Справа № 466/2524/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/183/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: зап. захід -варта
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 12.03.2016 року, по матеріалах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0003589 від 20.10.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України, якою обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту,

за участю:

прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

встановила :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Львівській установі виконання покарань УДПтСУ у Львівській області.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, який обчислювати з 11.03.2016 року по 09.05.2016 року, включно.

Органом досудового слідства підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 04.04.2012 року близько 11 год. 30 хв., маючи умисел на викрадення та незаконне позбавлення волі людини, вступивши в попередній зговір з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з метою викрадення та незаконного позбавлення волі людини на вул. Підстригана в м. Львові незаконно позбавили волі ОСОБА_15 .

Крім цього, 04.04.2012 року ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, вступивши в попередню змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 , перебуваючи у лісосмузі, неподалік мікрорайону Рясне-1 в м. Львові, із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні йому ударів ногами, руками, сторонніми предметами по тілу, з погрозою вбивства та заподіянння тяжких тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, вимагали у ОСОБА_15 та його дружини ОСОБА_19 передачу коштів в розмірі 50 тис. доларів США.

Того ж дня, діючи на виконання попереднього умислу з вищенаведеними особами до вищевказаних осіб приєднався гр. ОСОБА_14 , який за вказівкою ОСОБА_11 з метою отримання коштів від ОСОБА_19 , як викуп за повернення її чоловіка ОСОБА_15 04.04.2012 року близько 22 год. 00хв. прибув до т.ц. «Сільпо», який розташований по вул. Шевченка, 353 в м. Львові та в подальшому за вказівкою ОСОБА_11 керуючи автомобілем марки «Деу Ланос, провів ОСОБА_20 , яка їхала позаду ОСОБА_14 на автомобілі марки КІА , на вул. Брюховецьку, 35 до території Львівського фанерного заводу, де мала відбутись передача коштів та повернення ОСОБА_15 .

Під час передачі коштів ОСОБА_19 особам, які вимагали від неї кошти за повернення її чоловіка ОСОБА_15 , останні були викриті працівниками міліції та з метою уникнення кримінальної відповідальності з місця вчинення злочину втекли.

Згідно висновку експерта №1039 від.16.05.2012 року у ОСОБА_15 виявлено: синці та садна на голові, на спині, на руках, на ногах, крововиливи на слизовій оболонці нижньої губи, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 04 квітня 2012 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Слідчий суддя першої інстанції обґрунтувала своє рішення тим, що в ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах. При цьому враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, сімейний стан підозрюваного, його вік, можливість переховування від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню в будь-який спосіб.

Також в ухвалі зазначено, що відповідно до вимог ст.183 ч.4 п.1 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини,передбачені ст.ст.177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В апеляції захисникадвокат ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який буде достатнім для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Апелянт мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною без врахування всіх істотних обставин справи.

Наполягає, що слідчим суддею не взято до уваги, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі якщо прокурор доведе, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому в цій же статті зазначено, що суддя зобов`язаний визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак щодо ОСОБА_7 розмір застави визначений не був з посиланням на ч.4 ст. 183 УКПК України без наведення жодних доводів та міркувань про те чому суд скористався даною статтею.

Апелянт покликається, що слідчим суддею було постановлено необґрунтовану ухвалу щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому захист вважає, що ризики відсутні, оскільки:

- даних про те, що ОСОБА_7 може перешкоджати досудовому розслідуванню немає;

- раніше до кримінальної чи адміністративно відповідальності не протягування, а покликання про можливість причетності до інших кримінальних правопорушень надумане;

- від дня події, 04.04.2012 року, протягом двох тижнів працівники міліції ОСОБА_7 не розшукували, а тому він безперешкодно поїхав до своєї дружини та двох малолітніх дітей, які проживають в Італії та перебувають на його утриманні;

- ОСОБА_7 має на утримання ще і батька, інваліда 2 групи, та бабусю похилого віку, а тому переховуватись та покидати рідних наміру не має, у нього відсутні судимості, має позитивну характеристику та постійне місце проживання.

Потерпілі до ОСОБА_7 не мають ні моральних, ні матеріальних претензій, що підтверджується відповідними заявами доданими до апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, міркування захисникаадвоката ОСОБА_6 підтримане підозрюваним ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, оглянувши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.183 ч.4 п.1 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,враховуючи підстави та обставини,передбачені ст.ст.177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Досудове слідство вважає, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджується: показами потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , показами працівників міліції, висновком експерта №1039 від 16.05.2012 року та іншими зібраними по даному кримінальному провадженню доказами. 30.08.2012 року провадження щодо ОСОБА_23 було зупинено та оголошено останнього в розшук.

05.04.2013 року ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України та

18.07.2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно інформації наданої Державної прикордонної служби України, 19.04.2012 року в пункті пропуску «Краківець» ОСОБА_7 покинув територію України та відповідно до повідомленням сектору Укрбюро Інтерполу ГУМВС України у Львівській області, ОСОБА_7 30.08.2012 року оголошено в міжнародний розшук.

Крім цього, міністерством юстиції Республіки Італія задоволено клопотання Генеральної прокуратури України про екстрадицію громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який розшукується Головним управлінням Національної поліції у Львівській області для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

11.03.2016р. ОСОБА_7 на виконання клопотання про видачу особи для притягнення до кримінальної відповідальності етапом з Республіки Італія доставлений в Львівський слідчий ізолятор тимчасового тримання.

12.03.2016 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ( а.с.17),

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 189 КК України, за які передбачено покарання до семи років позбавлення волі та віднесені законом до категорії тяжких злочинів.

За таких даних, з врахуванням обставин справи та особи підозрюваного, на думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано і правильно прийшла до висновку про наявність ризику: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливості іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих та вчиняти інші протиправні діяння, зокрема, залишити місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , при умові обрання щодо підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу тримання під вартою із зазначенням розміру застави.

Судом першої інстанції, відповідно до вимог ст.183 ч.4 п.1 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, а тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя підставно застосувала до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на вищевказане, доводи апеляції про недоведеність у справі наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , не врахування характеризуючи даних щодо його особи та наявність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із зазначенням розміру застави, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає та залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст.177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2016 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: