Справа № 139/1070/15-к
В И Р О К
09 червня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, має на утриманні малолітнього сина, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
13 жовтня 2015 року у вечірній час ОСОБА_3 , перебуваючи в с.Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, а саме біля приміщення магазину, що розташований у вказаному селі, вступив в суперечку із ОСОБА_7 , продовженню якої завадив ОСОБА_6 , який також знаходився в приміщенні магазину. По закінченню суперечки із ОСОБА_7 , ОСОБА_3 зайшов в приміщення магазину, звідки вийшов із невстановленим слідством предметом в руках, довжиною біля 1 метра, схожого на дерев`яну палицю, та підійшов до ОСОБА_8 , якій завдав один удар нижче попереку, в свою чергу ОСОБА_6 , спостерігаючи дану ситуацію, підійшов до ОСОБА_3 , щоб з`ясувати обставини нанесення удару його співмешканці ОСОБА_8 . ОСОБА_3 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, під час того, як ОСОБА_6 наближався до нього, наніс один удар невстановленим предметом схожим на дерев`яну палицю по лівій нозі ОСОБА_6 , після чого коли останній упав на землю, продовжуючи свій злочинний намір наніс ще один удар невстановленим предметом схожим на дерев`яну палицю по лівій нозі ОСОБА_6 . Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 338/106 від 25.11.2015 року мали місце такі тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та малогомілкової кістки в середній третині, що вказують на два місця прикладання травмуючої сили та свідчать про неодноразову (не менше двох разів) дію тупого предмета можливо з продовгуватою травмуючою поверхнею, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки та належить кожна окремо до ушкоджень, середньої ступені тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Суду показав, що 13.10.2015 року близько 20 години, він перебував біля магазину в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району. Зайшовши всередину, зустрів там ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та його цивільну дружину ОСОБА_8 . Придбавши пляшку пива, він підійшов до них, щоб привітатися. Вони деякий час розмовляли. ОСОБА_7 запропонував йому поборотися на руках з умовою, що переможений купує пляшку шампанського. Він його переміг. ОСОБА_7 купив шампанське і вони його розпили. Далі, у них із ОСОБА_7 виникла суперечка через товариша, який знаходиться в АТО, а в подальшому незначна бійка. ОСОБА_6 при цьому не втручався. Їх намагалися розборонити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Він їм не наносив жодних ушкоджень і їх із ОСОБА_7 розтягнули. Потім прийшов його батько ОСОБА_10 і вони з ним пішли додому. Як вони ішли він бачив, що ОСОБА_6 сидів на лавці біля магазину за столом і стояла чергова машина. Вказав, що ніяких тілесних ушкоджень він ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_8 не наносив, а також не використовував ніяких предметів схожих на палицю. Звідки у ОСОБА_6 з`явився перелом ноги він не знає, припустив, що останній міг впасти на бордюр або на нього хтось міг впасти. Підтвердив, що дійсно пізніше приходив до ОСОБА_6 додому, щоб поцікавитися його станом здоров`я та чи потрібна йому допомога. При цьому його мати пропонувала сплатити їм 60 000 гривень для того, щоб закрити кримінальну справу.
Цивільний позов потерпілого не визнав.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження та його захисну версію, його винуватість у вчиненні вказаного злочину за викладених вище обставин, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні інших доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що 13.10.2015 року близько 19 години 30 хвилин, вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 та знайомим ОСОБА_7 , повертаючись зі ставка, вирішили повернути в магазин, який розташований в с. Роздолівка. Зайшовши всередину, вони замовили кави. Через деякий час до них підійшли кілька чоловік серед яких був ОСОБА_3 . Вони усі розмовляли, а потім ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вирішили помірятися силами, попережиматися на руках. Перед тим як почати пережиматись чоловіки домовились, що той, хто програє, купує пляшку шампанського. Після закінчення пережимання, ОСОБА_7 придбав шампанське, яке вони розпили. Далі ОСОБА_7 відійшов від столику, щоб викурити сигарету. До нього підійшов ОСОБА_3 і під час розмови між ними виникла суперечка, що переросла у штовханину. Вона, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 намагалися перешкодити продовженню конфлікту. Суперечка та штовханина виникала декілька разів, однак чоловіки їх розбороняли. Через кілька хвилин після останнього конфлікту, прийшов батько ОСОБА_3 . ОСОБА_10 і вирішив забрати сина додому. Коли вона розмовляла з ОСОБА_10 до неї ззаду підбіг ОСОБА_3 та вдарив її у поперек дерев`яною палицею, від чого вона впала на землю і до нею одразу ж підбіг ОСОБА_6 , якому ОСОБА_3 завдав одного удару палицею по ногах, від чого ОСОБА_13 упав біля неї. Коли ОСОБА_6 лежав на землі ОСОБА_14 завдав йому ще одного удару по лівій нозі палицею. Потім обвинувачений з батьком хотіли піти, і вона, побачивши це, побігла за ними щоб затримати та з`ясувати причину такої поведінки. Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_10 пішли у невідомому напрямку. Зазначила, що в той день не перебувала у стані сп`яніння.
Свідок ОСОБА_15 безпосередній очевидець конфлікту суду показала, що 13.10.2015 року близько 20 години вона пішла до магазину, що розташований в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району. Там, придбавши продукти, вирішила піти додому. В цей час за столиком сиділи ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . ОСОБА_8 побачивши її запросила, щоб вона до них підсіла. Чула, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 була сварка. Потім вона попросила ОСОБА_8 провести її додому. Прийшовши до воріт, вони деякий час розмовляли. Потім ОСОБА_8 вирішила повернутися до магазину і вона запропонувала піти разом з нею. Повернувшись, вона побачила бійку між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Близько двох раз чоловіків розбороняли. Далі ОСОБА_3 пішов до магазину звідки повернувся із палкою довжиною близько метра. Підбіг до ОСОБА_17 , яка стояла неподалік від магазину та наніс їй удар нижче попереку. Це побачив ОСОБА_6 і підбіг до нього. ОСОБА_3 кинувши їх обох ударом палиці на землю, вдарив нею ОСОБА_6 по ногах, коли той ще лежав. Потім надійшов батько обвинуваченого ОСОБА_10 , який вирішив забрати сина. ОСОБА_8 намагалася їх затримати та з`ясувати чому ОСОБА_3 так себе поводив. Однак ОСОБА_10 та ОСОБА_3 пішли додому.
Свідок ОСОБА_18 мати потерпілого суду показала, що 13.10.2015 року біля 19 год до неї зателефонував сусід ОСОБА_19 та повідомив, що біля магазину бійка. Підійшовши до магазину вона побачила, що її син сидить на вулиці на лавці і біля нього знаходяться люди, хто саме не пам`ятає, а до неї підійшла ОСОБА_15 і сказала, що потрібно викликати швидку, оскільки ОСОБА_3 побив її сина. Усі інші люди, які там були, також кричали, що ОСОБА_6 побив саме ОСОБА_3 . Далі вона побачила біля магазину ОСОБА_3 , якого тримала ОСОБА_8 та питала його, що він зробив з ОСОБА_20 . Потім ОСОБА_12 завіз сина в лікарню. В подальшому після звернення до Мурованокуриловецької ЛПЛ, її сина 16.10.2015 року було направлено у Вінницьку ОКЛ ім. Пирогова на стаціонарне лікування. Курс лікування закінчився 03.11.2015 року. Зазначила, що на лікування витрачені значні кошти, які вона змушена була брати в борг. Син внаслідок вказаної події повністю вибитий із нормального ритму життя, погано спить, змушений приймати знеболюючі препарати.
ОСОБА_18 підтвердила слова ОСОБА_3 , що той разом із матір`ю та сільським головою згодом приходив до них додому і вона повідомила йому, що на лікування потрібно 60 000 гривень. При цьому, той навіть не вибачився перед її сином.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що є батьком обвинуваченого ОСОБА_3 13.10.2015 року він вийшов із власного будинку, який знаходиться в с.Роздолівка недалеко від місцевого магазину та почувши звідти шум вирішив туди піти. Підійшовши до магазину, він побачив свого сина, який стояв весь побитий і в крові. Там він бачив також ОСОБА_6 . В подальшому ним було з`ясовано, що його син та ОСОБА_21 боролися. Він вирішив забрати свого сина щоб конфлікт між чоловіками не продовжувався. Після розмови із сином до нього підійшла співмешканка потерпілого ОСОБА_8 , яка з`ясувавши при розмові з ним ким він являється ОСОБА_3 почала обзивати його нецензурними словами, схопила в подальшому за футболку і під час суперечки порвала її, перебуваючи при цьому у нетверезому стані. Після цього він разом із сином пішли додому. Свідком бійки ОСОБА_3 з ОСОБА_6 він не був.
Свідок ОСОБА_22 суду показала, що є дружиною ОСОБА_3 . У них є спільний малолітній син ОСОБА_23 . 13.10.2015 року її чоловік ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_10 приблизно о 17 годині приїхали з м.Вінниці. Свекор забрав їх сина ОСОБА_23 до себе додому. Через деякий час ОСОБА_3 вирішив піти за сином і по дорозі мав зайти в магазин, щоб купити сигарет. Пізніше до неї на мобільний телефон зателефонував свекор, який повідомив, що її чоловік знаходиться біля магазину і до нього чіпляється якась жінка. Так вона вирішила піти подивитися, що там відбувається. Прийшовши на місце, вона побачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розмовляють між собою у нормальному тоні, і що обоє були побиті. Що відбувалось між ними до того вона не знала. ОСОБА_8 в цей час перебувала біля магазину у нетверезому стані. Потім вони пішли за сином до ОСОБА_10 . Свідком бійки ОСОБА_3 з ОСОБА_6 вона не була.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 13.10.2015 року він разом з потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ввечері повертаючись з риболовлі, вирішили повернути в магазин, що знаходиться в с. Роздолівка. Прийшовши на місце вони сіли за столик. Через 10-15 хвилин в магазин зайшли ОСОБА_24 та ОСОБА_3 які підсіли до них. Вони хвилин 20 розмовляли на різні теми. Під час розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виникла суперечка. Далі він з ОСОБА_3 почав боротися на руках. Перед цим домовилися, що хто програє, той купує пляшку шампанського. Так як ОСОБА_3 його переміг, він її купив. В подальшому шампанське розпили. Після цього вони вийшли на вулицю покурити. Між ними виникла суперечка, яка переросла у штовханину, що тривала кілька хвилин. Далі через деякий час між ними знову неодноразово виникав конфлікт. Кожен раз встрявав ОСОБА_6 та інші невідомі йому особи. Коли прийшов батько ОСОБА_3 , він знаходився біля столику, який розташований неподалік приміщення магазину на вулиці, а ОСОБА_3 в іншій стороні. В цей час, ОСОБА_8 про щось розмовляла із ОСОБА_10 . Він стояв поруч із ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Коли вони усі стояли, ОСОБА_6 відбіг від них в сторону до ОСОБА_3 . Що відбувалось між ними там, він не бачив, так як вони перебували на неосвітленому місці, чув лише крики людей. Підійшовши згодом до ОСОБА_6 , той поскаржився на сильну біль в лівій нозі. Як лікар він констатував перелом ноги. Далі, ОСОБА_26 відвіз ОСОБА_6 до лікарні. Зазначив, що в той день ніхто не перебував у стані сп`яніння.
Свідок ОСОБА_27 сільський голова с.Роздолівка суду показала, що в кінці жовтня 2015 року до неї звернулася мати ОСОБА_3 , з проханням піти з ними до потерпілого ОСОБА_6 . Прийшовши до будинку потерпілого, чула як ОСОБА_18 говорила, що ОСОБА_28 покалічив її сина ОСОБА_29 , і що нею було витрачено на лікування сина 30 000 гривень, які треба відшкодувати. Платанюки сказали, що вони будуть думати. Про обставини конфлікту мова не велась.
Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_9 суду показали, що 13.10.2015 року деякий час перебували у магазині в с.Роздолівка в компанії ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 . Однак бійки між ОСОБА_30 та ОСОБА_29 вони не бачили, оскільки пішли додому.
Свідок ОСОБА_31 суду показала, що працює продавцем у магазині «Наталі» у с.Роздолівка. 13.10.2015 року вона перебувала на своєму робочому місці. У вечірній час до магазину зайшли ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вони купили горілку та їжу. ЇЇ чоловік ОСОБА_24 сів за стіл до цих людей. Далі до магазину зайшов ОСОБА_25 , який приєднався до всіх. Через деякий час прийшов ОСОБА_3 , який купив пляшку пива та сигарети. Він також сів за стіл з усіма. В подальшому між хлопцями виникла якась суперечка і вони усі вийшли на вулицю. Далі вона почула звідти якійсь крики. Вийшовши, побачила суперечку між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Одразу зачинила магазин і пішла додому. Що відбувалось далі біля магазина вона не знає. На запитання сторони захисту вказала, що у магазині не було предметів схожих на дерев`яну палицю.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що ввечері 13.10.2015 року знаходився вдома, а дружина ОСОБА_15 пішла в магазин. Через деякий час в будинок зайшов їх син ОСОБА_32 , який перебував на подвір`ї та сказав, що біля магазину чути крики. Він вирішив подивитися, що там відбувається. Підійшовши до магазину, він побачив, що з правої сторони на землі лежав ОСОБА_6 , а між ОСОБА_3 його батьком, ОСОБА_8 відбувається суперечка. Його дружина знаходилася в цей час біля ОСОБА_6 . Побачивши це він пішов додому, щоб взяти телефон та повідомити дільничного інспектора про подію. По дорозі він зустрів ОСОБА_18 , яка є матір`ю потерпілого. Взявши телефон, він знову пішов до магазина. Підійшовши, побачив, що ОСОБА_6 сидить на лавці, а до нього підійшла його мати і попросила завести сина в лікарню, що він і зробив. Самої бійки та обставин за якої вона відбувалася він не бачив.
Крім показів потерпілого, свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- рапортом оперативного чергового Мурованокуриловецького РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_33 про те, що 13.10.2015 року о 22:27 в чергову частину райвідділу по телефону надійшло повідомлення від чергового лікаря Мурованокуриловецької ЛПЛ ОСОБА_34 про те, що до приймального відділення лікарні доставлено ОСОБА_6 , 1988 року народження з діагнозом: перелом малоберцевої кістки лівої ноги, який він отримав під час бійки в с. Роздолівка (а.к.п.135);
- заявою ОСОБА_6 про те, що в с. Роздолівка ОСОБА_28 наніс йому тілесні ушкодження в область ноги битою (а.к.п.136);
- протоколом огляду місця події від 20.10.2015 року та фото таблицею до нього, згідно яких встановлено, що ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження саме біля магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 141-149).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_6 тілесні ушкодження нанесені були саме на прилеглій до магазину території. Безпосереднє місце спричинення тілесних ушкоджень являє собою землю, яка вкрита травою. На відстані 1 метра від місця спричинення тілесних ушкоджень розташовані бетонні бордюри в лежачому положенні, які знаходяться на одному рівні із землею. З однієї сторони висота бордюра становить 10 сантиметрів. Земельне покриття, де було спричинено тілесні ушкодження рівне (а.к.п. 75-84).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2016 року та фототаблицею до нього, які виконані на виконання доручення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, згідно яких потерпілий ОСОБА_6 послідовно розповів та показав обставини нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду потерпілий повністю підтвердив результати вказаних слідчих дій, вказавши на обвинуваченого як винуватця конфлікту.
- висновком судово-медичної експертизи за медичними документами № 332/103 від 19.11.2015 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий перелом верхньої третини лівої велико-гомілкової кістки та малогомілкової кістки в середній третині, які виникли від дії тупого предмета, можливо 13.10.2015 року та належать до пошкоджень середньої ступені тяжкості, як викликаючи тривалий розлад здоров`я більше 21-ї доби (а.к.п.. 162).
- висновком судово-медичної експертизи з кримінального провадження № 338/106 від 25.11.2015 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та малогомілкової кістки в середній третині, що вказують на два місця прикладання травмуючої сили, та свідчать про неодноразову (не менше двох разів) дію тупого предмета можливо з продовгуватою травмуючою поверхнею, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки, яка могла бути і палиця, можливо 13.10.2015 року та належать кожне окремо до ушкоджень середнього ступеня тяжкості які викликають тривалий розлад здоров`я більше 21 доби. Судово медичних даних, які б дозволили висловитись про те, що комплекс тілесних ушкоджень в дільниці лівої ноги, які є у ОСОБА_6 утворились при його падінні з висоти власного росту не має (а.к.п. 178-179).
Суд бере до уваги, що вказані висновки є належно мотивованими, науково обґрунтованими, складені висококваліфікованим експертом, що має достатній фах (вища медична освіта, експертна спеціальність), досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів провадження (повноцінні дані медичної документації, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості), яким не суперечить, відповіді та висновки експерта повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про отримання потерпілим саме за вказаних ним обставин середньої тяжкості тілесного ушкодження.
В ході судового розгляду стороною захисту звернуто увагу суду на те, що протокол слідчого експерименту від 23.11.2015 року є недопустимим доказом, оскільки у його вступній частині не зазначено прізвища, ім`я, по батькові, адреси, року народження понятих. Відсутні будь-яки відомості про фіксування характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації.
Разом з тим, з оглянутого протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2015 року вбачається, що останній був проведений у присутності понятих:
1) ОСОБА_35 , 1997 року народження, місце проживання с.Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області.
2)ОСОБА_36 , 1981 року народження, місце проживання: с.Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області. Особам, які брали участь у проведенні слідчого експерименту заздалегідь було повідомлено про застосування технічних засобів фіксації на фотоапарат, що спростовує вищевказані твердження сторони захисту.
Посилання захисника обвинуваченого на те, що по своїй суті протокол слідчого експерименту не відтворює обставин певної події, не надає будь-яких відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки фактично є повторним оглядом місця події не відповідає дійсності. Так при проведенні слідчого експеремента потерпілим ОСОБА_6 було продемонстровано процес отримання тілесних ушкоджень, показано місця його знаходження, напрямок руху до місця де йому були нанесені тілесні ушкодження, безпосередньо місце нанесення ушкоджень, продемонстровано падіння на землю спиною в результаті завдання першого удару палицею по лівій нозі, що відповідає вимогам ст.240 КПК України.
Наведені вище докази, суд вважає належними та допустимими.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив ударів тупим предметом ОСОБА_6 , суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в цій частині спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні послідовно розповів про обставини безпідставного нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, а також показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_15 .
Крім того, про обставини події, яка відбулася 13.10.2015 року потерпілий ОСОБА_6 повідомив одразу ж 13.10.2015 року, зазначивши в своїй заяві про злочин, що ОСОБА_28 наніс йому тілесні ушкодження в область ноги битою (а.с. 136).
Показання потерпілого та наведених вище свідків є логічними і послідовними, а також у повній мірі в деталях узгоджуються між собою та з показаннями ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_26 щодо обставин, які передували конфлікту та його остаточних наслідків, маючи взаємодоповнюючий характер, а також узгоджуються з об`єктивними медичними даними, результатами ретельного експертного дослідження та матеріалами слідчого експерименту.
Зокрема, показання потерпілого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз № 332/103 від 19.11.2015 року та № 338/106 від 25.11.2015 року, згідно яких у потерпілого має місце закритий внутрішньо-суглобовий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та малогомілкової кістки і що зазначені тілесні ушкодження середньої тяжкості утворилися можливо 13.10.2015 року, внаслідок неодноразової (не менше двох разів) дії тупого предмета можливо з продовгуватою травмуючою поверхнею по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та лівої гомілки, яким могла бути і палиця. Експертом у висновку від 25.11.2015 року також зазначено, що судово-медичних даних, які б дозволили висловитись про те, що комплекс тілесних ушкоджень в дільниці лівої ноги, які є у ОСОБА_6 утворились при його падінні з висоти власного росту не має.
Отже локалізація та характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в сукупності з поясненнями свідків, матеріалами слідчого експерименту, доводять ту обставину, що потерпілому 13.10.2015 року було нанесено два удари тупим предметом, внаслідок чого утворився перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки та малогомілкової кістки, а відтак - спростовують показання обвинуваченого про можливість отримання перелому потерпілим за інших обставин.
Крім того, надмірна сила ударів, їх раптовість, використання тупого предмету свідчать про те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого.
У протоколі огляду місця події від 20.10.2015 року з фототаблицями до нього, зазначено, що при огляді прилеглої до магазину території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , - жодних дерев`яних предметів, які могли б стати предметом нанесення тілесних ушкоджень не було виявлено (а.с. 141-149). Однак відсутність знайденого знаряддя злочину не спростовує обставин нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які встановлені судом.
При цьому, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_22 , які являються відповідно батьком та дружиною обвинуваченого, суд оцінює критично, оскільки вони самі зазначали, що не були свідками того, як обвинувачений ОСОБА_3 наносив удари потерпілому ОСОБА_6 . Їх пояснення щодо непричетності ОСОБА_3 до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом поясненнями інших свідків, матеріалами експертиз, іншими матеріалами кримінального провадження.
Твердження сторони захисту про можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження внаслідок падіння будь-кого з осіб, які були під час пригоди на його ліву ногу, коли той вже перебував на землі, спростовується висновком експертизи згідно якого два місця прикладання травмуючої сили свідчать про неодноразову (не менше двох разів) дію тупого предмета можливо з продовгуватою травмуючою поверхнею, а також показами допитаного за клопотанням сторони захисту експерта ОСОБА_38 , який в судовому засіданні категорично заперечив припущення захисника стосовно можливості отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок падіння будь-кого з осіб на ногу потерпілого, пояснивши, що при падінні з висоти власного росту на тверду поверхність або внаслідок падіння будь-кого з осіб на ногу людини утворюється інший механізм травм, тобто місце розташування і характер зламів буде інший. При цьому вказав, що у потерпілого має місце скілковий перелом, якій може утворитися лише від удару тупим предметом.
Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 повністю доведенні у судовому засіданні і їх слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Разом з тим, суд вважає, що із об`єму обвинувачення необхідно виключити посилання на перебування обвинуваченого ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, так як ні під час досудового слідства ні в суді не здобуто доказів того, що обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В судовому засіданні обвинувачений визнавав, що вживав алкогольні напої, однак заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи із викладеного суд не вбачає, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого перебування ним під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий (а.с. 139), по місцю проживання характеризується як такий на якого до виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області скарг не надходило (а.с. 151), має на утриманні малолітню дитину (а.с. 150, 163), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с. 138).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наявність на його утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, як такого, що не розкаявся, думку потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, який не працює, має на утриманні малолітню дитину, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, у суду не виникає сумніву, що ліки та медичні засоби, які були призначені лікарем та придбані потерпілим, використані ОСОБА_6 за призначенням.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що винними діями обвинуваченого, через вчинений злочин, потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, а позов, в цій частині, частковому задоволенню.
Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).
Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом з`ясовано, що за своїм характером кримінальне правопорушення, скоєне стосовно потерпілого, було спрямоване проти здоров`я особи, що є однією із важливіших цінностей та свобод людини охоронюваних державою.
Глибина фізичних та душевних страждань потерпілого, на думку суду, є значною та відчутною, але не критичною. Безперечно особа страждала, протиправні дії відносно неї викликали зміни в її морально-психологічному стані, що внесло в її життя душевний та моральний дискомфорт, проте суду не надано доказів, що ці зміни досягли рівня клінічно значимих порушень її психіки.
Судом встановлено тимчасове, хоч і тривале, погіршення здібностей потерпілого, однак доказів того, що останній буде позбавлений можливості їх реалізації у майбутньому, потерпілим не надано.
Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд враховує, що порушення є умисним, оскільки пов`язане з завданням шкоди внаслідок фізичного насильства.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з цивільного відповідача на користь цивільного позивача слід стягнути 551 грн судового збору.
Також, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно по п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з цивільного відповідача на користь держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 коп. на користь держави.
Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілому і прокурору.

Суддя :