Справа № 159/3904/15-к
Провадження № 1-в/159/201/16
УХВАЛА

22 червня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі клопотання засудженої ОСОБА_4 в порядку виконання судового рішення у кримінальній справі, -

в с т а н о в и в :

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 190 ч.3 КК України та призначено покарання у виді у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24.12.2015 року вирок Ковельського міськрайонного суду від 07.09.2015 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

ОСОБА_4 подано касаційну скаргу та кримінальне провадження про обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст. 190 КК України було скеровано до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку. Вказує, що нею подано касаційну скаргу на вирок Ковельського міськрайонного суду та ухвалу Апеляційного суду Волинської області, у зв`язку з чим просила вирішити питання про тимчасове залишення її в СІЗО м. Луцька до вирішення справи судом касаційної інстанції.

В судовому засіданні засуджена подане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання з посиланням на норми ст. 537 КПК України, відповідно до якої питання про тимчасове залишення засудженої у слідчому ізоляторі або переведення до слідчого ізолятора можливе лише у випадку проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень. В даному випадку підстав для залишення засудженої в СІЗО м. Луцька немає, у зв`язку з чим просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши прокурора, засуджену, вивчивши подане клопотання, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. 12 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати у тому числі питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальний дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що подання касаційної скарги не є підставою для залишення засудженої в слідчому ізоляторі.
Крім того, відомостей про необхідність проведення будь-яких процесуальних дій за участю засудженої ОСОБА_4 у кримінальних провадженнях від органу досудового розслідування до суду не надходило.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для тимчасового залишення засудженої ОСОБА_4 в СІЗО м. Луцька немає, у зв`язку з чим засуджена ОСОБА_4 підлягає етапуванню до місця відбування покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст. 537 КПК України, суд
у х в а л и в :

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про тимчасове залишення у слідчому ізоляторі відмовити.
Етапувати засуджену ОСОБА_4 до місця відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_5 НАВАЛЯНИЙ