Кримінальне провадження № 703/530/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

спеціаліста ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження № 0000297 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Городище Черкаської області а мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, працюючої головою Ротмистівської сільської ради, заміжньої, такої, що має на утриманні чоловіка інваліда ІІ групи, раніше не судимою

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 26 вересня 2014 року об 11 год. 30 хв., знаходячись у своєму службовому кабінеті, розташованому у приміщенні Ротмистрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, за адресою с.Ротмистрівка, вул. Леніна, 18, будучи згідно з рішенням Ротмистрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області №12 від 3 листопада 2010 року обраною на посаду голови відповідної сільської ради, із присвоєнням 8 рангу та 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 року та посадової інструкції сільського голови, будучи наділеною повноваженнями, щодо забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; підписання рішень ради та виконавчого комітету; здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчим комітетом; скликання сесій ради, внесення пропозицій та формування порядку денного сесії ради і головування на пленарних засіданнях ради; укладати від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори, відповідно до законодавства, використовуючи надану їй владу та службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від представника ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за її сприяння у позитивному вирішенні питання щодо надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами ФОП ОСОБА_9 в адміністративних межах Ротмистрівської сільської ради, згідно з попередніми домовленостями з ОСОБА_10 одержала від нього неправомірну вигоду у розмірі 5 000 гривен за сприяння у позитивному вирішенні вищевказаного питання.

Дії обвинуваченої судом кваліфіковані як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 винною себе не визнала, та надала суду показання, що у Ротмистрівській сільській раді на посаді голови вона працює з 2010 року. У травні 2014 року, секретар сільської ради дала її номер телефону ОСОБА_10 , якого раніше вони не знали, бо той виявив бажання поспілкуватись з приводу зайняття підприємницькою діяльністю на території села. При особистому спілкуванні ОСОБА_10 повідомив, що представляє інтереси приватного підприємця, який займається встановленням вікон, та хоче на території села поставити рекламний щит, для чого отримати в оренду маленьку земельну ділянку на узбіччі дороги. Вона повідомила, що це питання треба опрацювати, оскільки раніше в їх селі ніхто такого не робив, та їй треба порадитись як це правильно зробити. Після цієї розмови вони декілька раз зустрічались, обговорювали місце, де буде встановлено рекламу, вона повідомила що землю в оренду брати непотрібно, просто сільська рада на сесії надає дозвіл на встановлення реклами, але до того необхідно розробити та затвердити правила надання такого дозволу, та крім того пояснила, що йому потрібно буде погодити встановлення рекламного щита з усіма організаціями, чиї комунікації проходитимуть поруч. Ніяких розмов про надання їй будь-яких коштів вона не заводила. На першій зустрічі ОСОБА_10 пропонував допомогу, на що вона сказала, що їй нічого не потрібно, але можливо вони встановили б вікна в дитячому садочку їх села, на що ОСОБА_10 повідомив про таку можливість, та в подальшому майже при кожній зустрічі така розмова продовжувалась. Після кількох візитів, 11 липня 2014 року, ОСОБА_10 привіз заяву ФОП ОСОБА_11 з установчими документами, які вона зареєструвала в сільській раді та 14 липня 2014 року на сесії було обговорено питання про затвердження правил надання відповідного дозволу. Після цього ще кілька раз зустрічалась з ОСОБА_10 , але він ніяк не міг визначитись із місцем розташування рекламного щита, поводив себе якось не серйозно, повідомляв що ніяк не може отримати погоджень різних організацій. Час ішов, але ОСОБА_10 так і не приніс весь пакет документів. Потім ОСОБА_10 зателефонував і повідомив, що приїде 26 вересня 2014 року, що і зробив. Того дня в сільраді повинні були вестись переговори з орендарями з приводу існуючого спору по сільськогосподарських землях, тому вона була досить знервована. Коли ОСОБА_10 зайшов до неї в кабінет, вона виписала йому дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, який сам по собі не має сили, оскільки на ньому необхідно було ще проставити відмітки інших зацікавлених організації, що вони не заперечують, такого роду «обхідний лист», та після отримання цього документу ОСОБА_10 дав їй кошти в сумі 5000 гривен, які вона взяла в якості благодійної допомоги щоб зробити вікна в дитячому садочку, про що йому сказала. Коли ОСОБА_10 вийшов з кабінету, вона почула в коридорі тупіт, та злякалась, що на неї вчинятимуть напад хтось із учасників земельного конфлікту, тому взяла отримані від ОСОБА_10 кошти та сховала їх у сесійній залі, щоб ці кошти не пропали. У своїх показаннях звертала увагу суду, на особливу наполегливість ОСОБА_10 , кожне спілкування відбувалось за його ініціативою, він був дуже настирливим, вважає, що він діяв за вказівкою правоохоронців та це була провокація. Крім того, сільський голова сусіднього села їй телефонував, і казав, що цей ОСОБА_10 до нього також заходив і пропонував гроші, на що він не погодився. Вважає, що ніякого рекламного щита нікому встановлювати не було потрібно, а потрібен був лише показник працівникам правоохоронних органів. Зауважила, що вона ніколи не брала хабарів, все що вона робила, завжди було для блага громади, люди їй довіряють, про що свідчить те, що її повторно обрали на посаду сільського голови. Просить суд її виправдати, так як в її діях не було вимагань від ОСОБА_10 ніяких коштів, а ті кошти що він дав вона взяла не для себе, а для ремонту дитячого садочку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, обставини встановлені судом підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими безпосередньо під час судового розгляду:

- показаннями допитаного в режимі відеоконференцзв`язку свідка ОСОБА_10 , що він протягом тривалого часу працював на фірмі в м.Черкаси, яка займається встановленням вікон. Спочатку вказана фірма була оформлена на ОСОБА_12 та станом на 2014 рік фірма працювала також і по документам ФОП ОСОБА_9 , яка раніше як і він була лише торговим представником. Він мав довіреність від ОСОБА_9 та на підставі вказаної довіреності укладав договори про встановлення вікон, їздив на місця, виконував заміри і т.п. ОСОБА_9 зазвичай була в офісі або виконувала роботу по місту. Навесні 2014 року постало питання про необхідність встановлення рекламного щита десь в сусідніх з Черкасами районах, щоб збільшити кількість клієнтів. Він поїхав по навколишнім селам, що розташовані на трасі, та зупинився на с. Ротмистрівка. В спілкуванні з головою сільської ради, вона не заперечувала проти встановлення щита, але сказала, що це не безкоштовно, та крім офіційних платежів йому треба буде сплатити їй особисто 5000 грн. Він ще кілька раз приїздив до неї, але кожного разу йому казали про якісь нові порядки, та він зрозумів, що без грошей ніхто нічого робить не буде. Ця обставина його обурила, він розповів про ці обставини на офісі, і ОСОБА_12 порадив звернутись до правоохоронних органів, що він і зробив у липні 2014 року. Після написання заяви, він добровільно погодився приймати участь у негласних слідчих діях, та в подальшому його спілкування з ОСОБА_8 проходило під контролем працівників правоохоронних органів. 11 липня 2014 року він офіційно надав ОСОБА_8 заяву від імені ФОП ОСОБА_9 і сказав, що при отриманні дозволу на встановлення реклами сплатить гроші. ОСОБА_8 зареєструвала заяву, та повідомила, що питання буде вирішено позитивно. Після прийняття якогось рішення сільською радою, він неодноразово звертався до ОСОБА_8 , але спочатку не зрозуміло було в якому місці можна встановити щит, ті місця, які він обирав спочатку було можливо використовувати, потім з`являлись якісь перешкоди. Кожного разу ОСОБА_8 говорила про необхідність надати різні пакети документів, вона відсилала його в різні установи за якимись погодженнями, але там йому казали, що для надання відповідних погоджень необхідні документи відповідного зразку, які повинні дати у сільській раді. 26 вересня 2014 року, у своєму службовому кабінеті ОСОБА_8 видала йому дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, а він, згідно попередньої домовленості, передав їй 5000 гривен. Кошти, які він передав ОСОБА_8 його особисті, він передав їх працівникам правоохоронних органів, а вони нанесли на них спеціальну речовину, відксерили та офіційно вручили йому. Також на ньому була спеціальна апаратура, яка все фіксувала. На участь у всіх цих діях він надавав письмову згоду, та йому роз`яснювали його права та обов`язки;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , що вона працює завідувачем дитячого садочка в с.Ротмистрівка. В садочку є досить серйозна проблема з вікнами, проте ніякої допомоги на їх заміну ніхто не надавав. Зазвичай благодійну допомогу надають послугами, або товарами, також є спеціальний рахунок, але вона не пам`ятає, щоб хтось перераховував туди кошти. Коли на засіданні сільради вирішувалось питання про затвердження правил надання дозволу на встановлення рекламного щита в межах села, то вона як депутат також приймала у цьому участь. Того дня у голови сільської ради питали, чи не зможе відповідний приватний підприємець надати допомогу по встановленню вікон у садочку, на що вона відповіла, що якщо він буде працювати в селі, то може і допомогу надасть. Також на тій сесії обговорювалось питання про місце, де стоятиме щит, але самого дозволу тоді не надавали;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , що вона працює діловодом Ротмистрівської сільської ради, всі друковані документи виготовляє саме вона. ОСОБА_10 вона не знає, також їй не відомо, щоб він пропонував якусь благодійну допомогу селу. 26 вересня 2014 року була на робочому місці, та була присутня під час обшуку в кабінеті ОСОБА_8 .. Коли працівники міліції винайшли в сесійній залі заховані гроші, то вони світились при спеціальному освітленні. ОСОБА_8 тоді казала, що їй не відомо що то за гроші, та звідки вони там взялись;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка працює секретарем Ротмистівської сільської ради, про те, що наприкінці весни 2014 року вона давала номер мобільного телефону ОСОБА_8 . ОСОБА_10 , який тоді прийшов до сільської ради та повідомив, що має намір встановити в селі рекламний щит. В липні 2014 року він надав до сільради офіційну заяву від приватного підприємця про надання дозволу на встановлення рекламного щита. Раніше таких дозволів сільська рада не видавала, тому вони спочатку зібрались щоб затвердити правила надання дозволу на встановлення рекламних щитів. Під час розгляду даного питання завідуюча дитячого садку одразу поставила питання чи не бажає приватний підприємець відремонтувати вікна у дитячому саду, на що ОСОБА_8 відповіла, що це не виключено. Після того ОСОБА_10 неодноразово приходив до ОСОБА_8 , та про що вони спілкувались їй не відомо. Будь-якого відношення до коштів сільської ради вона не має, для роботи з грошима у них є касир та бухгалтер;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , що вона працює бухгалтером Ротмистрівської сільської ради, яка має спеціальний рахунок для внесення благодійних внесків. Також повідомила, що на балансі сільської ради є дитячий садочок, який дійсно потребує ремонту вікон, проте коштів на такий ремонт завжди не вистачало. Про те, щоб хтось виявив бажання пожертвувати кошти на ремонт вікон у дитячому садочку, їй нічого не відомо. 26 вересня 2014 року її на роботі не було, але в той день була касир ОСОБА_17 , та до каси ніхто ніяких грошей не заносив;

- показаннями допитаної в якості свідка начальника головного управління Держказначейства у Черкаській області ОСОБА_18 , про те, що Ротмистівська сільська рада може отримувати благодійну допомогу, проте для таких цілей в раді працює касир, яка повинна провести всі касові операції, видати особі, що внесла кошти касовий ордер, та здати кошти в банк на відповідний рахунок. Просте надання готівки в якості надання доброчинної допомоги, суперечит вимогам чинного законодавства;

- показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , що вони 26 вересня 2014 року були присутні під час проведення слідчих дій. Зокрема бачили як в кімнаті УМВС грошові кошти спочатку оприскували спеціальною речовиною, а потім вручили їх ОСОБА_10 . Перед тим як вручати зняли копії грошей, на яких вони розписались. Коли ОСОБА_10 вийшов з приміщення сільської ради, вони разом з працівниками міліції зайшли до кабінету сільської голови. Там було проведено огляд, та в результаті, у сесійній залі винайдено грошові кошти, які світились при направленні на них спеціальної лампи. ОСОБА_8 під час огляду весь час терла руки, за що їй неодноразово робили зауваження, а коли гроші знайшли, то вона сказала, що то не її а їй підкинули;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , про те, що вона працює землевпорядником в Ротмистрівській сільській раді, десь в травні 2014 року ОСОБА_8 викликала її та повідомила, що ОСОБА_10 хоче встановити рекламний щит на території села, та потім ще декілька раз вона мала з ним зустрічі для визначення порядку та місця встановлення такої реклами. А в липні 2014 року ОСОБА_8 у зв`язку з вказаним зверненням поставила на розгляд, а сільська рада розглянула та затвердила правила надання дозволу на встановлення реклами;

- показаннями свідка ОСОБА_22 що він є головою Носачівської сільської ради, що по сусідству з с.Ротмистрівка, та добре пам`ятає, як у травні до нього заходив ОСОБА_10 і казав про те, що бажає встановити на території села рекламний щит, на що він запропонував йому зібрати пакет всіх необхідних документів, та звернутись із відповідною заявою до сільської ради. Він почав натякати на спрощення процедури у відповідь на якусь його вдячність, зрозумівши, що ОСОБА_10 натякає на хабар, він попросив його вийти і більше не заходити. Згодом у розмові з ОСОБА_8 він розповідав про такий інцидент, попереджав про недопустимість відповідних дій, та наполегливо радив не спілкуватись з ОСОБА_10 взагалі;

- показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 що вони є депутатами Ротмистрівської сільської ради, були присутні на засіданні ради 14 липня 2014 року, коли затверджувалися правила надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Дане питання на сесію винесла ОСОБА_8 у зв`язку зі зверненням до сільської ради ОСОБА_10 . Він сам на засіданні не був присутній. Вони обговорювали питання про місце встановлення його реклами, та ОСОБА_13 питала чи зможе він відремонтувати вікна у садочку, на що ОСОБА_8 повідомила, що можливо. Питання про безпосереднє надання дозволу на розміщення реклами вони того дня не розглядали;

- показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_29 про те, що у 2014 році він разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 працювати на фірмі, яка займається виготовленням пластикових вікон. Головним на цій фірмі був ОСОБА_30 .. Йому відомо, що за вказівкою ОСОБА_31 . ОСОБА_9 поїхала в м.Павлоград Дніпропетровської області та зареєструвала там на своє ім`я ФОП, після чого їх фірма працювала по цим документам. Також на фірмі працював і ОСОБА_10 який укладав договори з клієнтами, та здійснював заміри на місцях. Якось на офісі, у розмові ОСОБА_10 повідомив, що керівництво фірми його направило в Смілянський район щоб встановити десь там «бігборд» із рекламою фірми для збільшення кількості клієнтів. Але сільський голова у розмові натякнула на хабар, тому вони вирішили звернутись до правоохоронних органів, тим більше, що ОСОБА_32 знав когось із ОБЕП. Потім дружина йому розповідала, що ОСОБА_10 разом з міліцією дав хабара ОСОБА_8

- показаннями свідка ОСОБА_12 , що він працює у фірмі, яка встановлює металопластикові вікна. У 2013 - 2014 році на фірмі серед інших працювали ОСОБА_9 , яка була оформлена як ФОП, її цивільний чоловік ОСОБА_29 , та ОСОБА_10 .. ОСОБА_10 працював з ОСОБА_9 та мав від неї довіреність, він їздив по районам та розвивав бізнес. Влітку 2014 року ОСОБА_10 сказав, що в одному з сіл, де їх фірма мала намір встановити «рекламний бігборд», голова сільради натякає на хабар. Ще задовго до того, займаючись спортом він познайомився з працівниками правоохоронних органів, тому порадив ОСОБА_10 звернутись до них, що той і зробив;

- показаннями свідка ОСОБА_10 наданими ним суду під час проведення одночасного допиту в режимі відеоконференцзв`язку зі свідком ОСОБА_9 , в ході якого він підтвердив свої показання надані суду раніше, та крім того повідомив, що дійсно фірма по виготовленню вікон, на якій він працював мала спільний офіс як ФОП ОСОБА_9 так і ОСОБА_12 , вони робили спільну роботу, та виготовляли вікна. Він мав доручення від ФОП ОСОБА_9 , тому раніше і казав, що працював саме на неї. Всі питання щодо роботи обговорювались в офісі, там же він повідомив про натяки ОСОБА_8 на надання їй грошей, та хтось порадив йому звернутись до міліції. ОСОБА_12 був знайомий з працівниками ОБЕП, тому він вирішив звернутись саме туди. Чому ОСОБА_9 заперечує факт здійснення нею підприємницької діяльності йому не відомо.

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 липня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_10 звернувся до СДСБЕЗ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області із заявою, в якій повідомив, що звернувшись у травні 2014 року до голови Ротмистрівської сільської ради Смілянського району ОСОБА_8 , за вирішенням питання щодо надання дозволу на встановлення зовнішньої реклами. Під час спілкування з нею зрозумів, що вона навмисно затягує вирішення вказаного питання, бо хоче отримати кошти за сприяння у його вирішенні(т.1 а.с. 98-100);

- даними витягу з рішення Ротмистрівської сільської ради від 3 листопада 2010 року №12, відповідно до якого ОСОБА_8 визнано такою, що обрана на посаду голови відповідної сільської ради, та копії трудової книжки ОСОБА_8 з відповідним записом, з яких вбачається, що на момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 як голові сільської ради було присвоєно 8 ранг та 4 категорію посадової особи місцевого самоврядування, тобто відповідно до п.2 примітки до ст. 368 КК України, була службовою особою, яка займає відповідальне становище (т.1 а.с.115-117);

- даними витягу з кримінального провадження, та постанови про призначення групи прокурорів, з яких вбачається, що 7 липня 2014 року відповідні відомості було внесено до ЄРДР, а 8 липня 2014 року відповідно призначено групу прокурорів для здійснення процесуального контролю, із чого вбачається, що всі слідчі дії вчинялись в межах кримінального провадження та уповноваженими на те особами (т.1 а.с. 96-97)

- даними постанов прокурора про проведення негласних слідчих дій - контролю за вчиненням злочину від 10 липня та 17 вересня 2014 року, з яких вбачається, що проведені у кримінальному провадженні негласні слідчі дії контроль за вчиненням злочину, були здійснені із дотриманням норм КПК України, щодо процедури їх проведення (т.2 а.с. 4-7)

- даними копії витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ФОП), та довіреності виданої 1 травня 2014 року строком на один рік, з яких вбачається, що ОСОБА_10 діяв в інтересах та від імені ФОП ОСОБА_9 , яка на той час була належним чином зареєстрована як підприємець, що займається діяльністю посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (т.1 а.с. 101, 102)

- даними копії журналу реєстрації заяв громадян по Ротмистрівській сільській раді Смілянського району Черкаської області, з якої вбачається, що 11 липня 2014 року в журналі було зареєстровано заяву ОСОБА_9 щодо оформлення земельної ділянки, яку вирішено розглянути на сесії сільської ради.(т.2 а.с.1-3)

- даними протоколу проведення спеціального слідчого експерименту від 26 вересня 2014 року, з якого вбачається, що 26 вересня 2014 року ОСОБА_10 надав працівникам СДСБЕЗ власні кошти в сумі 5000 грн., десять купюр по 500 грн., які в присутності понятих були описані, з них зроблено копії, та вони були оброблені спеціальною речовиною, після чого продемонстровано їх люменісценцію у променях ультрафіолету, зразок речовини упакували в окремий пакет. Помічені відповідним чином кошти були вручені ОСОБА_10 для подальшого використання при проведенні негласної слідчої дії щодо ОСОБА_8 (т.1 а.с.123-127);

- даними протоколу огляду місця події від 26 вересня 2014 року, відповідно до якого в присутності понятих, за письмовою згодою ОСОБА_8 оглянуто службовий кабінет ОСОБА_8 та сесійну залу, що знаходяться на другому поверсі в приміщенні Ротмистрівської сільської ради за адресою вул. Леніна, 18, де серед іншого виявлено та вилучено заяву про надання дозволу на встановлення зовнішньої реклами; грошові кошти в сумі 5000 грн., десять купюр по 500 грн., що були заховані в тумбі сесійної зали, номери та серії яких збігаються з тими, що були вручені ОСОБА_10 ; на марлевих тампонах вилучені змиви з рук ОСОБА_8 та змиви з вилучених грошових купюр (т.1 а.с.103-111);

- даними переглянутого судом відеозапису фіксації огляду місця подій від 26 вересня 2014 року, на якому зафіксовано події, зміст яких відображений у зазначеному вище протоколі(т.1 а.с.112);

- даними висновку експерта № 2/1577 від 31 жовтня 2014 року, яким встановлено, що на тампонах, якими проводили змиви з рук ОСОБА_8 а також на десяти купюрах номіналом по 500 грн. що вилучені під час огляду місця події 26 вересня 2014 року, виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має люменісценцію жовтого кольору, та має спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, яка надана на експертизу в якості порівняльного зразка (т.1 а.с. 130-136);

- даними висновку експерта № 1/1201 від 10 грудня 2014 року, яким встановлено, що надані на дослідження десять купюр по 500 грн. кожна виготовлені підприємством, яке здійснює виготовлення таких купюр для Національного Банку України (т.1 а.с. 137-141);

- даними заяви від імені ОСОБА_9 , на надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, що була вилучена під час огляду місця події 26 вересня 2014 року, з тексту якої вбачається, що до відповідної заяви повинні бути долучені фотокартка місця з розташуванням комп`ютерного макету запланованого рекламного засобу, але фактично цього зроблено не було (т.1 а.с. 113-114);

- даними дозволу №1 на розміщення зовнішньої реклами, що виданий 26 вересня ОСОБА_10 , та копії рішення сільської ради від 14 липня 2014 року №24-3/VI, на яке є посилання у відповідному дозволі. Із вказаних документів вбачається, що ОСОБА_8 не дивлячись на відсутність відповідного рішення сільської ради, оскільки вказаним рішенням лише затверджено правила розміщення зовнішньої реклами, а не надано дозвіл на її встановлення та відсутність частини документів, що згідно затверджених правил повинні бути додані до заяви на надання такого дозволу, видала відповідний дозвіл, поставила на ньому свій підпис як уповноваженої на те посадової особи, та завірила його гербовою печаткою сільської ради (т.1 а.с. 118-121);

- даними виданої на ім`я ОСОБА_10 довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, із викопіюванням планів меж землекористувань в адмінмежах Ротмистрівської сільської ради, що підтверджує факт підшукування ОСОБА_10 відповідної земельної ділянки для встановлення на ній елементу зовнішньої реклами (т.1 а.с.122);

- даними протоколу № 3977т про результати проведення негласних слідчих дій, аудіо-відео контролю відносно ОСОБА_8 а також стенограми №3979т до нього, згідно яких відео контроль здійснювався в період часу з 10 год. 39 хв. до 11 год. 09 хв. 26 серпня 2014 року. З яких вбачається, що ОСОБА_10 в приміщенні Ротмистрівської сільської ради спілкувався з ОСОБА_8 , при цьому зауважив, що вирішення питання досить сильно затягнулось, а та земельна ділянка, яку йому запропонували належить лікарні, тому не підходить. Обговорюють тонкощі документального оформлення отримання відповідного дозволу, та наприкінці розмови ОСОБА_10 каже що готує 5000 грн., «як говорили» на що ОСОБА_8 погоджувально киває головою. Жодних заперечень щодо сказаного ОСОБА_10 не висловлює, та повідомляє що зробить все необхідне (т.1 а.с 144-154);

- даними переглянутого судом відеозапису подій що мали місце 26 серпня 2014 року за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, на якому зафіксовано події, зміст яких відображений у зазначеному вище протоколі і стенограмі до нього, та з якого вбачається, що ОСОБА_8 надала попередню згоду на отримання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди в сумі 5000 грн. (карта пам`яті MSDHC 8Gb ін. №0465);

- даними протоколу №3980т про результати контролю за вчиненням злочину, з якого вбачається, що при спілкуванні ОСОБА_10 з ОСОБА_8 26 серпня 2014 року вони визначились з точним місцем встановлення біг-борду та домовились про передачу ОСОБА_8 неправомірної вигоди в сумі 5000 грн. за сприяння у вирішенні питання з отримання відповідного дозволу (т.1 а.с. 179);

- даними протоколу № 3981т про результати проведення негласних слідчих дій, аудіо-відео контролю відносно ОСОБА_8 а також двох стенограми №3983т та №3984т до нього, згідно яких відео контроль здійснювався в період часу з 11 год. 46 хв. до 11 год. 57 хв. та з 13 год. 35 хв. до 13 год. 50 хв. 22 вересня 2014 року. З яких вбачається, що ОСОБА_10 в приміщенні Ротмистрівської сільської ради спілкувався з ОСОБА_8 , погоджують порядок встановлення зовнішньої реклами, по процедурі визначений для встановлення малих архітектурних форм, яка не потребує оформлення оренди земельної ділянки, та точно визначаються із місцем його розташування. ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_10 , що телефонувала до представників декількох організацій, з якими треба погодити дозвіл, та вони усно не заперечували, крім того в кінці розмови зауважила, що без неї він нічого не зробить (т.1 а.с. 155-168);

- даними переглянутого судом відеозапису подій що мали місце 22 вересня 2014 року за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, на якому зафіксовано події, зміст яких відображений у зазначеному вище протоколі і стенограмах до нього, крім подій, про які вказано у тексті другої стенограми, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спілкуються в холі біля кабінету, та з тексту стенограми вбачається, що ОСОБА_10 погоджує термін сплати неправомірної вигоди, проте відеофайл некоректно відображає даний момент, та якість звуку не дозволяє категорично стверджувати про будь-який зміст розмови (карта пам`яті MSDHC 4Gb ін. №0482);

- даними протоколу № 3985т про результати проведення негласних слідчих дій, аудіо-відео контролю відносно ОСОБА_8 а також стенограми №3988т до нього, згідно яких відео контроль здійснювався в період часу з 11 год. 27 хв. до 11 год. 34 хв. 26 вересня 2014 року. З яких вбачається, що ОСОБА_10 в приміщенні Ротмистрівської сільської ради спілкувався з ОСОБА_8 , яка заповнила бланк дозволу на встановлення зовнішньої реклами, поставила на ньому свій підпис та гербову печатку сільської ради, після чого видала вказаний документ ОСОБА_10 , а він, в свою чергу, передав їй, попередньо перерахувавши п`ять тисяч гривен, зі словами як домовлялись, на що ОСОБА_8 не стала заперечувати та сказала : «дякую». Вже отримавши кошти, ОСОБА_8 з посмішкою почала говорити що це буде на дитячий садок (т.1 а.с 169-178);

- даними переглянутого судом відеозапису подій що мали місце 26 вересня 2014 року за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, на якому зафіксовано події, зміст яких відображений у зазначеному вище протоколі і стенограмі до нього, та з якого вбачається, що ОСОБА_8 отримала ОСОБА_33 гроші в сумі 5000 грн. (карта пам`яті MSDHC 4Gb ін. №00487);

- даними протоколу №3989т про результати контролю за вчиненням злочину, в якому зафіксовано наслідки зустрічей ОСОБА_10 з ОСОБА_8 22 та 26 вересня 2014 року (т.1 а.с. 185);

- даними протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_8 від 14 жовтня 2014 року, та стенограми аудіо запису від 22 вересня 2014 року, з яких вбачається що ОСОБА_8 телефонувала за різними номерами, та з`ясовувала, чи є перешкоди у встановленні біг-борду на обумовленій з ОСОБА_10 земельній ділянці (т.1 а.с.181-185);

- даними прослуханого в судовому засіданні аудиозапису телефонних розмов ОСОБА_8 отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, на якому зафіксовано розмови, зміст яких відображений у зазначеній вище стенограмі та повністю відповідає їй (оптичний диск 4,7Gb ін.№ 0483);

- даними копій довідки про роботу сільської ради в міжсесійний період; протоколу №24 сесії сільської ради шостого скликання від 14 липня 2014 року; порядку денного відповідної сесії; рішення №24-3/VI від 14 липня 2014 року прийняте на відповідній сесії; правил розміщення зовнішньої реклами з додатками, - з яких вбачається, що на сесії сільської ради, що відбулась 14 липня 2014 року, за ініціативи ОСОБА_8 обговорювалось питання про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами, та серед інших питань що були вирішені, були затверджені відповідні правила, разом із зразками документів, що необхідно подавати для отримання такого дозволу, проте питання щодо надання дозволу на сесії не вирішувалось. (т.1 а.с.195 - 249)

Оцінюючи наданий в якості доказу вини обвинуваченої протокол додаткового огляду речових доказів від 15 січня 2015 року (т.1 а.с. 192-194), на якому зафіксовано телефонні розмови ОСОБА_8 з різними людьми, в яких розкривається зміст домислів ОСОБА_8 щодо ініціатора відповідних подій, та відповідними людьми висловлюються їй слова підтримки суд враховує, що вони не містять інформації про злочинні дії, що ставляться у вину обвинуваченій, тобто такий доказ в силу ст. 85 КК України є неналежними, а тому не враховуються судом під час постановлення вироку.

Показання, допитаної в якості свідка захисту ОСОБА_9 , яка заявила, що взагалі не займалась підприємницькою діяльністю, та не давала відповідних доручень ОСОБА_10 , суд вважає такими, що спростовуються іншими доказами дослідженими судом. Зокрема реєстраційними документами, та показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та і самої ОСОБА_9 , про те, що вона, як і всі інші перераховані свідки працювала на фірмі яка займалась встановленням металопластикових вікон, та особисто їздила до Дніпропетровської області щоб зареєструвати там ФОП на своє ім`я, після чого частину договорів оформляли через її ФОП. При цьому твердження ОСОБА_9 , що вони з чоловіком ОСОБА_34 фактично були «в полоні» у ОСОБА_12 є нелогічними, оскільки як сама ОСОБА_9 так і її чоловік ОСОБА_35 суду показали, що таке «утримання» полягало у наданні їм житла на час роботи в місті Черкаси, при цьому вони отримували заробітну плату та харчування, в свою чергу особисті документи зберігались у них при собі, що явно не відповідає обставинам їх насильного утримання. А тому такі показання є явно надуманими за своїм змістом, та не можуть бути покладені в основу вироку.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про відсутність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, в наслідок застосування до неї провокації злочину, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію висловлену у справі «Раманаускас проти Литви», суд оцінює як такі, що не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження.

Так, дійсно відповідним рішенням ЄСПЛ встановлено, що по відношенню до Раманаускаса поліція вдалася до підбурювання, виходячи із того, що ще на початковій стадії, модель симулювання реалізовувалася без жодної на це правової підстави чи дозволу суду, а особа, яка виходила на контакт з заявником, сама була представником поліції, хоча і діяла в своїх особистих інтересах, в свою чергу інших об`єктивних даних про корупційні складові в діях ОСОБА_36 у поліції не було.

Разом з тим, у п. 59 зазначеного рішення ЄСПЛ викладаючи загальні принципи, суд зазначає, що у рішенні в справі «Секейра проти Португалії» Суд зазначив, що поліція не вдалася до підбурювання, обґрунтувавши цей висновок таким чином:

«У цій справі національні суди встановили, що ОСОБА_37 та ОСОБА_38 стали співпрацювати з відділом із розслідування злочинів у той час, коли заявник вже вийшов на контакт із ОСОБА_37 з приводу організації постачання партії кокаїну в Португалію. Крім того, з цього часу відділ з розслідування злочинів координував дії ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , а прокуратура отримала повідомлення про операцію. Органи державної влади мали всі підстави підозрювати заявника в намірі здійснити постачання наркотиків. Через такі обставини ця справа відрізняється від справи «Тейксейра де Кастро проти Португалії», і ці обставини також підтверджують, що ОСОБА_39 не можуть вважатися провокаторами».

Враховуючи наведене, а також встановлені судом обставини, зокрема той факт, що ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_8 за вирішенням питання щодо встановлення рекламного щита, ще у травні 2014 року, про що вказує і сама ОСОБА_8 , а до правоохоронних органів він звернувся, за збігом майже двох місяців по тому, про що об`єктивно свідчить дата його звернення до правоохоронців і дата внесення відповідних відомостей до ЄРДР, суд вважає, ОСОБА_10 став співпрацювати з правоохоронними органами у той час, коли вже вийшов на контакт із ОСОБА_8 , та попередньо погодив з нею надання неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. за сприяння у вирішенні відповідного питання.

Всі слідчі дії у кримінальному провадженні здійснювалися з чітким дотриманням норм чинного законодавства, на що вказує і відсутність жодного зауваження з боку захисту щодо організації та процедури проведення слідчих дій.

В свою чергу, на існування відповідної домовленості вже на момент звернення ОСОБА_10 до правоохоронних органів вказує той факт, що саме суму у 5000 грн. він зазначив у своїй заяві, як таку, що оговорена з ОСОБА_8 .. На домовленість щодо саме такої суми неправомірної вигоди вказує і поведінка ОСОБА_8 під час задокументованого в подальшому спілкування з ОСОБА_10 , зокрема той факт, що після його слів «п`ять тисяч, як говорили раніше» ОСОБА_8 погоджувально кивнула головою, та не стала заперечувати, чи то вказувати на необхідність ремонту вікон у дитячому садочку, як вона стверджувала в судових засіданнях. Також не виникло будь-яких питань і під час безпосередньої передачі грошових коштів 26 вересня 2014 року.

Крім того, як пояснили всі свідки, що були присутні на сесії сільської ради 14 липня 2014 року, в той день дійсно піднімалось питання щодо необхідності надання доброчинної допомоги дитячому садочку, яка повинна була б полягати у встановленні вікон, на що ОСОБА_8 повідомляла, що це можливо, разом з тим, вона жодного разу не вказала, що підприємцем можливо просто буде надано певну матеріальну допомогу, що також вказує на відсутність бажання ОСОБА_8 передавати відповідні кошти на доброчинний рахунок дитячого садочку.

Що стосується твердження ОСОБА_8 про те, що вона отримані кошти мала намір передати дитячому садочку, то суд також оцінює їх як такі, що спростовуються встановленими обставинами провадження. Так судом достовірно встановлено, що дитячий садочок знаходиться на балансі Ротмистрівської сільської ради, та має рахунок, на який передбачено можливість на законних підставах вносити кошти в якості доброчинної допомоги. При цьому, такі кошти можна внести як в будь-якому відділі банку, так і через касу сільської ради. Даний порядок достеменно відомий сільському голові, та в день отримання коштів касир знаходилась на своєму робочому місці. Проте ОСОБА_8 , як 26 серпня 2014 року під час уточнення ОСОБА_10 суми коштів, так і 26 вересня 2014 року, під час її безпосереднього вручення, не зауважила йому на законний спосіб надання доброчинної допомоги, а навпаки прийняла кошти, та більш того, почувши галас в коридорі сховала їх в сесійній залі, що об`єктивно вказує на усвідомлення нею неправомірності своїх дій. Суд також критично оцінює твердження ОСОБА_8 про бажання зберегти таким чином гроші дитячого садочка від неправомірних посягань невідомих осіб, виходячи з того, що на той момент в кабінеті сільського голови також знаходилась досить значна сума коштів зібраних мешканцями села на потреби АТО, але ці кошти ОСОБА_8 не стала ховати.

На сприяння зі сторони ОСОБА_8 у вирішенні питання щодо надання дозволу на встановлення реклами ФОП ОСОБА_9 , чиї інтереси представляв ОСОБА_10 , вказує той факт, що вона прийняла заяву на видачу відповідного дозволу, хоча та не мала всіх необхідних додатків, та видала відповідний дозвіл, хоча сесія сільської ради з цього приводу ще не засідала, та таке питання не розглядалось.

Також вивченими матеріалами справи об`єктивно підтверджується і штучне затягування з боку ОСОБА_8 вирішення вказаного питання. Так, згідно рішення Ротмистівської сільськї ради №24-3/VI прийнятого ще 14 липня 2014 року, були затверджені правила розміщення зовнішньої реклами, та визначено форму всіх заяв, разом з тим, заяву відповідного зразка ОСОБА_10 та чіткий порядок подальших дій ОСОБА_40 повідомила лише у вересні.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що сама по собі позитивна характеристика ОСОБА_8 та відсутність у обвинувачення інших відомостей щодо вчинення нею корупційних діянь не можуть слугувати підставою вважати, що по відношенню до неї працівниками правоохоронних органів вчинено підбурювання до вчинення злочину, а тому всі докази, отримані в результаті проведення негласних слідчих дій, на думку суду є такими, що здобуті у відповідності до вимог КПК України, є належними та допустимими, а тому кладе їх в основу обвинувального вироку.

Враховуючи наявність достатньої кількості доказів досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви та підтверджують вину обвинуваченої, суд вважає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення було повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в межах пред`явленого обвинувачення.

В якості обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченій суд вважає її виключно позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, високу довіру проявлену громадою при повторному обранні на посаду голови сільської ради, наявність на утриманні непрацездатного чоловіка, що є інвалідом ІІ групи, обставин що обтяжують покарання обвинуваченої суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного правопорушення, враховує обставини вчинення правопорушення, а саме пасивний характер вчинення злочинних дій, особу обвинуваченої, яка має стабільні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, характеризується виключно позитивно.

Враховуючи всі наведені обставини, а також той факт, що злочин було вчинено ОСОБА_8 до внесення змін у ст. 75 КК України, щодо заборони застосовувати вказану норму щодо корупційних злочинів, суд дійшов висновку, про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 без відбування покарання, шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням, застосувавши вимоги ст.75 КК України, в редакції чинній на момент вчинення нею злочину.

При звільненні від відбування основного покарання, додатково можуть бути призначені лише покарання зазначені в ст. 77 КК України. В зазначеній статті відсутнє додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому воно не може бути застосоване до ОСОБА_8 у даному випадку.

Додаткове покарання у вигляді спеціальної конфіскації, що було передбачене санкцією ч.3 ст. 368 КК України на момент вчинення злочину, санкцією відповідної статті на момент розгляду справи не передбачено.

Також суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченої вимог ст.54 КК України, та вважає за недоцільне позбавляти її 8 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Враховуючи, що гроші в сумі 5 000 грн. є власністю свідка ОСОБА_10 , та були надані ним добровільно для документування злочину, то вони підлягають поверненню власнику.

Зі змісту ч.2 статті 124 КПК України, вбачається, що з обвинуваченої слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз № 2/1577 від 31 жовтня 2014 року в сумі 369,60 грн (т.1 а.с. 130) та № 1/1201 від 10 грудня 2014 року в сумі 147,42 грн. (т.1 а.с. 137), а всього 544 грн. 02 коп.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироку законної сили, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України і призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на один рік без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України(в редакції до 14 жовтня 2014 року) звільнити засуджену ОСОБА_8 від відбуття призначеного основного покарання, якщо вона протягом трьох річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності ст.76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_8 на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи, повідомляти про зміну місця проживання та періодично з`являтись в службу для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Арешт накладений на майно ОСОБА_8 , ухвалою слідчого судді від 25 грудня 2014 року скасувати, повернувши їй за належністю гроші в сумі 1479 грн. згідно квитанції (т. 2 а.с.14)

Речові докази по справі :

- документи та носії інформації залишити зберігатись при матеріалах провадження;

- грошові кошти що знаходяться на зберіганні у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Черкаси (т.1 а.с.142-143) : в сумі 5000 грн. - повернути ОСОБА_10 за належністю;

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 544 грн. 02 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1