Провадження №: 1-кп/127/344/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001806 від 06.04.2013 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мазурівка, Чернівецького району, Вінницької області, українки, громадянки України, розлученої, працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 28.03.2013 близько 18:10 год. перебуваючи на робочому місці адміністратора в приміщенні Інтернет-салону, що розташований за адресою м. Вінниця вул. Пирогова 1 12. В цей час ОСОБА_5 помітила, що їх клієнт ОСОБА_4 , який покинув Інтернет-салон, залишивши на столі за яким знаходився, свою банківську картку ПАТ «ПриватБанк». В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел на заволодіння грошовими коштами з вказаної банківської картки. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення, ОСОБА_5 забрала вказану картку.

В подальшому 29.03.2013 ОСОБА_5 , в період часу з 03:49 по 03:53 год. перебуваючи в АДРЕСА_2 , за допомогою банкомату № 3322, що розташований за вище вказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний намір на таємне викрадення грошей, які знаходяться на банківській картці, скориставшись PIN-кодом, який раніше почула від ОСОБА_4 , з рахунку останнього здійснила крадіжку грошових коштів у розмірі 7 700 грн.

Після чого, вказаними грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_4 матеріальної шкоди на 7 700 грн.

Допитана під час судового провадження обвинувачена ОСОБА_5 , вину у вчиненні злочину не визнала та суду надала наступні показання, що 27.03.2013 її виселяли з її квартири силою. Викликалась міліція та були присутні журналісти. Відбулася бійка та побили її сина, їй стало погано та її забрала швидка допомога. ОСОБА_5 перебувала у лікарні та весь час із нею були подруги, останній було дуже погано та вона ледве ходила. 28.03.2013 вона весь день була у другій лікарні, а потім ночувала по АДРЕСА_3 в своєї подруги, у комп`ютерному клубі вона не була та ніколи там не працювала. У неї був високий тиск та серцеві напади, втрачала свідомість. У лікарні її робили знімок голови та оглядали. З 2009 року вона працювала приватним підприємцем. 29.03.2013 вона знаходилася у своєї подруги по АДРЕСА_3 та відходила від завданих травм при виселені. Потерпілого ОСОБА_4 вона не знає та з ним знайомою ніколи не була, та ніякої банківської картки вона не брала, а також ніяких коштів вона не знімала.

Крім того, як зазначила обвинувачена ОСОБА_5 , що цивільний позов заявлений потерпілим не визнає.

Допитаний під час судового провадження потерпілий ОСОБА_4 , суду надав наступні показання, що 28.03.2013 він зустрів ОСОБА_6 та вони зайшли до Інтернет-салону. У вказаному салоні він сів за стіл в кількох метрах від адміністратора, яким була обвинувачена ОСОБА_5 . Через деякий час вони з ОСОБА_6 захотіли випити та він дав останньому свою карку «ПриватБанк» та назвав в голос «пін-код» до вказаної картки для того, щоб останній зняв гроші з неї. Обвинувачена ОСОБА_5 була від них на відстані близько метра та все чула. ОСОБА_6 сходив в магазин та купив випити, після чого повернув картку, яку ОСОБА_4 поклав на столі разом з своїм мобільним телефоном. Вони посиділи у салоні та випили горілки, ОСОБА_6 . Приблизно через годину вони розійшлись по домам, а картку ОСОБА_4 забув у Інтернет-салоні. На наступний день був вихідний, а тому він не звернув уваги на відсутність своєї картки та подумав, що її втратив та прийшов до «ПриватБанку» для того, щоб її заблокувати. Працівники «ПриватБанку» повідомили йому, що картку обнулили, тобто зняті з рахунку всі кошти. Він звернувся в службу безпеки банку та йому надали фотокартки особи, яка зняла кошти з банкомату, на фотографіях він впізнав обвинувачену ОСОБА_5 . Потерпілий ОСОБА_4 показав фотографії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останні також впізнали на фотокартках ОСОБА_5 . Після чого, вони пішли до Інтернет-салону, щоб забрати кошти у останньої та перед розмовою включили диктофон на запис, спочатку ОСОБА_5 впиралася та говорила, що вона цього не робила, а коли ОСОБА_4 пригрозив зверненням до міліції, ОСОБА_8 все визнала та сказала, що гроші витратила на оплату за квартиру та за комунальні послуги. ОСОБА_5 запропонувала йому повернути картку, однак він відмовився оскільки картка була вже заблокована та вимагав, щоб остання повернула йому гроші, на що ОСОБА_5 повідомила, що у неї немає коштів, а тому вона не може йому нічого повернути. Після чого він пішов до міліції та написав заяву. ОСОБА_5 не намагалася відшкодувати завданні збитки.

Крім того, як зазначив потерпілий ОСОБА_4 , що заявлений цивільний позов та в подальшому збільшений він підтримує у повному обсязі, щодо міри покарання обвинуваченої ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Допитаний під час судового провадження свідок ОСОБА_6 , суду надав наступні показання, що 28.03.2013 вони з ОСОБА_4 зустрілися та пішли до Інтернет-салону та грали ігри на комп`ютерах. ОСОБА_4 дав йому свою банківську картку «ПриватБанк» та сказав зняти з неї 300 грн., при цьому назвавши свій «пін код» картки вголос, при цьому ОСОБА_9 не міг запам`ятати його, а тому взяв у ОСОБА_5 ручку та написав на руці у себе «пін-код» від картки. ОСОБА_5 працювала оператором у вказаному Інтернет-салоні. ОСОБА_6 сходив у банкомат зняв 300 грн., а далі купив у магазині алкогольні напої та закуску, після чого вони сиділи у Інтернет-салоні випивали та грали комп`ютерні ігри. ОСОБА_6 повернув карточку ОСОБА_4 та останній поклав її на стіл біля себе. Через годину ОСОБА_4 стало погано та ОСОБА_5 почала на них кричати та вони пішли додому.
На наступний день ОСОБА_4 подзвонив до ОСОБА_9 з номера їх спільного друга та повідомив, що у нього пропала банківська карточка та мобільний телефон. Вони ходили до Інтернет-салону, однак там сказали, що картки не находили, а ОСОБА_5 вихідна.
Через декілька днів до нього прийшов ОСОБА_4 та показав йому фотографії людини, яка знімала грошові кошти з банкомату на яких ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 після чого вони пішли до останньої. При розмові ОСОБА_5 спочатку не визнавала, що вона взяла картку та зняла з неї гроші, а потім коли їй сказали, що є фотографії на яких зображено те, що вона знімає кошти ОСОБА_5 визнала, що брала картку та знімала з неї гроші та просила не звертатися до міліції та, що буде частинами виплачувати гроші які знала з карки. Вказана розмова відбувалась у Інтернет-салоні. Після чого, вони пішли у до міліції та ОСОБА_4 написав заяву. ОСОБА_5 працювала у Інтернет-салоні близько року.
Допитаний під час судового провадження свідок ОСОБА_7 , суду надав наступні показання, що він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 при зустрічі вони показали йому дві фотографії на яких він впізнав ОСОБА_5 , яка працювала оператором у Інтернет-салоні де він її і неодноразово бачив.
Далі він пішов у Інтернет-салон пограти на автоматі та там була ОСОБА_5 , через деякий час прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по чали з нею сперечатися, ОСОБА_7 сидів біля них близько та на всякий випадок включив диктофон на телефоні та записав їхню розмову. Під час розмови з ОСОБА_4 остання визнала, що брала карточку у нього та зняла з неї кошти.
Допитаний під час судового провадження свідок ОСОБА_10 , суду надав наступні показання, що у його товариша ОСОБА_4 вкрали банківську картку, він неодноразово був у комп`ютерному салоні де ОСОБА_5 працювала оператором. До нього підходив ОСОБА_4 та показував фотографії з банкомату на яких він впізнав ОСОБА_5 .
Допитаний під час судового провадження свідок ОСОБА_11 , суду надала наступні показання, що 27.03.2013 вона подзвонила ОСОБА_5 , щоб привітати з днем народження, почула, що остання плаче, а також ОСОБА_5 пояснила, що її виселяють з квартири та попросили приїхати підтримати. Коли ОСОБА_11 приїхала то біля квартири ОСОБА_5 було багато людей та відбувалося виселення її з квартири, вона спробувала заспокоїти останню. Люди які здійснювали виселення з квартири взяли ОСОБА_5 поклали в одіяло та винесли на коридор. ОСОБА_11 винесла з квартири куртку світлу без капюшона та чоботи останньої. Приїхала швидка медична допомога та забрала ОСОБА_5 до лікарні. Близько 22:00 год. 27.03.2013 вони приїхали на квартиру до ОСОБА_11 та там і остання ночувала. Зранку прийшла подруга останньої та вони поїхала з нею до лікарні, а далі ночувала вона у сусідки, оскільки ОСОБА_11 поїхала до батьків. У лікарні ОСОБА_5 не залишилася оскільки у неї не було грошей та речей для одягу. З 28.03.2013 по 29.03.2013 ОСОБА_5 ночувала у неї, однак чи перебувала вона в ночі в дома їй не відомо. Де працювала остання їй не відомо.

Допитана під час судового провадження свідок ОСОБА_12 , що 27.03.2013 ОСОБА_5 подзвонила їй та попросила приїхати оскільки останню виселяли з квартири. Під час виселення до неї застосовували силу у зв`язку з цим її було погано та приїжджала швидка медична допомога та ОСОБА_5 забрали до лікарні. Після огляду останньої, їй запропонували госпіталізацію однак вона відмовилась. З лікарні ОСОБА_12 забрала ОСОБА_5 до дому близько 22:00 год. 28.03.2013 приблизно о 09:00 год. ранку ОСОБА_12 приїхала на квартиру до ОСОБА_5 , оскільки останній було дуже погано та вона попросила щоб ОСОБА_12 супроводжувала її до лікарні. ОСОБА_5 пройшла огляд в лікарні та їй поставили діагноз струс мозку. ОСОБА_5 до лікарні їхала у світлій куртці з капюшоном. ОСОБА_12 завезла останню додому та пробула з нею приблизно до 19:00 год. після чого поїхала до свого дому. Де перебувала ОСОБА_5 в ніч з 28.03.2013 на 29.03.2013 їй не відомо. На той час ОСОБА_5 працювала на багатьох роботах та була приватним підприємцем.
Також судом безпосередньо досліджені наступні докази, надані сторонами кримінального провадження під час судового провадження:
?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.04.2013 відповідно до якого ОСОБА_4 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 28.03.2013 приблизно18:30 год. в приміщенні Інтернет-салону, що за адресою АДРЕСА_4 здійснена крадіжка кредитної картки «ПриватБанк» з якої в подальшому 29.03.2013 приблизно в 03:50 год. по вул. Шевченко 40, були зняті гроші в розмірі 7700 грн., а також його мобільний телефон марки «Нокіа 2710» в корпусі чорного кольору з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_1 . Загальна сума завданого збитку 13 000 грн.;
?заява ОСОБА_4 від 17.10.2013, відповідно до якої він просить до матеріалів провадження долучити фотознімки з банкомату та роздруківку з «ПриватБанку» про рух коштів;
?дві фотографії з банкомату, зняті 29.03.2013 об 03.46 год., на яких зображена ОСОБА_5 , яка знімала грошові кошти з картки;
?протокол огляду місця події від 05.04.2013 відповідно до якого у присутності двох понятих з добровільної згоди власника приміщення, оглянуто Інтернет-салон, що за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 112, що знаходиться приміщенні ТЦ «Апельсин», під час огляду ніяких речей не було виявлено та вилучено;
?протокол огляду предмету від 03.03.2014, відповідно до якого у присутності потерпілого ОСОБА_4 у службовому приміщенні слідчим оглянуто звукозапис розмови між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та іншими та диск до вказаного протоколу;
?протокол огляду від 21.01.2015 відповідно до якого оглянуто документ, а саме роздруківка про рух коштів по картці «ПриватБанк» від 17.10.2014, витяг з банківської системи «ПриватБанк», а також дві фотокартки із банкомату «ПриватБанк», що були надані потерпілим ОСОБА_4 . Під час огляду фотокарток встановлено, що на першому фотознімку зображено фото жінки зі світлим волоссям, яка одягнута у дублянку коричневого кольору із хутряним коміром;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками разом з додатками від 21.01.2015 відповідно до якого у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_7 серед чотирьох фотознімків впізнав особу, що зображена на фото під номером два, якою є ОСОБА_5 ;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками разом з додатками від 21.01.2015 відповідно до якого у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_4 серед чотирьох фотознімків впізнав особу, що зображена на фото під номером один, якою є ОСОБА_5 ;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками разом з додатками від 21.01.2015 відповідно до якого у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_13 серед чотирьох фотознімків впізнав особу, що зображена на фото, що під номером три, якою є ОСОБА_5 ;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками разом з додатками від 21.01.2015 відповідно до якого у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_10 серед чотирьох фотознімків впізнав особу, що зображена на фото під номером чотири, якою є ОСОБА_5 .
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного висновку.
У ході судового провадження обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не визнала та зазначила, що вказаний злочин не вчиняла та грошей з картки потерпілого ОСОБА_4 не знімала, а весь час перебувала з подругою та в лікарні.
Вказані показання обвинуваченої ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження в ході судового провадження, оскільки спростовуються показаннями потерпілого, свідків допитаних безпосередньо в ході судового провадження та дослідженими доказами, які є логічними та такими, що узгоджуються між собою.
Так, потерпілий ОСОБА_4 зазначив про те, що дійсно 28.03.2013 він перебував в Інтернет-салоні разом із своїм товаришем. Потерпілий ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 свою картку «ПриватБанк» для того, щоб останній зняв з неї кошти та придбав алкогольні напої при цьому потерпілий ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 свій «пін-код» до картки, який чула обвинувачена ОСОБА_5 .

Вказані показання потерпілого ОСОБА_4 підтвердив свідок ОСОБА_6 який зазначив, що дійсно він взяв карту потерпілого для придбання алкогольних напоїв, одна «пін-код» до картки не зміг запам`ятати, а тому записав його собі на руку, що й бачила обвинувачена ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 зазначив про те, що він зустрічався з потерпілим та ОСОБА_6 та останні показали йому фотокартки з банкомату, де він і впізнав обвинувачену ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 також зазначив про те, що він неодноразово бачив у Інтернет-салоні ОСОБА_5 та коли потерпілий показав йому фотокартки з банкомату він впізнав обвинувачену.

Вказані показання як потерпілого ОСОБА_4 так і свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_10 підтверджуються протоколами впізнання за фотознімками з відповідними додатками до них, з яких вбачається, що останні впізнали за фотознімками ОСОБА_5 як особу яка перебувала неодноразово у Інтернет-салоні по АДРЕСА_4 .

Крім того, з дослідженого в ході судового провадження диска наданого потерпілим ОСОБА_4 під час досудового розслідування, який був досліджений в ході судового провадження вбачається, що на «файлі 001 від 05.04.2013» обвинувачена ОСОБА_5 зазначає про те, що напише розписку та платитиме кредит ОСОБА_4 . Надалі ОСОБА_5 , говорить про те, що готова виплачувати кредит замість ОСОБА_4 та вказала про те, що знімала грошові кошти з картки останнього.

Також, відповідно до виписки по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_4 та фотокарток з банкомату вбачається, що дійсно 29.03.2013 з картки потерпілого знімались кошти у загальній сумі 7700 грн. та відповідно до фотокартки вбачається, що вказані кошти дійсно знімала ОСОБА_5 , вказане підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Разом з тим за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_5 в ході судового провадження були допитані свідки, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначили про те, що 27.03.2013 вони дійсно бачили ОСОБА_5 , яка в цей же день зверталась за медичною допомогою та вказані свідки зазначили про те, що ОСОБА_5 була одягнута у світлу куртку. Вказані показання свідків, щодо одягу ОСОБА_5 підтверджуються фотознімками з камер банкомату, а саме в тому що була вдягнута ОСОБА_5 .

Разом з тим, вказані свідки повідомили суд, що їм не відомо де в той час працювала ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_11 зазначила про те, що їй не відомо чи перебувала ОСОБА_5 в ночі у її квартирі.

Крім того, з довідки з міської клінічної лікарні № 1 слідує, що ОСОБА_5 дійсно зверталась за лікуванням 27.03.2013, однак госпіталізована не була, що спростовує версію обвинуваченої в частині того, що вона проходила лікування, оскільки ОСОБА_5 від госпіталізації відмовилась.

Враховуючи викладене суд критично оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_5 в частині не визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та вважає їх такими, що мають на меті введення суду в оману та уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки обвинуваченій ОСОБА_5 достовірно було відомо, що викрадена нею картка «ПриватБанка» належить ОСОБА_4 , а тому остання діяла з умислом на крадіжку саме вказаної картки та в подальшому зняття з неї грошових коштів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі та підтверджується відповідними доказами, які є логічними та такими, що узгоджуються між собою.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.
Зокрема судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_5 в силу ст.. 89 КК України вважається також, що не має судимості, на обліку у «Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. академіка О.І. Ющенка» не перебуває, на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , її поведінку у судовому засіданні, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене обвинуваченій ОСОБА_5 з випробуванням, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останньої за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.
При вирішенні питання, щодо заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_14 на суму 13613,06 грн. та в подальшому збільшеного в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги положення постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», а саме відповідно до п. 5 постанови пленуму слідує, що при розгляді цивільного позову у кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України, не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, цивільний позов заявлений ОСОБА_4 на суму 13613,06 грн., який був в подальшому збільшений у рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в частині спричинення матеріальної шкоди на суму 7700 грн., так як потерпілим ОСОБА_4 не доведені власні витрати на погашення нарахованих процентів за користування вказаними кредитними коштами. Так, як вбачається з виписок по картковим рахункам ОСОБА_4 у ПАТ «ПриватБанк» потерпілий сплачував проценти за користування не лише коштами, які є предметом злочину, а й коштами використаними для власних потреб. З урахуванням викладеного цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню на суму 7700 грн., оскільки обвинувачена ОСОБА_5 заволодів саме такою сумою грошей потерпілого, що доведено по справі. В решті позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню повністю так як злочинними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 завдано фізичних, душевних, психічних страждань. Крім того, після вчиненого злочину змінився звичний спосіб життя потерпілого, потрібний тривалий час для відновлення попереднього стану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити її покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 7700 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 3000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 , відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Вручити копію вироку ОСОБА_5 та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою.

Копію вироку учасники судового провадження можуть отримати у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Суддя: