№ 612/770/16-к
1 кп /612/75/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
18 листопада 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю : прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 25 травня 2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3,ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою наживи за рахунок чужого майна, з корисливого мотиву, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу:
- в квітні-травні 2016 року, точної дати встановити не виявилося можливим, з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є потерпіла ОСОБА_3 , здійснив крадіжку компресора від холодильника марки «Samsung» моделі «RL34ECMS», який належить потерпілій ОСОБА_3 , чим завдав їй, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДЕКЦ № 4390 від 30.08. 2016 матеріальну шкоду у розмірі 252 грн. 00 коп.;
- в липні 2016 року, точної дати встановити не виявилося можливим, діючи повторно, через отвір в нижній частині дверцят, проник в приміщення пилорами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є потерпілий ОСОБА_6 , і здійснив крадіжку електродвигунів з-х фазного току, потужністю 4 квт, 1500 об/хв. та 7,5 квт, 1500 об/хв., які належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав йому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДЕКЦ № 4389 від 19.09.2016 матеріальну шкоду у розмірі 4966 грн. 67 коп.
Кожного разу з місця вчинення злочинів ОСОБА_4 зникав, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкременованих йому злочинів визнав повністю та пояснив наступне.
Весною 2016 року, точної дати не пам`ятає, з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де він на той час
проживав разом з ОСОБА_7 , він здійснив крадіжку компресора від холодильника марки «Samsung», який належить потерпілій ОСОБА_3 . Крадіжку вчинив тому що були потрібні кошти на сигарети. Викрадене здав на пункт прийому металу.
Крім того у липні 2016 року, точної дати також не пам`ятає, проходячи мимо приміщення пилорами на АДРЕСА_4 , помітив отвір в дверцятах прикритий фанерою. Коли заглянув в приміщення через отвір, побачив там електродвигуни які і викрав, проникнувши в приміщення через цей отвір. Знає що власником пилорами є ОСОБА_6 .
Інші обставини, як вони викладені в обвинувальному акті, не заперечує. Висновки експертиз та їх калькуляцію, вартість викраденого не оспорює. У скоєному розкаюється.
Потерпілим завдану шкоду не відшкодував.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо його особи, речових доказів, судових витрат.
Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доказаною.
Дії ОСОБА_4 по епізоду заволодіння компресором потерпілої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії ОСОБА_4 по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинені злочини середньої тяжкості (ч.1 ст. 185 КК України) та тяжкий злочин (ч.3 ст. 185 КК України).
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явленні зі зізнанням.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, дітей не має, не військовозобов`язаний. На обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. Скарг на стан здоров`я не заявляє. За місцем фактичного проживання характеризується формально позитивно. Був засуджений 25 травня 2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3,ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; (а.п.91-108).
Суд, враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів, наявність обставин які пом`якшують і обставини що обтяжує покарання, думку потерпілого ОСОБА_6 , викладену в адресованій суду письмовій заяві що він по мірі покарання покладається на суд, повернення частини викраденого власникам, приходить до
висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 буде покарання тільки у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.ч.1. 3 ст. 185 КК України.
Суд знаходить, що обставини, які помякшують покарання обвинуваченому, в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, встановлені у санкції ч.ч.1,3 ст. 185 КК України, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За вищенаведених обставин суд вважає за можливе на підставі ч.1 ст. 70 КК України допустити поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки судом установлено що 25 травня 2015 року ОСОБА_4 був засудженим Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3,ч.4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, нові злочини вчинив в період іспитового строку, суд вважає необхідним до покарання за новим вироком, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати покарання за попереднім вироком з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою суду від 10 листопада 2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
У зв`язку з призначенням ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із його відбуттям в кримінально виконавчій установі, з урахуванням вищенаведених даних про його особу, суд вважає необхідним змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на більш суворий та обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України. Речові докази, передані на зберігання потерпілим необхідно залишити їм як власникам (а.п.31,78 ).
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік шість місяців;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуте покарання за вироком від 25 травня 2015 року Чугуївського міського суду Харківської області, призначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити, обравши йому до вступу вироку у законну силу але не більше ніж до 17 січня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня обрання запобіжного заходу, тобто з 18 листопада 2016 року, зарахувавши час перебування під вартою в час відбуття покарання, при цьому враховувати вимоги ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 25.11.2015 року № 838-VIII) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, по день набрання вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номерне відомий, на користь держави судові витрати за проведення судових товарознавчих експертиз:
- №4390 від 30.08.2016 року в сумі 263 (двісті шістдесят три) гривні 88 коп.;
Речові докази:
- статер від компресора холодильника марки «Samsung» моделі «RL34ECMS», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_3 , залишити їй як власнику;
- деталі від електродвигунів в кількості 7 штук, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1
18 листопада 2016 року