АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/838/16 Справа № 699/644/15-к Категорія: ч.1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців немаючого, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, судимого 09.02.2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, покарання не відбувшого, запобіжний захід не застосовувався,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання за цією статтею у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано покарання, яке було призначене вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 09.02.2015 року за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування такого строком на 1 рік, визначивши цей строк в один місяць, і остаточно призначивши до відбуття покарання строком на один рік один місяць (один рік 1 місяць) позбавлення волі.

Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду після проголошення вироку.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 30.06.2016 року з 13.30 год., з утриманням під вартою в СІЗО № 30 УДДУзПВП у Черкаській області.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою у СІЗО до дня вступу вироку в законну силу рахувати один день позбавлення волі за два дні перебування у СІЗО.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 07.03.2015 року, близько 21 години шляхом вільного доступу до майна, з двору будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке є власністю потерпілого ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, вчинив таємну крадіжку майна потерпілого: мопеда марки «ALFA 9-4», вартістю 8708 грн. 33 коп., згідно висновку експерта від 01.06.2016 року № 210/16-23, що стояв у дворі вказаного будинковолодіння під навісом, який через кілька годин після викрадення продав особі на ім`я ОСОБА_10 , тобто розпорядився на власний розсуд.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що судом першої інстанції незаконно обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, також не взято до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що мопедом марки «ALFA 9-4» заволодів його неповнолітній брат ОСОБА_11 , що в свою чергу спростовує причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції, та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляцію, та просили її задоволити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Що стосується доводів викладених в апеляції захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що мопедом марки «ALFA 9-4» заволодів його неповнолітній брат ОСОБА_11 , на думку колегії вони є необґрунтованими та надуманими, оскільки у вироку суду першої інстанції наведено аргументовані доводи на спростування вказаного факту, а саме:

- покази потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що коли він ішов з дому до центру селища, то зустрів по дорозі саме обвинуваченого ОСОБА_7 без брата, що саме обвинувачений ОСОБА_7 проходив поблизу його будинковолодіння. Також вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 давав показання добровільно, та казав, що саме він вчинив дану крадіжку. За брата обвинуваченого, що ніби він викрав мопед, потерпілий почув від обвинуваченого уже у судовому засіданні під час розгляду справи по суті;

- крім того потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що під час слідчого експерименту за участю обвинуваченого, який в присутності свого захисника, при понятих добровільно розказав і показав, де стояв мопед у дворі потерпілого і вказав саме на те місце, де дійсно стояв мопед до крадіжки, якого він викрав, кудою вивів з двору, а після цього продав, тобто про те, що це вчиняв брат, обвинувачений не обумовився ні словом. Ніякого тиску жодного разу, коли обвинувачений давав показання, з боку працівників міліції на обвинуваченого не було;

- покази понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також підтвердили у суді, що під час слідчого експерименту обвинувачений добровільно, без будь-якого тиску, в присутності адвоката розказував і показував як зайшов у двір до потерпілого, де взяв мопед, який стояв під навісом, шлях, яким вивів мопед з двору, а за брата не було мови;

- даними протоколу проведеного слідчого експерименту від 03.07.2015 р., з якого вбачається, що обвинувачений показав на хвіртку, кудою він зайшов до двору потерпілого, показав на навіс, під яким стояв мопед, належний потерпілому, синього кольору, який викотив з двору, і в цей же вечір продав випадковому перехожому за 1500 грн. (т.1 а.с. 88-91) ;

- присутня при допиті неповнолітнього ОСОБА_11 - педагог ОСОБА_14 суду пояснила, що неповнолітній свідок каже неправду, повторюючи заучені загальні фрази, а на уточнюючі запитання не знав, що відповідати, постійно путався у показаннях, та вважає, що цими показаннями свідок намагається виправдати брата - обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно критично оцінено показання неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , брата обвинуваченого, та оцінено дані показання, як спосіб захисту брата обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів бере до уваги покази свідка ОСОБА_15 , який був допитаний в суді першої інстанції, та пояснив, що він купив мопед марки «ALFA 9-4» синього кольору, за 4500 грн., та через неділю після покупки приїхав вказаним мопедом до одного з магазинів, що в центрі смт. Стеблів, де до нього підійшов потерпілий ОСОБА_9 та заявив, що мопед його, і він був викрадений у нього з двору у березні 2015 року. Потім було викликано працівників міліції. Приблизно через годину приїхав обвинувачений ОСОБА_7 і повернув свідку ОСОБА_15 4500 грн. як заплачені ним за цей мопед, як куплений.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 , з приводу того, що судом першої інстанції незаконно обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції наведено достатні підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме те, що суд засуджує обвинуваченого до реального відбуття покарання, та практику Європейського суду з прав людини.

З вище викладеного вбачається, що всі зібрані та належним чином досліджені під час судового слідства докази по справі, в своїй сукупності, на думку колегії суддів, вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а доводи викладені в поданій апеляції є безпідставними, необгрунтованими, надуманими і спростовуються доводами викладеними вище.

Щодо помилкового зазначення місцевим судом на третьому аркуші вироку ініціалів батька обвинуваченого ОСОБА_16 то законом передбачено, а саме статтею 379 КПК України порядок виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні, тому на думку колегії суддів ця помилка не може слугувати підставою для зміни чи скасування вироку, оскільки не передбачена законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції захисника ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі, тобто з 30.06.2016 року по 01.11.2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :