Справа № 480/1930/16-к
1-кп/480/190/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0002036 у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петреківка Катеринопільського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого непогашену та не зняту судимість за вчинення тяжкого злочину
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального батальйону зазначеної військової частини, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст. 1, ч.3 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою зовсім ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 02 березня 2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , з метою ухилитися від військової служби.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України - дезертирство.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 13 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002036, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби. Сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу підозрюваного, який має непогашену та не зняту судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Сторони, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважають за можливе та погоджуються, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування ним покарання. У зв`язку з цим, керуючись положеннями ст. 75 КК України, сторони погоджуються звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, - відсутні.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме є підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 , має непогашену та не зняту судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 липня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002036, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції .
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1

03.11.2016