печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу прокуратури міста Києва на постанову про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпіли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 17 червня 2016 року; зобов,язати старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_4 визнати адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000062 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України. Адвокат ОСОБА_3 посилався на таке: у провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу управління прокуратури міста Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження номер 0000062 за ч.2 ст.397 КК України. 15 лютого 2016 року адвокатом ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 13 червня 2016 року адвокатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідчому було подано заяви про визнання їх потерпілими. 17 червня 2016 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілими. Він вважає, що постанови є необґрунтованими У відповідності до диспозиції ст.397 КК України потерпілим від злочину може бути захисник у кримінальному провадженні. Адвокатами надавалась правова допомоги громадянину ОСОБА_7 .. Тому внаслідок вчинення службовими особами слідчим в ОВС третього ВКР СУ ФРГУ ДФС у місті Києві підполковником податкової міліції ОСОБА_8 , оперуповноваженим з ОВС відділу УВВ ДФС у місті Києві ОСОБА_9 , старшим слідчим 3-го ВКР СУ ДФС у міс ті Києві ОСОБА_10 , прокурором відділу ГПУ ОСОБА_11 , втручання в професійну діяльність адвоката, що полягає у вилученні під час обшуку електронних носіїв інформації, а саме: мобільного телефону та планшету, на яких міститься адвокатська таємниця, були порушені професійні права та гарантії як адвокатів. Заявник зазначає, що інформація, яка зберігається на електронних носіях інформації або документи можуть втратити статус адвокатської таємниці лише за письмовою згодою клієнта. Такої письмової згоди ОСОБА_7 адвокатам не надавав, тому переписка між адвокатами та клієнтами, яка містилася на вилучених електронних носіях інформації на момент вилучення та на теперішній час має охоронятися законом як адвокатська таємниця. Саме незаконними діями вказаних осіб адвокатам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що доступ вищевказаних посадових осіб до адвокатської таємниці повністю нівелює інститут адвокатури України, зменшується авторитет та ступінь довіри громадян України до адвокатів загалом та. зокрема, до адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Крім того, адвокати переживають душевні страждання через неможливість захистити інформацію /спілкування з клієнтом/ від розголошення та взагалі доступу до адвокатської таємниці будь-яких інших осіб. Крім того, погіршилася репутація вказаних адвокатів у зв,язку з діями службових осіб шляхом доступу до адвокатської таємниці.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги.

Слідчий до судового засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, слідчий суддя за можливе розглядати справу у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України за його відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши документи, надані до скарги, прийшов до наступного: : у провадженні старшого слідчого другого слідчого відділу управління прокуратури міста Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження номер 0000062 за ч.2 ст.397 КК України. 23 лютого 2016 року під час проведення обшуку за місцем проживання підзахисного адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у останнього на підставі ухвали слідчого судді печерського районного суду міста Києва було проведено обшук, в результаті якого було вилучено мобільний телефон та планшет, на яких ніби-то міститься переписка вказаних осіб, при цьому у заяві зазначено, що вказана переписка має адвокатську таємницю. Вказані речі зазначені в ухвалі суду. Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з заявами про внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Надали вони звернулися до слідчого з заявами про визнання їх потерпілими у вказаному кримінальному. Постановами від 17 червня 2016 року слідчим ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про визнання вказаних осіб потерпілими. З урахуванням змісту вказаних постанов вони є обґрунтованими, з посиланням на ст. 55 КПК України, постанову Пленуму Верховного Суду України номер 13 від 02 липня 2004 року щодо визнання особи потерпілим. Адвокатами у заявах про визнання їх потерпілими не доведено спричинення їм моральної шкоди саме у зв,язку з діями співробітників поліції та прокуратури, які зазначені у скарзі.

Відповідно до п. 18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об,єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов,язків.

Відповідно до ст. 55 КПК У країни потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв,язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Як вбачається зі скарги адвоката ОСОБА_3 , останній вважає, що вказані адвокати мають бути залучені у кримінальному провадженні в якості потерпілих. Але адвокатами у заявах про визнання їх потерпілими зазначені загальні фрази зі змісту статей діючого законодавства. Саме спричинення моральної шкоди не доведено. Таким чином, постанови старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 17 червня 2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні номер 0000062 є законними та скасуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 24, 93, 220, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу прокуратури міста Києва на постанови про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя