Справа № 731/601/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/313/2016
Категорія - ст. 125 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/313/2016 р. за апеляційною скаргою захисника, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Прилуки Чернігівської області, громадянин України, з професійною технічною освітою, неодружений, на утриманні одна неповнолітня дитина 1999 року народження, працює приватним підприємцем з перевезення пасажирів, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, з призначенням покарання у виді 160 /сто шістдесят/ годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Доля речових доказів вирішена у відповідності із ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 21 травня 2015 року близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , умисно один раз ударив його скляною пляшкою в область лоба, внаслідок чого останній отримав легке тілесне ушкодження у вигляді двох забійних ран в лобній частині, подряпину спинки носа, подряпини на правому та лівому передпліччях, ранки та подряпини в основи першого пальця лівої кисті, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання, застосувати штраф у межах санкції ст.125 ч.2 КК України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначає, що при призначенні покарання не враховано пом`якшуючу обставину щире каяття, а зазначено про відсутність взагалі пом`якшуючих обставин; не враховано, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, неодноразово просив вибачення у потерпілого, має професію, з 2001 року працює приватним підприємцем та займається пасажирськими перевезеннями, приймає активну участь у житті громади. Призначаючи громадські роботи, суд не досяг мети покарання, бо таке покарання не відповідає принципу справедливості. Суд не врахував, що у зв`язку з постійною зайнятістю на роботі, таке покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого, бо після відбуття покарання у виді громадських робіт, він втратить клієнтську базу по перевезенню, не зможе виконувати функції щодо перевезення пасажирів, що негативно позначиться на соціалізації та його виправленні. Вважає, що при призначенні покарання суд повинен був керуватись роз`ясненнями постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», обговорити питання щодо можливості призначення покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав, але показав, що 21 травня 2015 року у вечірній час у с. Світличному Варвинського району під час розмови з ОСОБА_11 , до них почав втручатися ОСОБА_12 , на що він /обвинувачений/ зробив йому зауваження. Потім він з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 заходили у двір, розмовляли там, а при виході з двору між ним /обвинуваченим/ та потерпілим / ОСОБА_14 / відбулась суперечка, під час якої потерпілий сидів, а він тримав у руці пляшку з пивом. ОСОБА_15 зайшов йому за спину, він /обвинувачений/ відчув удар по голові і втратив свідомість. Можливо, при падінні завдав удар пляшкою по голові потерпілого. Опритомнів біля стовпа у 4 метрах від лави з травмами голови, розбитими губами, гематомами очей. Факту завдання ударів потерпілому та факту свого побиття не пам`ятає.

Разом з тим, у судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого.

В апеляційному суді ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, не заперечував обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ґрунтується на визнавальних показаннях самого обвинуваченого у судових дебатах та останньому слові, показаннях потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 що саме ОСОБА_8 завдав легких тілесних ушкоджень потерпілому, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення /а.п.90-91/, рапортом оперативного чергового Варвинського РВ УМВС України в Чернігівській області /а.п.89/, висновком судово-медичного експерта №208 про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_10 /а.п.92-93/, протоколами слідчого експерименту з фототаблицями до них за участю потерпілого /а.п. 94-100/ та свідків /а.п.101-126/, протоколом огляду речей /а.п.127/, речовим доказом; відповідає обставинам кримінального провадження і сторонами не оскаржується.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який працює, несудимий, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має на утриманні неповнолітню дитину, якій забезпечує навчання, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 є фізичною особою-підприємцем з 2001 року, має ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів автобусами, графік поїздок невизначений, а покарання у виді громадських робіт не буде сприяти виправленню обвинуваченого, бо потягне обмеження даної приватної діяльності або її припинення, що позначиться на його життєдіяльності це його основна робота, єдине джерело доходу для сім`ї, для утримання неповнолітньої дитини.

Тому посилання захисника в апеляційній скарзі на негативний вплив даного покарання на соціалізацію обвинуваченого є слушним.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає даним про особу обвинуваченого та обставинам вчиненого правопорушення, не є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 буде призначення йому покарання у виді штрафу, але у максимальному розмірі : обвинувачений не заперечує та наполягає на призначенні штрафу, з урахуванням майнового та сімейного стану спроможний сплатити його в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України..

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 /одна тисяча сімсот/ грн..

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4