСОБА_4 , дані ним під час допиту в якості потерпілого та під час слідчих експериментів 15.06.2015 року, 20.06.2015 року в цілому, не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення йому тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичних експертиз.
Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на спричинення вищезгаданого тілесного ушкодження у ОСОБА_4 , за умови нанесення йому удару келихом меншої ємності, ніж 0,5 л немає.
Вказані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, зі значною силою в ліву скроневу область по напрямку зверху вниз і справа наліво, можливо, в результаті завдання удару пивним скляним келихом нападаючим.
Унеможливлено спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень самим ОСОБА_4 з результаті самопричинення, що не характерно для даного виду травми. (т. 1 а. с 151-152, 186-187).
З показаннями потерпілого ОСОБА_4 та зазначеними вище висновками судово-медичних експертиз, в цілому, узгоджуються і показання свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які в судовому засіданні, а також під час проведення слідчих експериментів з участю ОСОБА_8 від 16.03.2016 року, з участю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 01.04.2016 року (т. 2 а. с. 42-45, 50-58) дали показання, якими підтверджуються зазначені вище фактичні обставини, за яких ОСОБА_11 умисно завдав ОСОБА_4 удар скляним келихом, з якого пив пиво, в область лівої скроні, після чого останній був відправлений у лікарню.
При цьому, зазначені свідки підтвердили показання потерпілого ОСОБА_4 в частині опису скляного келиху, ємністю близько 0,5 л з великою ручкою, яким був нанесений удар, а також не підтвердили показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не наносив умисного удару, а зробив рукою рух, спрямований на захист від удару ОСОБА_4 , внаслідок чого не втримав келих, який полетів і вдарив у голову потерпілого.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які є батьками обвинуваченого, показали, що не були безпосередніми очевидцями нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 . При цьому підтвердили показання обвинуваченого ОСОБА_6 про обставини, за яких він взявши кружку з пивом пішов до ОСОБА_4 . Також, зазначені свідки показали, що раніше їх син мав дружні стосунки з ОСОБА_4 , а після вказаної події стосунки зіпсувалися, з боку потерпілого ОСОБА_4 на їх адресу надходять постійні докори та погрози.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є, відповідно, дружиною та матір`ю потерпілого, також показали, що не бачили самого моменту завдання удару ОСОБА_6 ОСОБА_4 , а знають ці обставини зі слів потерпілого та свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Також показали про обставини, викладені у позовній заяві та в показаннях потерпілого ОСОБА_4 щодо тяжкості ушкодження, тривалості лікування, на яке витрачені значні кошти, стану здоров`я потерпілого, який внаслідок тілесного ушкодження став інвалідом, а також щодо відсутності згоди між потерпілим та обвинуваченим щодо відшкодування шкоди.
З протоколу обшуку від 27.06.2015 року вбачається, що органом досудового розслідування було вжито заходів для виявлення предмету, яким було завдано тілесних ушкоджень потерпілому. З цією метою, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 були виявлені та вилучені два келихи, ємністю 0,5 л та 0,2 л, які в подальшому визнані речовими доказами та передані на зберігання батькові обвинуваченого ОСОБА_13 (т. 1 а. с. 174-179, 180-182).
Однак, під час пред`явлення речей для впізнання від 23.07.2015 року потерпілий ОСОБА_4 вказав ознаки келиха, яким ОСОБА_6 умисно наніс йому удар в область лівої скроні, та зазначив, що серед пред`явлених йому речей, в тому числі келихів, які були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , відсутній той, яким йому було завдано удару. (т. 1 а. с. 183-184).
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №171-Зм/15 від 12.08.2015 року, враховуючи тяжкість травми, маловірогідна можливість спричинення відкритої важкої черепно-мозкової травми у формі забитої рани лівої скроневої області, відкритого оскольчатого втиснутого перелому лівої скроневої кістки, забою головного мозку, осередкової контузії головного мозку лівої скроневої долі, при завданні удару ОСОБА_4 скляним стаканом, вагою 300 г, представленим на дослідження. (т. 1 а. с 190-191).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 показав, що відомості, які були отримані під час проведення слідчих експериментів під час судового розгляду, жодним чином не суперечать тим, на підставі яких надано висновки судово-медичної експертизи та додаткових судово-медичних експертиз, проведених під час досудового розслідування, і не могли б вплинути на результати проведених ним експертиз.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо опису келиха, яким був нанесений удар, а також щодо механізму удару в тій частині, що келих випав з руки обвинуваченого та полетів у голову потерпілого, за твердженням експерта, суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо тяжкості травми потерпілого.
Оцінивши зазначені вище, досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності і взємозв`язку - достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 винен в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо опису предмета, яким було нанесено удару потерпілому, а також і щодо механізму нанесення цього удару та відсутності у нього умислу на завдання тілесного ушкодження, оскільки вони спростовуються сукупністю зазначених вище, дослідених в судовому засіданні доказів щодо фактичних обставин вчиненого злочину.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо часткового визнання вини суд оцінив як обраний ним спосіб захисту, що не спростовує доказів його вини у вказаному злочині, і не впливає на кваліфікацію його дій та тяжкість покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнав наявність у ОСОБА_6 на утриманні малолітньої дитини. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, на думку суду, саме через перебування у стані сп`яніння як потерпілого, так і обвинуваченого, які до цього мали добрі стосунки, між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 вчинив у відношенні ОСОБА_4 вказаний злочин.
Під час призначення покарання ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини злочину, харатер відносин обвинуваченого та потерпілого до вказаної події, позицію потерпілого, який не отримав будь-якого відшкодування шкоди, та з яким обвинуваченим не досягнуто примирення і між ними залишаються вкрай неприязні стосунки; обставину, що пом`якшує покарання; обставину що обтяжує покарання; особу винного, який має непогашену судимість за необережний злочин невеликої тяжкості; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; одружений, має малолітню дитину, у складі сім`ї має батьків, мати обвинуваченого має другу групу інвалідності; за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 суд дійшов наступного:
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти позову в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди у зазначеному розмірі, однак пояснив, що через скрутний майновий стан не в змозі відразу сплатити потерпілому цю суму, але готовий здійснювати відшкодування на підставі судового рішення.
Доказів часткового чи повного відшкодування майнової шкоди потерпілому до суду не надано.
За таких обставин, оскільки розмір майнової шкоди потерпілому підтверджений письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та не заперечується обвинуваченим, в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
В обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000 грн. Потерпілий ОСОБА_4 посилався на перенесені ним стрес, фізичний біль, переживання з приводу втрати здоров`я та отримання другої групи інвалідності. Крім переживань за своє життя та втрачене здоров`я, він переживає за свою сім`ю, яка опинилася в скрутному матеріальному стані через необхідність витрат на його лікування та неможливість працювати і утримувати сім`ю. Внаслідок отриманих з вини ОСОБА_6 тілесних ушкоджень докорінно змінилося його життя: він тривалий час знаходився на лікуванні, потребував сторонньої допомоги, позбавлений можливості спілкування з друзями, працювати за місцем роботи та вдома. Стан його здоров`я продовжує залишатися поганим, він страждає на головні болі, втратив нормальний сон.
Обставини, на які посилався потерпілий в обґрунтування завдання йому моральної шкоди, в цілому відповідають фактично встановленим обставинам справи, підтверджуються наведеними вище медичними документами та відомостями довідки МСЕК серії 10 ААВ №653952 від 10.08.2015 року про встановлення ОСОБА_4 другої групи інвалідності до 01.09.2016 року (т. 1 а. с. 55), а також передбачені ст. ст. 23, 1167 ЦК України в якості підстав для відшкодування моральної шкоди.
Зазначені обставини не заперечувалися і обвинуваченим ОСОБА_6 . Водночас, обвинувачений вважав, що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим значно завищений. В обґрунтування своєї правової позиції щодо вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 посилався на свій скрутний майновий стан, а також на ту обставину, що потерпілий ОСОБА_4 , який перебував у стані сп`яніння, своїми діями значно сприяв виникненню конфлікту, під час якого отримав тілесні ушкодження.
Виходячи з положень ст. ст. 118, 120, 124 КПК України з обвинуваченого на користь потерпілого належить стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу.
Витрати потерпілого на правову допомогу адвоката ОСОБА_5 документально підтверджені відомостями квитанції №175 на суму 1500 грн., квитанції №89 на суму 3000 грн., квитанції №132 на суму 1500 грн., відомостями розрахунку гонорару (т. 1 а. с. 63, 84-87, 223-228), та підлягають відшкодуванню потерпілому у повному обсязі за рахунок обвинуваченого.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 винним у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
До набрання вироком законної сили застосувати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою в Харківській УВП (№27), взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Речові докази: два келихи, що передані на зберігання ОСОБА_13 , - вважати повернутими власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.