В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафимівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,-
в с т а н о в и в:
07.07.2016, близько 03.00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався додому. Коли останній проходив повз подвір`я потерпілого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив на вулиці навпроти двору автомобіль Рено «Колеус» д/н НОМЕР_1 , який належав потерпілому. Після цього ОСОБА_4 підійшов до автомобілю та побачив через скло на задньому сидінні шкіряну барсетку. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою наживи, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взявши шматок каменю який знайшов на землі, він розбив заднє вікно з правої сторони автомобілю, просунув через нього руку, заволодів шкіряною барсеткою, в якій знаходилися документи, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Зас. ОСОБА_6 № 4321 від 31.08.2016 року вартість викраденого майна та завдана матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 складає - 1440 гри 00 коп..
Крім того, 07.07.2016 року, близько 03.00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався додому. Коли останній проходив повз подвір`я потерпілого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , він побачив на вулиці навпроти двору автомобіль Рено «Колеус» д/н НОМЕР_1 , який належав потерпілому. Після цього ОСОБА_4 підійшов до автомобілю та побачив через скло на задньому сидінні шкіряну барсетку. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою наживи, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взявши шматок каменю який знайшов на землі, він розбив заднє вікно з правої сторони автомобілю, просунув через нього руку, заволодів шкіряною барсеткою, в якій знаходилися документи потерпілого ОСОБА_5 в тому числі й важливі особисті документи, а саме: посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль «Рено Колеус», технічний паспорт на автомобіль «КАМАЗ», технічний паспорт на автомобіль «МАЗ», картка, студентський квиток, дозвіл на носіння зброї, кредитна картка «ПриватБанку», картка метро, талон до посвідчення водія. В подальшому маючи прямий умисел на заволодіння важливими особистими документами, продовжуючи свої злочинні наміри, викрав вище вказані документи та розпорядився ними на власний розсуд, сховавши їх в себе в дома.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчинених ним діянь, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку.
Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.
Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні барсетки, яка належала ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у викраденні барсетки з важливими особистими документами, яка належала ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом іншими важливими особистими документами.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , відноситься до злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та обмеження волі в межах санкції ч. 3 ст. 357 КК України.
Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_4 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, згідно яких він має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність судимостей, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_4 , передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_4 суд не вбачає.
Цивільний позов не пред`являвся. Арешт на майно не накладався.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за цим кримінальним провадженням.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п.п. 3, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4321 від 31.08.2016 в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 коп. (код доходів 24060300 р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011 ГУДКСУ в Комінтернівському районі м. Харкова).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 1. шкіряну барсетку, технічний паспорт на автомобіль марки «RENAULT» моделі «KOLEOS», технічний паспорт на автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «65117-030», технічний паспорт на автомобіль марки «МАЗ» моделі «837810-042», пластикову картку, яка являється дозволом на право зберігання та носіння зброї, пластикову картку, яка являється студентським квитком, пластикову картку, яка являється водійським посвідченням, пластикову картку, яка являється карткою «ПриватБанку», пластикову картку, яка являється картою проїзду в метро м. Харкова, паперовий документ з надписом «ТАЛОН» до посвідчення водія серії НОМЕР_2 , паперову візитку на 5 відсоткову скидку на покупки в інтернет-магазині та коричневу обгортку, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 повернути останньому як власнику; 2. камінь, який знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 - знищити.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1
18 жовтня 2016 року