Номер провадження: 11-кп/785/325/16
Номер справи місцевого суду: 496/3687/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами:

обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2015 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про визнання таким, що не має судимостей,

прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньотехнічною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.01.1995 року Червонозаводським районним судом м. Харківа за ст.142 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.03.2009 року Железнодорожнім районним судом м. Сімферополя за ст.309 ч.1 КК України до 4 місяців арешту,

виправданий за ст.ст. 119, 115 ч.2 п.12 КК України та засуджений за ст. 115 ч.2 п.п.4, 6 КК України до 15 років позбавлення волі.

Під вартою знаходиться з 10.05.2013 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, з середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.06.2008 року Суворовським районним судом м.Одеса за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі;

виправданий за ст.115 ч.2 п.4, 6, 12 КК України та засуджений за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, за ст.396 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців 3 дні. ОСОБА_9 звільнений з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям покарання.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний намір на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 з метою заволодіння матеріальними цінностями останнього, приблизно о 20 годині 28.02.2013р. на автомобілі марки «Деу Матіз» державний номер НОМЕР_1 , що належить його співмешканці ОСОБА_12 , у якої він брав його у користування під приводом приватного перевезення пасажирів, попрямував до центру м.Одеси, де зустрівся з ОСОБА_9 , разом з яким попрямував на територію «Алтестового садового масиву» Біляївського району Одеської області, де біля дороги залишив ОСОБА_9 . Приблизно о 21 годині ОСОБА_8 повернувся до м.Одеси, зустрівся з ОСОБА_11 і разом з ним попрямував на територію «Алтестового садового масиву» Біляївського району Одеської області, де по дорозі забрав до салону автомобіля ОСОБА_9 та попрямував на заздалегідь сплановане місце, а саме до підсобного приміщення, розташованого на ділянці АДРЕСА_3 , територія садового товариства «Степове повітря» Алтестовського садового масиву Холоднобалківської сільської ради.

Під час розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відбулася сварка та останній на вимогу ОСОБА_8 повернувся до автомобіля та чекав їх там.

Знаходячись в підсобному приміщенні (сараї), ОСОБА_8 , раніше підготовленим колото-ріжучими предметами, якими саме в ході досудового та судового слідства встановити не представилось можливим, наніс в праву сторону верхню частину грудної клітини ОСОБА_11 шість ударів.

ОСОБА_11 намагався чинити опір та втекти, але ОСОБА_8 , зупинивши його біля дверей зазначеного підсобного приміщення, наніс йому удари колото-ріжучим предметом, чотири удари у праве плече зі сторони спини, від яких ОСОБА_11 впав на землю. ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на позбавлення життя з особливою жорстокістю, які виразилися у нанесенні великої кількості тілесних ушкоджень, затягнув ОСОБА_11 в підсобне приміщення, де наніс йому дванадцять ударів в спину в ліву задню частину грудної клітини, дванадцять колото-різаних ран, три з яких є проникаючими в плевральну порожнину, дві з них - з пошкодженням тканини лівої легені. Три колотих різаних проникаючих поранення призвели до заподіяння смерті, другі поранення не є проникаючими, але сприяли смертельному результату у вигляді травмуючого шоку і зовнішньої кровотечі з ран».

Далі ОСОБА_8 заволодів речами ОСОБА_11 , а саме кулоном у вигляді золотого хрестика, вартістю 1500 грн., мобільним телефоном марки «НТС», вартістю 4500 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 3120», вартістю 300 грн., ноутбуком марки «Асус», вартістю 7000 грн., банківськими картами, з яких було знято 6000 грн.

З метою приховання слідів злочину, а саме трупу, ОСОБА_8 в наявний отвір полу підсобного приміщення (сараю) затягнув частину трупу ОСОБА_11 до поясу (донизу головою), після чого з місця події з викраденим зник.

ОСОБА_9 вироком суду засуджений за те, що на початку травня 2013 року більш точного часу судом не встановлено, знаходячись у парадній будинку №18 по вул. Ген.Бочарова у м.Одесі, незаконно шляхом знахідки, для особистого вживання та без мети збуту придбав 1,202 г. речовини, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, кількісним вмістом 0,854 г., після чого, помістивши вказану психотропну речовину між обкладинкою та першою сторінкою паспорту громадянина України на своє ім`я, у період з початку травня до 13:30 години 10.05.2013 р. незаконно, з метою особистого вживання, без мети збуту, зберігав у своєму паспорті.

Крім того, ОСОБА_9 визнаний винним в заздалегідь не обіцяному приховуванні вчиненого ОСОБА_8 злочину.

В апеляційних скаргах:

Прокурор просить вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року відносно ОСОБА_8 за ст.115 ч.2 п.п. 4, 6, КК України, відносно ОСОБА_9 скасувати частково. Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 і ОСОБА_9 винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.п.4, 6, 12 КК України та призначити їм покарання у вигляді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна. В інший частині вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує на порушення процесуального закону слідством і судом в кримінальному провадженні, просить скасувати вирок Біляївського районного суду Одеської області і постановити виправдувальний вирок, одночасно просить перекваліфікувати обвинувачення за ст.ст. 116 і 118 КК України.

