Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кс/711/7/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 30.11.2015 року по закриття кримінального провадження № 0000225 від 03.07.2015 року , -

В с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 30.11.2015 року по закриття кримінального провадження № 0000225 від 03.07.2015 року. Свою скаргу мотивує тим, що вищевказаною постановою закрито кримінальне провадження № 0000225 від 03.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.364(чинна до 04.06.2014 року) КК України, в зв`язку відсутністю в діях колишнього старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 складів кримінальних правопорушень. Вищевказану постанову скаржник вважає незаконною та необгрутованою , а тому просить її скасувати.

Скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнала та просила в скарзі відмовити, так як вважає , що постанова законна та обґрунтована, проведено всі перевірочні дії, вважає , що скаргу подано по надуманих підставах.

Заслухавши скаржника, думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0000225 від 03.07.2015 року . ОСОБА_4 по вищевказаному провадженню допитаний в якості свідка, давати покази відмовився посилаючись на норми ст..63 Конституції України. По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 заявником, а тому є особою, яка вправі подавати скаргу на постанову про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено , що до слідчого відділу прокуратури області 02.07.2015 надійшла ухвала Придніпровського районного с/ду м. Черкаси від 26.06.2015, якою зобов`язано внести відомості до СРДР по заяві ОСОБА_4 від 07.05.2015, в якій останній вказує, що під час його перебування в ІТТ м. Умані до нього прийшов слідчий прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , з невідомою йому особою, та повідомив про те, що продасть паспорт ОСОБА_4 вказаній невідомій особі за 300 доларів США.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 показання давати відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, однак у своїй заяві від 07.05.2015 вказав, що в кінці 1990 на початку 2000 p.p. в прокуратурі Черкаської області працював слідчий ОСОБА_8 , який проводив досудове розслідування у кримінальній справі, в якій він нині вироком апеляційного суду Черкаської області засуджений за ст. 63, п.п. а, г, і ст. 93, ч. З ст. 142 КК України (1960 p.), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 р.) до довічного позбавлення волі. В ході розслідування кримінальної справи, а саме 16.05.2000 р. слідчий ОСОБА_8 перебував в Уманському ІТТ, де в його присутності повідомив невстановленій особі, що у нього перебуває його паспорт, який він має намір продати за 300 доларів США. Наприкінці листопада 2001 p., коли він утримувався в СІЗО №30 м. Черкаси, до нього знову прийшов ОСОБА_8 та повідомив, що продав його паспорт. У зв`язку з викладеним вважає, що колишній слідчий слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 357 та ст. 364 КК України.

В порядку ст. 232 КПК України, 23.09.2015 в телефонному режимі проведено опитування ОСОБА_9 , який показав, що на даний час він знаходиться на пенсії та проживає в м. Запоріжжя. В період з червня 1995 р. по вересень 2002 р. працював в прокуратурі Черкаської області на посадах слідчого, прокурора відділу. Перебуваючи на посаді слідчого в грудні 1999 р. йому була передана кримінальна справа по факту вбивства ОСОБА_10 в м. Умані. Наскільки пам`ятає, вказану особу було вбито в приміщенні його гаражу по АДРЕСА_1 . В ході розслідування встановлено, що до вчинення даного вбивства були причетні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які були затримані в грудні 1999 року. Наскільки він пам`ятає, то в 20-х числах 1999 р. у вказаній справі він поїхав у відрядження в м. Умань. На момент його приїзду вищезазначені особи вже були затримані, та перебували у ІТТ Христинівського, Уманського та Монастирищенського РВ, щоб унеможливити їх спілкування. З вказаними особами він провів ряд слідчих дій, а саме провів їх допити як підозрюваних, пред`явив обвинувачення, допитав як обвинувачених, провів відтворення та інше. Особисто він їх не затримував, хто це робив не пам`ятає. У вказаних осіб, не пам`ятає, щоб вилучав якісь речі чи предмети, а також щоб хтось ці предмети чи речі йому передавав. Крім того, паспорт чи інші предмети, чи речі у ОСОБА_13 він також не вилучав, і взагалі не пам`ятає, щоб його паспорт був в матеріалах кримінального провадження. Точних дат проведення слідчих дій із вищезазначеними особами, в тому числі із ОСОБА_13 не пам`ятає, у зв`язку із тривалим проміжком часу.

Проведеним оглядом матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. ст. 69, п.п. а, г, і ст. 93, ч. З ст. 142 КК України (1960 p.), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 p.), не встановлено жодного документа, який би свідчив про вилучення, надання, приєднання до матеріалів справи паспорта ОСОБА_4 . Зокрема такі дані відсутні і в протоколі особистого обшуку ОСОБА_4 від 23.12.1999, проведено одразу після його затримання.

Відповідно до інформації Уманського MB УМВС України в Черкаській області від 15.09.2015 встановлено, що облікові матеріали ІТТ при Уманському MB УМВС України в Черкаській області за 2000 р. в архівах відсутні, у зв`язку із знищенням по строкам давності, тому встановити чи відвідував слідчий ОСОБА_8 в травні 2000 р. ОСОБА_4 в ІТТ не представляється можливим.

Згідно даних Черкаського СІЗО №30 м. Черкаси від 23.09.2015, слідчий слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_8 в листопаді 2001 р. СІЗО №30 не відвідував.

Даними з відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області встановлено, що ОСОБА_6 працював в прокуратурі області з 26.06.1995 по 11.09.2002, зокрема на посаді старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області з 17.06.1997 по 26.03.2001.

Об`єктивна сторона зловживання владою або службовим становищем, тобто кримінального правопорушення передбаченого ст. 364 КК України, виявляється у діянні (дії чи бездіяльності), яке: вчиняється з використанням влади або службового становища; здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків; суперечить інтересам служби; заподіює істотну шкоду; знаходиться у причинному зв`язку із зазначеними наслідками. Склад зловживання владою або службовими обов`язками передбачає заподіяння істотної шкоди. Про поняття цієї ознаки визначено в коментарі, що викладений у загальних положеннях до розділу XVII КК України. Для кваліфікації діяння за ст. 364 слід встановити, що воно вчинене службовою особою під час виконання владних, організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до загальних положень розділу XVII КК України істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Із змісту ч. 3 примітки до ст. 364 КК України випливає, що істотна шкода повинна обчислюватися у вказаних розмірах, незалежно від форми та виду вини, якими характеризується психічне ставлення винного до суспільне небезпечних наслідків, а також незалежно від того, чи була вона результатом діяння, що призвело до втраченої вигоди чи до прямого зменшення наявних фондів.

Тому суд вважає, що слідчий прийшов до правильного висновку про те, в даному випадку відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є певні мотиви: корисливі мотиви; інші особисті інтереси; інтереси третіх осіб, які в даному випадку не встановлені.

Крім того, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України полягає у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом. При цьому суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, тобто ч. 3 ст. 357 КК України може бути інкримінована особі лише у разі, коли встановлено, що її умисел був спрямований саме на заволодіння відповідним документом. Тому суд вважає, що в скарзі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 305,306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалила:

В скарзі ОСОБА_4 на постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 30.11.2015 року по закриття кримінального провадження № 0000225 від 03.07.2015 року - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1