Справа №477/2079/14-к 23.03.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.07.2015р., відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Ізмаїл Одеської області не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_7

прокурор ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції представник потерпілої - ОСОБА_5 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання скасувати, постановивши в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі без застосування статей 75, 76 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки.

__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/214/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 3 cт. 185 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
На підставі п. п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 ОСОБА_7 зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтись для реєстрації.

Постановлено стягнути з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 368,94 грн..

Цивільний позов потерпілої залишено без розгляду.

Узагальнені доводи апеляції.
На думку апелянта, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд не врахував такої обтяжуючої обставини як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України, а призначене покарання явно не відповідає тяжкості скоєних злочинів та призначене без урахування даних про особу обвинуваченого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду 27.07.2014р., близько 08.00 години, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прибули за адресою по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 12950 грн., яким розпорядились ним на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд находить її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин викладених у вироку та кваліфікацію його дій за ч.3 ст. 185 КК України, апелянт вважає, що обвинуваченим призначено покарання невідповідне тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості.

З цими доводами апелянта погодитися не можливо аргументуючи наступним.

Усі доводи апелянта з приводу неправильного застосування закону при призначенні покарання не заслуговують на увагу, так як апелянт не пропонує призначити інше покарання ніж призначене судом, що не вказує на м`якість призначеного покарання.

Також є безпідставними доводи апелянта про неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обтяжуючих обставин вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Ця обставина не могли враховуватися судом, так як являється ознаками кваліфікації злочину, за яким засуджено обвинуваченого та згідно ч.4 ст. 67 КК України, не може ще раз враховуватися як обставина при призначенні як такі, що обтяжує покарання.

Тому, апеляційний суд вважає, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України з урахуванням ступені тяжкості скоєного даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання і підстав вважати його занадто м`яким не має.

Що стосується доводів апелянта в частині безпідставного звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України, то вони є безпідставними, так як суд своє рішення належним чином мотивував.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляції представника потерпілої ОСОБА_5 та скасування вироку суду в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з постановленням нового вироку, про що просить апелянт, не має.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію представника потерпілої ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.07.2015р., відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.

Вирок апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3