Справа № 369/8/13-к
У Х В А Л А
17 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника служби у справах неповнолітніх ОСОБА_16 ,

представника ювенальної превенції Ірпінського ВП ОСОБА_17 ,

обвинувачених: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, п.п. 1,4,6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,4,6,12 ч. 2 ст. 115, п. п. 1,4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду після зміни підсудності надійшов зазначений вище обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 22.11.2012 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду. Його думку підтримали потерпіла ОСОБА_13 та представники потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_24 заявила про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, обвинувачення є незрозумілим та неконкретизованим і містить суперечності, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить час проведення всіх процесуальних дій та вказівки хто із захисників брав у них участь.

Обвинувачені, їх захисники ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та законні представники обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підтримали клопотання захисника ОСОБА_24 .

Решта учасників в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 22.11.2012 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028 по обвинуваченню ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, п.п. 1,4,6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,4,6,12 ч. 2 ст. 115, п. п. 1,4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення та містить суперечності.

Так, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення викладено незрозуміло та неконкретизовано, містить суперечності.

Спочатку зазначено, що у ОСОБА_20 виник злочинний умисел на вбивство своєї матері ОСОБА_29 , її співмешканця ОСОБА_30 , його брата ОСОБА_31 , членів родини останнього: ОСОБА_32 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 з метою заволодіння їх майном з будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , про що він домовився з іншими обвинуваченими. З цією ж метою обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 24.05.2012р. прибули до вказаних вище будинків, де здійснили вбивство ОСОБА_32 і ОСОБА_29 , намагались вбити ОСОБА_34 .

В подальшому зазначається, що обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 24.05.2012р. прибули до будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 з метою здійснення розбійного нападу, яке переросло у заподіяння смерті ОСОБА_32 і ОСОБА_29 .

Таким чином, незрозуміло яка ж домовленість була між обвинуваченими, з якою метою (вчинити вбивство чи здійснити розбійний напад) вони прибули до будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 .

Крім того, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано в який спосіб, якою рукою та механізм нанесення удару ножем кожним з обвинувачених, які здійснили це. Не зазначено також яким саме ножем було завдано ударів і звідки він з`явився у кожного з них.

Також обвинувальний акт не містить правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, натомість після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено лише посилання на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без вказівки на положення такого закону.

Також в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено місце його складення та затвердження. Натомість вказано, що складено у місті Києві, але не вказано де саме у місті вчинено таку процесуальну дію.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_12 заявив клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 з особистого зобов`язання, а ОСОБА_23 із застави на тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_13 підтримала клопотання свого представника. Представник потерпілих ОСОБА_11 притримався такої ж думки.

Прокурор заперечував проти клопотання, вважав, що запобіжні заходи слід залишити без змін.

Захисники ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , законні представники обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також обвинувачені вважали, що клопотання не підлягає розгляду, тому що заявлено особою, яка не має на це права. Вказували також, що для задоволення клопотання відсутні підстави. Захисник ОСОБА_25 , в свою чергу, заявив клопотання про заміну його підзахисному ОСОБА_19 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд, заслухавши клопотання ОСОБА_12 та думку учасників провадження, дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Зміна запобіжних заходів в суді відповідно до ст.ст. 200, 201 КПК України відбувається за клопотаннями прокурора, обвинуваченого чи його захисника.

Отже, враховуючи, наведене нормативне обґрунтування, запобіжний захід не може бути змінено на підставі клопотання потерпілого чи його представника.

До того ж, у клопотанні представника потерпілої відсутні вказівки на обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, і які б могли бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання представника потерпілої ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання сторони захисту на необхідність залишення без розгляду зазначеного клопотання, оскільки для цього відсутні правові підстави.

Суд також не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_25 про заміну обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки для цього відсутні підстави, на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Враховуючи, що ОСОБА_19 обвинувачують у неодноразовому вчиненні насильницьких злочинів, він не має постійного місця проживання в Ірпінському регіоні, його звинувачують у вчиненні замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_30 , який він не закінчив з незалежних від нього підстав, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_19 , перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникати від суду та чинити тиск на потерпілих та свідків. Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_18 подав до суду клопотання про роз`яснення ухвали суду від 23.09.2016 р. про продовження строку тримання його під вартою, а саме просив роз`яснити: чому суд проігнорував положення ст.ст. 185, 194 КПК України та Рішення ВССУ від 2015 р. «Про застосування практики судами І-ІІ інстанцій у зміні-продовженні санкцій тримання під вартою»; на які конкретно з наданих стороною обвинувачення докази спирається суд при винесенні даного рішення; які, на думку суду, є докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і чим вони підтверджуються.

В судовому засіданні він підтримав своє клопотання. Захисник ОСОБА_28 також підтримав клопотання свого підзахисного.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, такої ж думки притримались представник потерпілих та потерпіла ОСОБА_13 .

Решта учасників не заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Однак, ухвала суду по даній справі від 23.09.2016 р., якою обвинуваченому ОСОБА_18 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, є зрозумілим і не підлягає роз`ясненню.

Зміст клопотання вказує лише на те, що обвинувачений не погоджується із постановленим судом рішенням. Надання судом відповідей, зазначених у заявленому ним клопотанні, змінить зміст самої ухвали, що є недопустимим. Тому таке клопотання не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 184, 291, 314, 315, 380 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 22.11.2012 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028, по обвинуваченню ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, п.п. 1,4,6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,4,6,12 ч. 2 ст. 115, п. п. 1,4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 4,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 14, п. п. 1,6,12,13 ч.2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 14, п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілих ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_25 про зміну запобіжного заходу.

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_18 про роз`яснення рішення суду.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 24.10.2016 р. о 08 год 30 хв.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3