Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/6956/16-к
Провадження № 1-кп/758/423/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2016 Подільський районний суд міста Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження №1-кп/758/423/16 (справа №758/6956/16-к), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування №0009002 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Каховка, Херсонської області, одруженого, неповнолітніх дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на час вчинення злочину не судимого, однак, засудженого:
- 10 грудня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч.1 ст.263; ч.1 ст.358; ст.70; ст.75; ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
У невстановлений час та у невстановленому місці у ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, ОСОБА_6 3 грудня 2015 року, близько 19 години 40 хвилин, на автомобілі марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у його користуванні, прибув до їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Копилівська, 38, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до вказаного закладу.
Після цього ОСОБА_6 проник у приміщення їдальні, звідки таємно викрав ваги електронні «ВЕСТ-100 А12Е», вартістю 1450 грн., протирочно - різальну машину «МПР-350.00», вартістю 7500 грн., скиборізку «CASTRO HBS-200», вартістю 2600 грн., тепловентилятор, вартістю 850 грн., які помістив до свого автомобіля та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 12400 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав частково та дав показання, що визнає факт викрадення чужого майна, його перелік та вартість, які вказано в обвинувальному акті. Однак, він заперечує наявність в його діях ознаки проникнення до приміщення, оскільки замки він не ламав, ключем їх не відкривав. Був вечір, чи горіло світло та чи працювала столова, не звернув уваги. Вважав. що столова працює. Він відкрив двері, які на замок не були закриті. Заходив до приміщення з метою поїсти. Коли зайшов, нікого взагалі не було. Перебуваючи в столовій, вирішив викрасти деякі речі. Визнає, що декілька разів заходив та виходив для того, щоб щось винести. Винести все одразу не зміг. Із вартістю викраденого погоджується. Збитки поки що не відшкодував.
Представник потерпілого ОСОБА_5 дав суду показання, що «Київський вітамінний завод» працює до 17 години. Вивіски їдальні немає. Вхід в їдальню обладнаний відеоспотереженням, яке вмикається на рух. Зранку 04.12.2015 року працівники заводу виявили, що вхідні двері чорного ходу було відчинено, хоча на передодні їх закрили на замок, що зафіксовано відеоспостереженням. В приміщенні столової було виявлено недоїдені продукти та розламаний касовий апарат. На відеокамері зафіксовано проникнення обвинуваченого до приміщення. При цьому зафіксовано декілька його проникнень на протязі короткого часу і зафіксовано як він весь час виносить майно заводу. З вартістю майна, вказаною в обвинувальному акті, потерпіла сторона погоджується. Збитки не відшкодовано.
Свідок ОСОБА_7 , яка працює завідуючою їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», дала показання, що 03 грудня 2015 року двері виходу на вулицю їдальні були закрито працівницею їдальні на ключ, що вона особисто перевірила. Наступного дня працівники їдальні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виявили факт крадіжки майна, про що повідомили їй. Також було встановлено, що двері чорного ходу були відкриті. Однак, видимих ознак зламу замка не побачила. Їдальня будь-якої вивіски немає. В ніч з 03 на 04 грудня 2015 року, зокрема, було викрадено ваги електронні, протирочно-різальну машину, скиборізку, а також тепловентилятор.
Свідок ОСОБА_8 , яка працює поваром ПАТ « Київський вітамінний завод», дала показання, що на передодні крадіжки двері їдальні було закрито на замок. Близько о 06 годині 45 хвилин вона перша прийшла на роботу і виявила ознаки крадіжки майна, зокрема, було викрадено ваги електронні, протирочно-різальну машину, скиборізку та вентилятор.
Свідок ОСОБА_9 , яка працює касиром-бухгалтером їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», дала показання, що на передодні крадіжки двері їдальні було закрито на замок. Коли на наступний день вона прийшла на роботу, то повар ОСОБА_8 повідомила їй про відсутність майна, яке було в їдальні. Вона також виявила пошкодження касового апарату. Було видно, що хтось його зламував, шукаючи гроші. Вона також виявила, що двері чорного ходу на вулицю були відкриті, на наявність ознак пошкодження замка вона не звертала увагу.
Згідно протоколу огляду місця події від 04 грудня 2015 року, з приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Копилівська, 38, було вилучено сліди папілярних узорів з поверхні касового апарату та його деталей, а також холодильників.
Відповідно до довідки Т.в.о. директора Київського міського НДЕЦ №8/182 від 06 січня 2016 року, вилучені під час огляду 04 грудня 2015 року приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод» папілярні узори, залишені середнім пальцем правої руки, безіменним пальцем лівої руки, великим пальцем правої руки ОСОБА_6 при порівнянні з дактилокартою поставленою на облік Дніпровським РУ МВС України у місті Києві 18 вересня 2015 року.
Згідно висновку експерта №1097/д від 29 лютого 2016 року вилучені під час огляду 04 грудня 2015 року приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод» сліди пальців рук, залишені: середнім пальцем правої руки ОСОБА_6 , безіменним пальцем лівої його руки, а також великим пальцем правої руки ОСОБА_6 , дактилокарта якого була надана на дослідження.
Згідно довідки Київського міського НДЕЦ МВС України у місті Києві, вартість проведеної дактилоскопічної експертизи становить 491 гривну 04 копійки.
Згідно висновку експерта №22 від 26.01.2016 року, вартість ваг електронних «ВЕСТ-100 А12Е», могла становити 1450 грн., вартість протирочно-різальної машини «МПР-350.00», могла становити 7500 грн., вартість скиборізки «CASTRO HBS-200» могла становити 2600 грн., вартість тепловентилятора могла становити 850 грн.
Згідно довідки Київського міського НДЕЦ МВС України у місті Києві, вартість проведеної товарознавчої експертизи становить 613 гривень 80 копійок.
Згідно довідки ПАТ «Київський вітамінний завод» №531/1 від 04 грудня 2015 року ваги електронні «ВЕСТ-100 А12Е», протирочно-різальна машина «МПР-350.00», скиборізка «CASTRO HBS-200» за станом на 04 грудня 2015 року перебували на балансі публічного товариства.
Згідно акта введення в експлуатацію від 31 січня 2012 року, прибуткового ордеру №318/АГВ від 31 січня 2012 року та касового ордеру № 105 від цієї дати у власності ПАТ «Київський вітамінний завод» перебував тепловентилятор.
Згідно протоколу від 18 січня 2016 року перегляду відеозапису, було зафіксовано як 03 грудня 2015 року близько 15 години працівниця їдальні закриває двері їдальні на замок. В 19 годин 42 хвилини зафіксовано появу біля входу в їдальню невідомого чоловіка. В 20 годин 16 хвилин зафіксовано вхід в приміщення їдальні чоловіка зовні схожого на ОСОБА_6 , який оглядає приміщення. О 22 годині 01 хвилині зафіксовано як відчиняються двері одного з внутрішніх приміщень, з якого виходить з мішком на плечі ОСОБА_6 і виходить на вулицю. О 22 годині 02 хвилини в приміщення знову заходить ОСОБА_6 та з речами о 22 годині 04 хвилини покидає приміщення. В подальшому зафіксовано проникнення ОСОБА_6 в приміщення о 01 годині 28 хвилин 04.12.2015 року, виявлення ним о 01 години 29 хвилин відеокамери, залишення о 02 годині 03 хвилини приміщення з мішком. Зафіксовано також наступні проникнення ОСОБА_6 в приміщення о 02 годині 04 хвилини, 02 годині 05 хвилин, 02 годині 06 хвилин.
Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису, який додано до протоколу, судом встановлено, що в протоколі огляду відеозапису правильно відображено його обставини, в тому числі факт виявлення ОСОБА_6 відеокамери.
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що на відеозапису зафіксовано саме його проникнення в приміщення їдальні та зафіксовано його дії, при цьому він продовжував наполягати, що він мав вільний доступ в приміщення, ключом замок не відкривав.
Згідно довідки Київського міського НДЕЦ МВС України у місті Києві, вартість проведеної трасологічної експертизи у справі становить 368 гривень 28 копійок.
Згідно рапорту працівника поліції від 26 травня 2016 року та ухвали слідчого судді від 26 травня 2016 року, ОСОБА_6 був затриманий о 09 годині 26 травня 2016 року.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , він зареєстрований і проживає у місті Києві, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатрів і наркологів не перебуває, 10 грудня 2015 року засуджений Дніпровським районним судом міста Києва за ч.1 ст.358, ч.1 ст.263, ст.70, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Належними і допустимими як джерело доказу є висновки проведених у справі судових експертиз та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчинені злочину про пред`явленому обвинуваченню.
Аналізуючи досліджені докази суд звертає увагу, що обвинувачений визнає факт крадіжки майна, яке належить ПАТ « Київський вітамінний завод». Він не погоджується лише з кваліфікацією його дій, посилається, що шляхом підбору ключа у приміщення їдальні не проникав, а зайшов вільно у не замкнені на ключ двері. Окрім цього вважає, що в його діях немає кваліфікуючої ознаки проникнення в приміщення з метою крадіжки. Оскільки, в приміщення зайшов вільно, не долаючи будь-яких перешкод.
Представник потерпілого ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є працівниками їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод» послідовно вказали на те, що двері входу з вулиці в їдальню закривали на ключ, наступний день виявили, що двері відкриті і викрадено майно їдальні. Вони підтвердили перелік того майна, яке вказано в обвинуваченні. Їх покази узгоджуються з іншими доказами і їх можна покласти в основу обвинувального вироку.
Згідно протоколу огляду місця події від 04 грудня 2015 року приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Копилівська, 38, було вилучено сліди папілярних узорів з поверхні касового апарату та його деталей, а також холодильників.
Відповідно до довідки Т.в.о. директора Київського міського НДЕЦ №8/182 від 06 січня 2016 року, вилучені під час огляду 04 грудня 2015 року приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод» папілярні узори залишені середнім пальцем правої руки, безіменним пальцем лівої руки, великим пальцем правої руки ОСОБА_6 при порівнянні з дактилокартою поставленою на облік Дніпровським РУ МВС України у місті Києві 18 вересня 2015 року.
Згідно висновку експерта №1097/д від 29 лютого 2016 року, вилучені під час огляду 04 грудня 2015 року приміщення їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод» сліди пальців рук, залишені: середнім пальцем правої руки ОСОБА_6 , безіменним пальцем лівої його руки а також великим пальцем правої руки ОСОБА_6 , дактилокарта якого була надана на дослідження.
Фактичні дані, що містяться в протоколі, довідці та висновку експертизи достовірно підтверджують факт перебування ОСОБА_6 в приміщенні їдальні ПАТ «Київський вітамінний завод», а досліджений протокол перегляду відеозапису з вказаного приміщення в ніч з 3 на 4 грудня 2015 року та безпосередньо переглянутий в судовому засіданні запис, підтверджує факт неодноразового проникнення ОСОБА_6 в приміщення їдальні та винесення ним кожен раз чужого майна.
Згідно висновку експерта №22 від 26.01.2016 року, визначено вартість викраденого майна, яка в загальній сумі становить 12400 грн., що об`єктивно узгоджується з довідкою ПАТ «Київський вітамінний завод» №531/1 від 04 грудня 2015 року, що ваги електронні «ВЕСТ-100 А12Е», протирочно-різальну машина «МПР-350.00», скиборізка «CASTRO HBS-200» за станом на 04 грудня 2015 року перебували на балансі публічного товариства та з актом введення в експлуатацію тепловентилятора від 31 січня 2012 року, прибутковим ордером №318/АГВ від 31 січня 2012 року та касовим ордером № 105 від цієї дати. Обвинувачений не заперечує, що вартість викрадених речей визначено правильно.
Узгоджуються з іншими фактичними обставинами дані, які містяться в довідках про затрати на проведення експертиз у справі.
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що на відеозапису зафіксовано саме його проникнення в приміщення їдальні та зафіксовано його дії, при цьому він продовжував наполягати, що він мав вільний доступ в приміщення, ключом замок не відкривав.
Показання і позицію ОСОБА_6 в частині того, що він проникав в приміщення їдальні, не маючи умисел викрасти майно, його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України суд оцінює критично і вважає їх такими, що направлені на пом`якшення кримінальної відповідальності.
Оцінюючи доводи захисника і обвинуваченого, що в його діях немає проникнення, суд виходить з того, що ОСОБА_6 і це зафіксовано на камерах спостереження і з цим погоджується обвинувачений, неодноразово заходив у приміщення їдальні і виносив крадені речі. Якщо навіть взяти до уваги, що перше проникнення не було пов`язано з наміром викрасти, послідуючі проникнення були цілеспрямованими і проникаючи, він мав намір викрасти чуже майно. Також суд вважає, що час першого проникнення, послідовність дій обвинуваченого, свідчать, що він проник і перший раз з наміром викрасти чуже майно, тому суд погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 15 листопада 2012 року №5-15 кс12, про те, що ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення… є встановлення того, з якою метою особа увійшла (потрапила) у приміщення. Адже у тому разі, коли особа під впливом свого корисливого мотиву утвердилася в намірі заволодіти чужим майно, вона обирає механізм злочинної поведінки, який включає в себе етапи, зокрема мотивації злочину, ціле покладання, планування посягання, вибір шляхів досягнення цілі, прогнозування ризиків та можливих наслідків тощо. Через сукупність таких дій і суб`єктивне ставлення до них особи, яка їх вчинила, відбувається візуалізація останньої (позиціонування самої себе), тобто проявляються процеси діяння, які недоступні для безпосереднього спостереження.
Оцінюючи всі досліджені докази та доводи учасників кримінального провадження в їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними із проникненням до приміщення, ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, межі санкцій ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, на час вчинення злочину судимим не був, враховує стан його здоров`я, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин, передбачених ст.66 КК України, не встановлю.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин передбачених ст. 67 КК України не встановлено.
Суд не погоджується з доводами прокурора про наявність в діях ОСОБА_6 обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочинів, оскільки позиція прокурора протирічить вимогам ст.34 КК України про те, що рецидивом злочинів визнається вчинення умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Такої судимості на час вчинення злочину ОСОБА_6 не мав.
Враховуючи вказані обставини, а також що ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин після оголошення підозри у вчиненні інших злочинів та за декілька днів до винесення вироку у іншому кримінальному провадженні, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного ним, також суд враховує, що збитки від злочину не відшкодовано, і перебуваючи на волі до 26 травня 2016 року, він не вжив будь-яких заходів по відшкодуванню збитків, злочин було розкрито лише завдяки активним діям потерпілої сторони та органу досудового розслідування, суд приходить до висновку про необхідність засудження його до покарання у виді реального позбавлення волі, однак, не в максимальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Суд, з врахуванням вказаних обставин, тяжкості скоєного, особи обвинуваченого, не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 75, 76, 69 КК України.
Згідно вимог ч.2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року вирок Дніпровського районного суду від 10 грудня 2015 року підлягає самостійному виконанню.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Суд бере до уваги, що позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_6 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертиз у справі.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно вимог ч.4 ст.70 КК України, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.263, ч.1 ст.358, ст.70, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді утримання під вартою в Київському СІЗО та право внесення застави у розмірі сімдесят дві тисячі п`ятсот гривень до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 26 травня 2016 року включно.
Згідно ч.3 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати йому час попереднього ув`язнення з 26 травня 2016 року по день набрання вироку законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень 56 копійок судових витрат на відшкодування затрат на проведення експертиз у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити для подальшого зберігання в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1