Справа № 155/99/16-к Провадження № 11-кп/773/265/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 23 лютого 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Мислині Горохівського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, не працює, одружений, раніше судимий

- 15 серпня 2011 року Горохівським районним судом Волинської області за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки;

- 28 грудня 2011 року Старовижівським районним судом Волинської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 155, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, 30 вересня 2015 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання строком на 1 рік 7 днів,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2011 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі і визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну силу залишено попередній домашній арешт.

Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 19 січня 2016 року близько 19 год. 00 хв. повторно, таємно викрав 1000 (одну тисячу) гривень з проникненням у домоволодіння, що у с. Борочиче Горохівського району Волинської області, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вищевказану суму.

Не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання з мотивів його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що вирок щодо її підзахисного є надто суворим, оскільки він повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому та добровільно відшкодував потерпілій завдану злочином шкоду. Посилається на те, що будь-які претензії матеріального характеру щодо нього у потерпілої відсутні, тому остання просила його суворо не карати. З огляду на вищезазначені пом`якшуючі обставини просить застосувати до ОСОБА_7 ст. 69 КК України та зменшити міру призначеного покарання.

У запереченні на апеляцію прокурор вказує на безпідставність та необґрунтованість останньої у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та потерпілу, які підтримали її в повному обсязі, прокурора, який заперечив проти її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України є правильними і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання, наведені в апеляції про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано особу винного, який вчинив тяжкий злочин, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений.

З достатньою повнотою судом взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданого збитку та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 КК України суд позбавлений можливості виключити з обвинувачення обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки даною нормою встановлена пряма заборона.

Судом першої інстанції враховано, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, злочин, за який засуджено, вчинив через нетривалий проміжок часу після умовно-достроково звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на вищенаведене підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із урахуванням ст. 69 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання обвинуваченому, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті, інкримінованого йому злочину, є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим, як про це зазначено в апеляції.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування чи зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді