Справа № 304/1385/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.06.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Перечина Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2015 року за ст. 121 ч. 1, ст.185 ч. 1 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 3 (три) роки,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту затримання - 7 жовтня 2015 року.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Перечина Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, ст. 76 КК України постановлено звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком - два роки, з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній домашній арешт.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у тому, що 24 вересня 2015 року, о 10 - й годині, на АДРЕСА_2 за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном проникли в домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_9 , де з навісної будови викрали чотири секції котла моделі КЧМ; кусок металу квадратної форми; металеве корито з ручками; 4 арматури довжиною 1,5 м діаметром 0,5 см кожна; 23 арматури довжиною 1,5 м діаметром 1 см; 14 арматур довжиною 1 м діаметром 0,6 см; п`ять металевих кутників довжиною 1,5 метра і шириною 3,5 см; вісім металевих кутників шириною 2,5 см; металеву трубу діаметром 4 см довжиною 1,5 м; металеву трубу діаметром 1,5 см довжиною 1,5 м; металеву пластину шириною 1,6 см і довжиною 1,5 м; металеву пластину шириною 3,4 см довжиною 1,5 м, заподіявши йому матеріальну шкоду в розмірі 3873,60 гривень.
В цей же день, о 22 - й годині, ОСОБА_7 проник в будинок АДРЕСА_4 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , звідки викрав: 12 арматур довжиною 2 м діаметром 3,2 см; металеві кутники довжиною 5 м і шириною 4,5 см; 4 металеві кутники шириною 1,1 см довжиною 2,5 м; металеву трубу діаметром 50 мм довжиною 7,5 м, заподіявши їй матеріальну шкоду в розмірі 3195 гривень.
Крім цього, 25 вересня 2015 року, о 15 - й годині, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 проникли в буд. АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_9 , де з навісного приміщення намагалися викрасти електромотор потужністю 1,1 кВт 1415 об/хв. вартістю 771,40 гривень, але злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі були зупинені власником, який відібрав у ОСОБА_8 електромотор, після чого ОСОБА_7 й ОСОБА_8 втекли з місця події.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію вчиненого, просить пом`якшити покарання, змінивши його на обмеження волі. Посилається на те, що повністю визнав винуватість, щиро розкаявся, потерпілі не мають претензій, на утриманні у нього знаходяться неповнолітня дитина і дружина, яка ніде не працює.
Засудженим ОСОБА_8 вирок не оскаржено.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та зміст апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які підтримали апеляцію; доводи прокурора про залишення вироку без змін; виступи учасників кримінального провадження в судових дебатах; останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 408 КПК України зміна вироку судом апеляційної інстанції в частині призначеного покарання допускається у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо суд визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд справи відбувся з дотриманням вимог кримінального процесуального закону щодо повного і всебічного розгляду справи. Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 при вказаних у вироку обставинах ґрунтуються на зібраних, перевірених і оцінених судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України доказах і відповідають фактичним обставинам провадження.
Фактичні обставини і кваліфікація вчиненого ніким із учасників судового розгляду не оскаржуються. Дії засудженого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65, 70 і 71 КК України, у межах, установленої в санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання та з врахуванням правил призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків.
Обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі як на такі, що його позитивно характеризують і пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілим і знаходження на утриманні у нього малолітньої дитини судом першої інстанції враховані в повній мірі. Саме з цих мотивів суд призначив ОСОБА_7 покарання ближче до нижньої межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України і саме ці обставини судом були враховані при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.
Суд до невідбутої частини покарання за попереднім вироком Перечинського районного суду від 20 липня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_7 був засуджений на п`ять років позбавлення волі, за цим вироком приєднав лише один місяць позбавлення волі.
Отже, посилання обвинуваченого на невідповідність призначеного покарання його особі внаслідок суворості є необгрунтованими.
Щодо вимог про призначення покарання у виді обмеження волі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_7 засуджений за попереднім вироком до позбавлення волі, новий злочин вчинив під час іспитового строку, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, а також те, що ОСОБА_7 не змінив спосіб життя, не влаштувався на роботу, вчинив нові корисливі злочини під час іспитового строку, колегія суддів вважає, що він не став на шлях виправлення і призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Отже, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В:
Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції у Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_1