Справа № 591/528/14-к
Провадження № 1-кп/591/6/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_17 , захисників ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , обвинуваченого ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження № 0005045 про обвинувачення:

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ст. 122 ч. 1 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_22 обвинувачується у тому, що 16.07.2013 року, о 08 год. 20 хв., він разом з державними виконавцями Сумського міського управління юстиції прийшли до помешкання ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_2 для виконання рішення суду щодо стягнення майна з боржника ОСОБА_17 на користь стягувача ОСОБА_22 . Перед підготовкою для проведення виконання рішення суду, о 08 год. 3О хв., ОСОБА_17 вийшов на вулицю з свого помешкання, де побачив, що сторона стягувача без погодженого дозволу з ним та державними виконавцями проводить відеозйомку ходу виконання рішення суду, яке розпочинається на вулиці і в подальшому перейде на територію його домоволодіння, яке є його приватною власністю. Захищаючи свої конституційні права та свободи, які передбачені розділом II Конституції України та ст. 307 ЦК України, направлені на захист інтересів фізичної особи при проведені фото-, кіно-, теле- та відео зйомок ОСОБА_17 направився до ОСОБА_23 , який є знайомим ОСОБА_22 та який в цей час проводив відеозйомку і ОСОБА_17 намагався припинити протиправні дії ОСОБА_24 прикриваючи руками відеокамеру. В цей час ОСОБА_22 , діючи умисно та цілеспрямовано з метою нанесення тілесних ушкоджень на ґрунті неприязних відносин, схопив ОСОБА_17 руками за футболку і рвучи її відтягнув у бік та став наносити останньому удари ногами по ногам, а саме: наніс 2-3 удари лівою ногою в область правої голені та 2-3 удари правою ногою в область лівої голені, чим спричинив останньому тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1895 від 27.11.2013 у вигляді: крововиливів неправильної овальної форми розмірами 7x5 см, 3x2,5 см і 2x1.8 см зеленувато-жовтого кольору на передній поверхні середньої третини лівої голені, на зовнішній поверхні нижньої третини правої голені, на передній поверхні верхньої третини правої голені; на передній поверхні верхньої третини і середньої третини лівого передпліччя садно полосчате розмірами 11x0,5 см.; травму правого колінного суглобу, що супроводжувалася розвитком посттравматичного менисциту, синовиїту та порушення функції статики та руху, що потягло тривалий розлад здоров`я та по вказаним ознакам відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В основу обвинувачення ОСОБА_22 покладені фактично покази потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які підтвердили в судовому засіданні обставини, зазначені в обвинуваченні, зокрема механізм тілесних ушкоджень, які спричинив ОСОБА_22 потерпілому, також в основу обвинувачення покладені протоколи слідчого експерименту за участю зазначених осіб (т.1 а.п.163-183), які під час проведення слідчого експерименту продемонстрували механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , аналогічний тому, про який зазначено в обвинуваченні.

Крім того сторона обвинувачення посилається на досліджені в судовому засіданні висновки судово-медичних експертиз (т. 1 а.п.184-193, т. 2 а.п.100-114), якими обгрунтовує факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень та в яких зазначено, що тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, зазначених потерпілим ОСОБА_17 та свідками ОСОБА_25 і ОСОБА_26 .

Дії ОСОБА_22 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, так як він умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Свою вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах ОСОБА_22 в судовому засіданні не визнав та пояснив, що 16.07.2013 вранці він разом з матір`ю ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_27 прибули для проведення виконавчих дій за місцем проживання ОСОБА_17 , а саме до будинку АДРЕСА_2 , там були також державні виконавці, два з яких на прізвище ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . В зв`язку з тим, що до цього при проведенні виконавчих дій по виконавчих провадженнях, де боржником є ОСОБА_17 , зі сторони останнього виникали конфліктні ситуації, вони зверталися завчасно до працівників ДВС з проханням залучити для проведення виконавчих дій працівників міліції для забезпечення правопорядку та здійснювати відеозапис. За попередньою домовленістю з працівниками ДВС вони взяли відеокамеру з собою, ОСОБА_27 повинен був приймати участь в якості понятого, по прибуттю на місце ОСОБА_27 почав здійснювати відеозйомку вулиці та території поряд з будинком № 61 по вул. Кузнечна в м. Суми, державні виконавці не заперечували. Відеозапис здійснювався для того, щоб упередити конфліктну ситуацію. Через деякий час з двору зазначеного домоволодіння на вулицю вийшов ОСОБА_17 , який привітався з державним виконавцем ОСОБА_30 та одразу пішов в сторону ОСОБА_27 , який тримав відеокамеру. Підійшовши до останнього ОСОБА_17 , не висловлюючи заперечень проти відеозйомки, наніс ОСОБА_27 один удар кулаком і попав по руці, яка тримала відеокамеру. Від удару ОСОБА_27 опустив відеокамеру, втратив рівновагу та відступив крок назад в калюжу. З метою припинити протиправні дії ОСОБА_17 він почав намагатись відтягнути останнього від ОСОБА_27 рукою зі сторони грудей, матір також намагалася відтягнути за футболку. Після цього ОСОБА_17 розвернувся до нього та наніс удар ногою в ліву ногу вище коліна, він відходив, а ОСОБА_17 підплигував та ще намагався нанести йому удари руками. З метою припинити протиправну поведінку ОСОБА_17 його знайомий ОСОБА_19 застосовував газовий балончик. Особисто він ніяких ударів не наносив. Вважає, що діяв в стані необхідної оборони, зокрема намагався припинити протиправні дії по відношенню до ОСОБА_27 , а травма коліна у ОСОБА_17 могла виникнути коли він обертався навколо своє осі та рухався під час конфлікту.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_22 за ст. 122 ч.1 КК України є недоведеним, а його слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати в зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2013 року, вранці, близько 8:20 год., до будинку АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання ОСОБА_17 , для проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню, де ОСОБА_17 є боржником, прибули працівники державної виконавчої служби ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , та ОСОБА_33 , а також ОСОБА_22 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_27 , останній здійснював відеозапис подій за допомогою відеокамери, всі чекали доки ОСОБА_17 вийде з домоволодіння.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями обвинуваченого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_22 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 та ОСОБА_19 , дослідженими в судовому засіданні копіями матеріалів кримінального провадження (т.3 а.п. 5-16), відеозаписом подій (т.1 а.п. 40) та висновком експертного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису (т.2 а.п.21-27).

Перед проведенням виконавчої дії боржнику ОСОБА_17 було направлено попередження про її проведення та зазначалося про прохання не чинити опір представникам відділу ДВС (т.3 а.п.9-10), також перед проведенням виконавчої дії стягувач ОСОБА_22 звертався до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції з заявами про залучення працівників міліції для забезпечення правопорядку та здійснення відео фіксації виконавчої дії (т.3 а.п.13, 15).

З відеозапису подій (т.1 а.п. 40) та висновку експертного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису (т.2 а.п.21-27), зокрема відеокадрів №№ 1436-1439, 1602-1611, 1618-1624, 1629-1632, 1634, які містяться в додатку (т.2 а.п. 27), вбачається, що коли ОСОБА_17 вийшов на вулицю з свого домоволодіння, він привітався з ОСОБА_30 та одразу мовчки пішов в сторону особи, яка здійснювала відеозйомку. Підійшовши до цієї особи ОСОБА_17 кулаком правої руки наніс удар в сторону об`єктиву відеокамери, в результаті чого було чутно характерний для удару звук та об`єктив відеокамери був спрямований вниз. В момент удару видно руку іншої особи (відеокадр 1438), яка свою руку наклала поверх руки ОСОБА_17 , якою він наносить удар, та тримає свою руку на рівні грудей ОСОБА_17 . Після направлення об`єктиву відеокамери до низу близько 3-х секунд підозрюваний, потерпілий та свідки не попадають до об`єктиву відеокамери та чутно звуки та вигуки, характерні для бійки. Після спливу 3-х секунд об`єктив відеокамери знову був спрямований на учасників конфлікту (відеокадр 1602) та видно як ОСОБА_22 відступає а ОСОБА_17 йде в його сторону, робить стрибок та намагається зробити удар кулаком правої руки, однак не влучає.

Будь які сумніви щодо достовірності відеозапису подій щодо дій потерпілого по відношенню до ОСОБА_27 у суду відсутні та зазначений доказ не спростований стороною обвинувачення.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що в цей день прибули на місце проведення виконавчих дій з відеокамерою, щоб упередити неправомірні дії ОСОБА_17 , також завчасно звертались до органів ДВС з заявою про залучення працівників міліції при проведенні виконавчої дії для забезпечення правопорядку. Коли потерпілий вийшов з домоволодіння, він привітався з ОСОБА_30 , мовчки пішов в сторону ОСОБА_27 , який тримав відеокамеру, та наніс удар кулаком правої руки в сторону ОСОБА_34 , попав по руці, яка тримала відеокамеру. Від удару ОСОБА_35 втратив рівновагу та ступив крок назад в калюжу. ОСОБА_22 намагався рукою відтіснити потерпілого від ОСОБА_34 , однак ОСОБА_17 розвернувся в сторону обвинуваченого та намагався нанести йому удар, однак ОСОБА_22 ухилився. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_17 , він особисто застосував газовий балончик „Терен 1 до потерпілого. Потім конфлікт припинився, з`явилися свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_36 , які не були присутні під час самого конфлікту.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_27 дали пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_19 .

З протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_22 (т.1 а.п.157-162) вбачається, що під час зазначеної слідчої дії ОСОБА_22 показав механізм нанесення удару потерпілим ОСОБА_27 , який є аналогічним поясненням обвинуваченого в судовому засіданні.

Таким чином суд вважає, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_27 та ОСОБА_19 в частині дій потерпілого ОСОБА_17 відповідають фактичним обставинам справи, оскільки узгоджуються між собою, з протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_22 та з відеозаписом подій, сумнівів у достовірності якого у суду немає.

Тому обвинувачення в частині, що ОСОБА_17 намагався лише прикрити відеокамеру рукою, не відповідає фактичним обставинам, оскільки в судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_17 наносив саме удар.

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що коли вийшов на вулицю, він сказав ОСОБА_27 , щоб останній припинив зйомку згідно ст. 377 ЦК України і намагався лише прикривати відеокамеру рукою, нікому ударів не наносив.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що після того, як ОСОБА_17 вийшов з двору, він сказав, що зйомка заборонена, удару особі з відеокамерою чи іншій особі не наносив.

Свідок ОСОБА_25 дала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_26 .

Оцінивши покази потерпілого та свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 щодо дій ОСОБА_17 відносно ОСОБА_27 , суд вважає, що їх покази в цій частині не відповідають обставинам справи та спростовуються іншими доказами, а саме відеозаписом, показами обвинуваченого ОСОБА_22 та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_27 та ОСОБА_19 . Також суд відноситься до показів свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 критично, оскільки вони крім зазначених суперечностей є сусідами ОСОБА_37 .

В той же час в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 пояснив, що 16.07.2013 знав, що будуть виконавчі дії, чекав державних виконавців. Коли йому зателефонував державний виконавець ОСОБА_31 , він одразу зателефонував сусідам, зокрема ОСОБА_26 , попрохав бути понятими після чого вийшов з двору на вулицю. Побачивши, що ОСОБА_27 здійснює відеозйомку, він підійшов до нього і почав закривати рукою відеокамеру. В цей час до нього ззаду підійшов ОСОБА_22 потягнув за футболку та тулуб, порвав футболку, розвернув його та намагався вдарити правою рукою однак він ухилився. Він намагався відштовхнути обвинуваченого від себе, однак той наніс йому ногами близько 2-3 ударів по кожній нозі, зокрема в область правого коліна. ОСОБА_19 застосував до нього газовий балончик. Після конфлікту звернувся до лікарів.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_25 також підтвердили факти нанесення ОСОБА_22 ногами в область правого колінного суглобу ОСОБА_17 .

Факт здійснення телефонних дзвінків ОСОБА_17 сусідці ОСОБА_26 крім пояснень цих осіб підтверджується матеріалами тимчасових доступів (т.1 а.п. 241-243, т.3 а.п. 203-206).

Як вбачається з відеозапису подій (т.1 а.п. 40), після застосування до потерпілого газового балончика останній в збудженому стані пояснив, що ОСОБА_22 його бив.

Відповідно до досліджених в судовому засіданні протоколів слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 (т.1 а.п. 163-183), останні продемонстрували ідентичний механізм нанесення ударів ногою ОСОБА_22 потерпілому зокрема в область правого колінного суглобу.

З висновків судово-медичних експертиз (т.1 а.п.184-193) вбачається, що ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів неправильної овальної форми розмірами 7x5 см, 3x2,5 см і 2x1.8 см зеленувато-жовтого кольору на передній поверхні середньої третини лівої голені, на зовнішній поверхні нижньої третини правої голені, на передній поверхні верхньої третини правої голені; на передній поверхні верхньої третини і середньої третини лівого передпліччя садно полосчате розмірами 11x0,5 см.; травму правого колінного суглобу, що супроводжувалася розвитком посттравматичного менисциту, синовиїту та порушення функції статики та руху, що потягло тривалий розлад здоров`я та по вказаним ознакам відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я. У цих висновках експерта вказано, що тілесні ушкодження могли утворитися 16.07.2013 року при обставинах, зазначених ОСОБА_17 та ОСОБА_26 під час слідчого експерименту.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи (т.2 а.п.100-114) також вбачається, що травму правого колінного суглобу ОСОБА_17 міг отримати за обставин, які продемонстрував під час слідчого експерименту 06.12.2013.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_21 та ОСОБА_20 підтвердили свої висновки.

Покази потерпілого ОСОБА_17 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_22 , а також покази свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 в цій частині, узгоджуються між собою, з протоколами слідчих експериментів та висновками судово медичних експертиз, а тому є такими, що відповідають обставинам справи.

Відсутність на дослідженому відеозаписі фактів нанесення ударів потерпілому пояснюється тим, що об`єктив відеокамери кілька секунд був спрямований вниз.

Свідок ОСОБА_33 пояснила, що не пам`ятає чи наносив хтось комусь удари, можливо і наносив, як починався конфлікт вона не бачила.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що був у складі виконавчої групи, обставини пам`ятає погано, бійка була між ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , удари наносили один одному, ОСОБА_22 бив ОСОБА_17 по корпусу і в голову, ОСОБА_17 також наносив удари ОСОБА_22 в корпус, хто був ініціатором конфлікту не може сказати, також там були дві жінки, які на його думку з`явилися мабуть ще до конфлікту, за початком конфлікту він не спостерігав.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що бачив, як ОСОБА_17 пішов в сторону особи, яка здійснювала відеозйомку, чи наносив їй удар не бачив, далі розпочався конфлікт, який тривав близько хвилини, ОСОБА_22 заступився за свого товариша, який тримав відеокамеру, більш точно не пам`ятає.

Покази свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 не спростовують інші зазначені вище докази щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_17 обвинуваченим, не узгоджуються з показами інших свідків, розбіжність в показах цих свідків пояснюється тим, що пройшов тривалий час, свідки можуть погано пам`ятати обставини.

До пояснень обвинуваченого ОСОБА_38 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_27 та ОСОБА_22 в частині, що обвинувачений ОСОБА_22 не наносив ударів потерпілому, суд відноситься критично, оскільки обвинувачений ОСОБА_22 та свідок ОСОБА_19 , який застосовував газовий балончик до потерпілого, за певних обставин можуть бути зацікавленими особами у кримінальному провадженні, свідок ОСОБА_27 є знайомим ОСОБА_22 , а свідок ОСОБА_22 є матір`ю обвинуваченого. Крім того їх покази в цій частині спростовуються іншими доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , які в свою чергу узгоджуються між собою, з протоколами слідчих експериментів та висновками судово медичних експертиз.

Не спростовує показів потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_25 в частині нанесення ударів потерпілому обвинуваченим і наданий стороною захисту висновок експерта психофізіологічної експертизи з використанням комп`ютерного поліграфа (т.3 а.п.18-79), оскільки відповідно до зазначеного висновку свідчення ОСОБА_22 про те, що вранці 16.07.2013 року біля будинку АДРЕСА_2 він не нападав першим на свого батька зі спробою нанесення йому тілесних ушкоджень, відповідають змісту ідеальних слідів в його пам`яті. В той же час під час проведення цієї експертизи не досліджувалося питання, чи наносив удари ОСОБА_22 потерпілому взагалі або після дій потерпілого.

Інші тілесні ушкодження ОСОБА_17 , відомості про які маються у всіх висновках судово-медичних експертиз, не мають значення для справи, оскільки про них не зазначено в обвинуваченні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони; кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання.

Зі змісту ст. 36 КК України вбачається, що перебування особи в стані необхідної оборони виключає злочинність діяння.

Відповідно до ППВСУ № 1 від 26 квітня 2002 року „ Про судову практику у справах про необхідну оборону стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_17 , вийшовши на вулицю з власного домоволодіння, одразу спрямував до ОСОБА_27 та наніс удар кулаком, попавши по руці, яка тримала відеокамеру.

Пояснення ОСОБА_17 в частині, що ОСОБА_27 , здійснюючи відеозйомку, порушував його права, не мають значення для справи, оскільки в будь-якому випадку у ОСОБА_17 не було підстав для нанесення ударів.

Вказані дії спостерігав ОСОБА_22 і в нього були всі підстави вважати, що ОСОБА_17 шляхом нанесення удару здійснює протиправне посягання на чуже майно (відеокамеру) та здоров`я ОСОБА_27 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_22 намагався захистити ОСОБА_27 , який тримав відеокамеру в руках, з цією метою він став між ОСОБА_27 та ОСОБА_17 , рукою намагався відтиснути останнього, в подальшому, коли ОСОБА_17 не припинив активні дії, наніс йому кілька ударів по ногах, одразу після цього припинив наносити удари ОСОБА_17 . Як вбачається з дослідженого відеозапису ОСОБА_22 відступав і ухилявся, а ОСОБА_17 намагався нанести удар.

При оцінці дій ОСОБА_22 суд враховує, що він разом з іншими особами прибули для проведення виконавчих дій за місцем проживання ОСОБА_17 , завчасно звертався до органів ДВС з клопотанням про застосування відеозйомки та залучення працівників міліції, за його ініціативою здійснювалася відеозйомка, до виходу з домоволодіння потерпілого спокійно чекав та спілкувався з іншими особами. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_22 завчасно не мав ніякого наміру спричинити тілесні ушкодження потерпілому. До потерпілого ОСОБА_17 він підійшов лише після того, як останній наніс удар ОСОБА_27 також ОСОБА_22 першим припинив активні дії, як видно на відеозаписі він відступає, а ОСОБА_17 йде в його сторону та намагається нанести удар. Всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_22 не мав наміру провокувати конфлікт, спричиняти тілесні ушкодження, а його умисел був спрямований виключно на захист свідка ОСОБА_27 та припинення конфлікту.

Враховуючи викладене суд вважає, що ОСОБА_22 діяв в стані необхідної оборони, оскільки з врахуванням обстановки, що склалася, заподіяв шкоду здоров`ю ОСОБА_17 з метою захисту чужого майна (відеокамери) та здоров`я ОСОБА_27 .

В діях ОСОБА_22 відсутнє перевищення меж необхідної оборони, оскільки ОСОБА_17 не було завдано тяжкої шкоди.

Тому суд вважає необхідним визнати невинуватим ОСОБА_22 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, оскільки він був в стані необхідної оборони.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.2, 368, 370, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

Визнати невинуватим ОСОБА_22 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України.

Речові докази після вступу вироку в законну силу: а саме санаторну книжку санаторію „Роща, амбулаторну карту на ім`я ОСОБА_17 від 16.07.2013, амбулаторну карту на ім`я ОСОБА_17 від 10.05.2012, медичну карту стаціонарного хворого № 7336 та медичну карту стаціонарного хворого № 7709, а також футболку та штани (т.1 а.п. 155) повернути власнику ОСОБА_17 .

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1