печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002257, -

В С Т А Н О В И В :
04.10.2016 в провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- спільну часткову власність (розмір частки 2/3) об`єкту житлової нерухомості квартири АДРЕСА_1 .
З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002257 від 02.09.2016 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що в серпні 2016 заступник голови Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці, розташованому за адресою площа Лесі Українки, 1, викликав до свого робочого кабінету виконувача обов`язків директора Департаменту АПК Київської облдержадміністрації ОСОБА_7 , яка являється його підлеглою та пред`явив їй розпорядження голови Київської ОДА про покладення обов`язків директора вказаного Департаменту на іншу особу та запропонував останній написати заяву на відпустку та одночасно заяву на звільнення з займаної посади.
При цьому ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_6 написала зазначені заяви та запитала у останнього щодо можливості звільнення її з займаної посади у зв`язку із переведенням на інше місце роботи. На її прохання останній повідомив, що питання щодо звільнення її з роботи у зв`язку з переведенням може бути вирішено лише за умови надання йому неправомірної вигоди, яку він визначив в сумі 200 000 грн.
ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_6 , який являється її безпосереднім керівником, відповідно до своїх службових повноважень організовує підготовку та візує проект розпорядження голови Київської облдержадміністрації та без погодження ОСОБА_6 не може бути вирішено питання щодо її звільнення за переведенням, тому в разі незадоволення його вимог, останній використовуючи свої службові повноваження та надану йому владу, може здійснювати перешкоди у її трудовій діяльності, вона вимушена була погодитись на його вимогу.
Заступником голови Київської ОДА ОСОБА_6 з метою прикриття своєї протиправної діяльності, а також створення умов для унеможливлення його викриття як одержувача неправомірної вигоди, розроблено план отримання неправомірної вигоди, згідно якого грошові кошти ОСОБА_7 повинні бути передані ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 обіймає посаду начальника управління лікувально-профілактичної допомоги Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, який відповідно до розподілу обов`язків між керівництвом Київської ОДА підпорядковується ОСОБА_6 .
У вересні 2016 року заступник голови Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , згідно якої останній повинен був одержати від заявниці обумовлену суму неправомірної вигоди в загальній сумі 200 000 грн., яку у останньої вимагав ОСОБА_6 з використанням наданої йому влади та службового становища.
09.09.2016 заступник голови Київської ОДА ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці за вищевказаною адресою, викликав до свого робочого кабінету ОСОБА_5 та повідомив йому про необхідність зустрічі з ОСОБА_7 з метою одержання неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_6 в подальшому дій з використанням свого службового становища в інтересах ОСОБА_7 .
Відразу після цього ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_6 , зустрівся з ОСОБА_7 у приймальній ОСОБА_6 в будівлі Київської обласної державної адміністрації, після чого вивів її на вулицю, де повідомив останній, що грошові кошти в сумі 200 000 грн. ОСОБА_7 повинна передати йому в обумовленому місці біля станції метро «Теремки» в м. Києві.
09.09.2016 приблизно о 19 год. 10 хв. у зазначеному ОСОБА_5 місці біля станції метро «Теремки» м. Києва, ОСОБА_7 на виконання вказівки ОСОБА_5 передала останньому через визначену ним громадянку ОСОБА_8 обумовлену неправомірну вигоду в сумі 200 000 грн., за подальше вирішення щодо її звільнення у зв`язку з переведенням на інше місце роботи
09.09.2016 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.09.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та вручено повідомлення про підозру.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 69093886 від 27.09.2016, у підозрюваного ОСОБА_5 є спільна часткова власність (розмір частки 2/3) об`єкту житлової нерухомості квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином, слідство вважає, що з метою забезпечення конфіскації майна необхідно накласти арешт на житлове приміщення, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з обов`язковим додатковим покаранням у вигляді конфіскації майна.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки 2/3) належить квартира, загальною площею 88,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
За вказаних обставин слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КК України підстави для накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном, оскільки незастосування такого заходу забезпечення може призвести до втрати цього майна і відповідно настання наслідків, які можуть перешкоджати даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002257, задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- 2/3 частини квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони розпоряджатись вказаним майном.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1