Справа № 442/3808/16-к
Провадження № 1-кс/442/660/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 27.04.2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 03.05.2015 року, -

встановив:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 27.04.2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 03.05.2015 року і матеріали кримінального провадження скерувати для продовження досудового розслідування.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 27.04.2016 року старший слідчий Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 неправомірно своєю постановою повторно закрив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 03.05.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки слідчим не вжито усіх заходів для усунення розбіжностей його та Рапопорта, не виконані вимоги ухвали слідчого судді ОСОБА_5 , якою скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження. Окрім цього, вважає, що слідчим помилково трактується заволодіння Підцерковним майном шляхом обману чи зловживання довірою як цивільно-правові відносини.
ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та без повного фіксування технічними засобами.

В судове засідання слідчий, постанова якого оскаржується не з`явився, а тому відповідно до норм ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 03.05.2015 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000875 за заявою ОСОБА_3 про те, що в березні 2015 року ОСОБА_6 шахрайським способом заволодів його грошовими коштами в сумі 8000 грн.

Постановою старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.04.2016 року закрито вище зазначене кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставами став висновок слідчого про наявність ознак цивільно-правових відносин, а відтак відсутність ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 29.08.2015 року вищевказане провадження було закрито, проте, таку постанову ухвалою слідчого судді від 21.10.2015 року скасовано, а матеріали кримінального провадження скеровано до СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Пункт 2 ч.1 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року №10 шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Судом встановлено, що на час реєстрації повідомлення скаржника про вчинене кримінальне правопорушення досудовим слідством було встановлено наявність правових підстав для цього. Як вбачається із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2015 року ОСОБА_3 чітко вказує на те, що він просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який шляхом обману заволодів його коштами в сумі 8000 грн.
Проте, в оскаржуваній постанові слідчий вказує, що «02.05.2015 року в Дрогобицький МВ із заявою звернувся ОСОБА_3 про те, що в м. Дрогобичі в березні 2015 року невстановлена особа шахрайським способом заволоділа його грошовими коштами».
Відтак, слідчим не усунено розбіжностей щодо особи, на яку вказує заявник про вчинення кримінального правопорушення, хоча про це було вказано й в ухвалі слідчого судді від 21.10.2015 року, а також не дано оцінки діям ОСОБА_7 , на якого безпосередньо вказує заявник.
Окрім цього, з оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування було допитано та проаналізовано пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , зокрема було проведено їх одночасні допити, про те, надані ними пояснення є не узгодженими, а в ході проведення одночасних допитів вказаних осіб усунути їх розбіжності не вдалося.
Відтак, суду не надано доказів того, що слідчим вжито достатніх заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження слідчим обставин кримінального провадження, які б були підставними для висновок про відсутність складу кримінального правопорушення.

Водночас, слід зазначити, що неточності та суперечності, які містяться у матеріалах кримінального провадження, про які було безпосередньо зазначено в ухвалі слідчого судді від 21.10.2015 року у справі №442/6700/15-к, не були слідчим усунені.

При постановленні даної ухвали суд, звертає увагу й на те, що Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, "Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Враховуючи вище наведене, та беручи до уваги те, що слідчим не спростовано обґрунтування скарги, суд приходить до висновку, що висновки органу досудового розслідування про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасними, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а матеріали кримінального провадження скерувати для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
вирішив:
Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову старшого слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 27.04.2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 03.05.2015 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000875 від 03.05.2015 року скерувати до Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській областідля продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1