Справа № 183/4926/16
№ 1-кп/183/844/16
В И Р О К
іменем України
28 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0003331 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
10 серпня 2016 року близько 02.55 годин ОСОБА_4 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_3 , за місцем мешкання його знайомого ОСОБА_6 , де також знаходилась і ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_8 побачив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia х-2», який знаходився у правій кишені її спортивної кофти. Після цього, у нього виник намір, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону марки «Nokia х-2», яким користувалась ОСОБА_7 , та який належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел близько 03.00 годині ОСОБА_8 , знаходячись на території вищевказаного домоволодіння АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, наблизився до ОСОБА_7 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з правої кишені спортивної кофти ОСОБА_7 таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia х-2», вартістю 489,30 грн. з карткою пам`яті «Micro SD 16 GB», вартістю 119,00 грн., який належить ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 608,30 грн.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що 10.08.2016 року він прийшов до знайомого ОСОБА_10 на АДРЕСА_3 , де також знаходилась ОСОБА_11 . В кармані її кофти він побачив телефон, після чого, присівши біля неї поруч, непомітно витягнув з її кишені телефон. Після вчинення зазначених дій, він пішов додому. На наступний день телефон він повернув. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що 10.08.2016 року її онука ОСОБА_7 не прийшла додому ночувати. Вранці, коли онука повернулася додому, вона запитала у неї, чому та не прийшла додому ночувати, на що ОСОБА_12 відповіла, що у неї пропав телефон, і вона з ОСОБА_13 його шукали, але не знайшли. Після цього вона звернулася до ОСОБА_4 з приводу крадіжки телефону, оскільки окрім нього в компанії більше нікого не було, а тому вона його підозрювала у крадіжці телефону. Однак, ОСОБА_4 свою причетність до крадіжки заперечував, після чого вона звернулась до міліції. На даний момент телефон їй повернуто.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який не є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої.

Крім того, суд враховує думку потерпілої, яка не просила обвинуваченого покарати суворо, а також той факт, що шкода потерпілій відшкодована у повному обсязі.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що мобільний телефон марки «Nokia х-2», вартістю 489,30 грн. з карткою пам`яті «Micro SD 16 GB» слід залишити за належністю ОСОБА_5 , а спортивну кофту ОСОБА_7 , яка зберігається у ОСОБА_5 , слід передати за належністю ОСОБА_7 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання один рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Nokia х-2», вартістю 489,30 грн. з карткою пам`яті «Micro SD 16 GB» залишити за належністю ОСОБА_5 , а спортивну кофту ОСОБА_7 , яка зберігається у ОСОБА_5 , передати за належністю ОСОБА_7 .
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1