В доповненні до апеляційної скарги від 22.02.2016 року ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду 1 інстанції у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, розглянути провадження в апеляційному суді.

В доповненні до апеляційної скарги від 04.04.2016 року ОСОБА_8 просить вирок Біляївського районного суду Одеської області змінити, перекваліфікувати його дії зі ст.115 ч.2 п.п.4, 6 КК України на ст.121 ч.2, 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. В інших частині його виправдання, вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_8

ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2015 року, але в апеляційному суді ОСОБА_9 відмовився від апеляційної скарги, просив її не розглядати, закрити провадження.

До апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_13 також подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги обвинуваченого і захисника ОСОБА_10 , просив їх задовольнити, змінити вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ст.121 ч.2 КК України, за якою призначити мінімальне покарання, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які в дебатах і останньому слові підтримали захисника, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.

Відповідно до ст.374 ч.3 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальну відповідальність, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою та інш.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

До суду обвинувальний акт надійшов 26.07.2013 року відносно ОСОБА_8 за ст.ст. 115 ч.2 п.п. 4, 6, 12, 119 ч.1 КК України, відносно ОСОБА_9 за ст. ст. 115 ч.2 п.п. 4, 6, 12, 309 ч.1 КК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним за ст. 115 ч.2 п.п.4, 6 КК України і виправданий за ст.ст. 119, 115 ч.2 п.12 КК України, ОСОБА_9 засуджений за ст.ст.309 ч.1, 396 ч.1 КК України і виправданий за ст.115 ч.2 п.4, 6, 12 КК України.

Належний аналіз досліджених судом доказів у вироку відсутній, висновок суду щодо недоведеності участі ОСОБА_9 не містить мотиви неврахування доказів, на які посилався прокурор, але при цьому у вироку суду детально викладені всі клопотання ОСОБА_9 , які він заявляв під час судового розгляду провадження.

Визнав ОСОБА_9 винним за ст. 396 ч.1 КК України, суд в порушення ст.374 ч.3 КПК України не зазначив які дії ОСОБА_9 , вчинені за яких обставин і на підставі яких доказів кваліфікував за цією статтею.

Таким чином вирок суду не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню по епізоду вбивства ОСОБА_11 відносно ОСОБА_8 за ст. 115 ч.2 п.п.4, 6 КК України, відносно ОСОБА_9 за ст.396 ч.1 КК України і в частині виправдання ОСОБА_9 за ст.115 ч.2 п.4, 6, 12 КК України, ОСОБА_8 за ст. 115 ч.2 п.12 КК України.

В частині виправдання ОСОБА_8 за ст.119 ч.1 КК України по епізоду необережного вбивства ОСОБА_14 вирок також не відповідає вимогам закону, оскільки судом не викладено яке саме обвинувачення ОСОБА_8 ст.119 ч.1 КК України не підтвердилось в суді, але вирок в цій частині ніким не оскаржений, у зв`язку з чим не має підстав для його скасування в цій частині.

Що стосується апеляційної скарги прокурора в частині постановлення нового вироку, то в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з обвинувального акта, формулювання обвинувачення в ньому відсутнє і у вироку суд не розглядає і аналізує обвинувачення, а посилається на оголошену ОСОБА_8 підозру, а також в порушення ст.95 ч.4 КПК України посилається і аналізує покази ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на досудовому слідстві

У зв`язку з відсутністю формулювання обвинувачення на даний час апеляційним судом неможливо прийняти рішення по суті, оскільки відповідно до ст.374 ч.3 КПК України при поставленні вироку в його мотивувальній частині зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним (виправдувальний вирок), або формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним (обвинувальний вирок).

За таких обставин, кримінальне провадження підлягає направленню на новий судових розгляд зі стадії підготовчого засідання, під час якого суду необхідно перевірити відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а при новому судовому розгляді перевірити всі доводи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і прийняти рішення відповідно до закону.

В частині виправдання ОСОБА_8 за ст.119 ч.1 КК України по епізоду необережного вбивства ОСОБА_14 , ОСОБА_9 за ст.309 ч.1 КК України вирок ніким не оскаржений і підстав для його скасування у апеляційного суду не має.

Що стосується запобіжного заходу, то обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує того факту, що від його насильницьких дій настала смерть потерпілого ОСОБА_11 . Приймаючи це до уваги, колегія суддів, незважаючи на довгий час, який він утримується під вартою, вважає необхідним продовжити дію цього запобіжного заходу, оскільки цього вимагає суспільний інтерес, який полягає в тому, щоб запобігти вчинення обвинуваченим насильницьких дій стосовно інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404-405, 407,418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року за епізодом вбивства ОСОБА_11 відносно ОСОБА_8 за ст. 115 ч.2 п.п.4, 6 КК України, відносно ОСОБА_9 за ст.396 ч.1 КК України і в частині виправдання ОСОБА_9 за ст.115 ч.2 п.4, 6, 12 КК України, ОСОБА_8 за ст. 115 ч.2 п.12 КК України скасувати, кримінальне провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду зі стадії підготовчого засідання.

В частині виправдання ОСОБА_8 за ст.119 ч.1 КК України, засудження ОСОБА_9 за ст.309 ч.1 КК України вирок залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній тримання під вартою, продовживши його дію до 01.08.2016 року включно.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_2