Справа № 357/2512/16-к
1-кп/357/271/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 м. Білої Церкви угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим від 22.02.2016 року у кримінальному провадженні № 0000234 від 20.01.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Юрівка Малинського району Житомирської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
20 січня 2016 року, близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд з будинком №5 по вул. Крижанівського в м. Біла Церква Київської області, побачив ОСОБА_5 яка йшла попереду нього та в нього виник умисел на заволодіння жіночою сумкою ОСОБА_5 .. Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підбіг до потерпілої ззаду і відкрито шляхом ривка заволодів - вирвав з її руки жіночу шкіряну сумку «ВІФЕРСТ» вартістю 300 гривень, в середині якої знаходились мобільний телефон марки «Нокіа РМ-969» вартістю 600 гривень в якому знаходились стартові пакети мобільного зв`язку оператора «МТС», вартістю 20 гривень та «Київстар», вартістю 20 гривень, на кожному балансовому рахунку яких перебували грошові кошти в розмірі 30 гривень, гаманець вартістю 200 гривень в середині якого знаходились грошові кошти в розмірі 4 гривні, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1204 грн.

Органами досудового розслідування даний злочин кваліфіковано за ч.1 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Під час досудового розслідування, 22.02.2016року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_6 з іншого боку на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, збитки злочином потерпілій відшкодовано, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_6 покарання за вчинений злочин у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 186 КК України та погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн..

Потерпіла ОСОБА_5 розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні її права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394,424 КПК України та позбавлення права

вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за назване

кримінальне правопорушення і заявляти вимоги про відшкодування шкоди.

У судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для нього буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, не заперечив щодо затвердження угоди.

Вислухавши учасників підготовчого провадження, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, обвинувачений вину у вчиненому кримінальному злочині визнає повністю, матеріальні збитки потерпілій відшкодовані, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних злочинів невеликої чи середньої тяжкості, у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для примирення наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в межах санкції ст.186 ч.1 КК України та узгоджене між сторонами угоди про примирення.

Речові докази по справі, мобільний телефон «Нокіа», шкірячну жіночу сумку «Біферст», два стартові пакети мобільного зв`язку, гаманець коричневого кольору, які передані на зберігання потерпілій слід залишити потерпілій, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374 ,474,475 КПК України , суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 22.02.2016 року, укладену у кримінальному провадженні №0000234 від 20.01.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 186 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн..

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 - залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, мобільний телефон «Нокіа», шкірячну жіночу сумку «Біферст», два стартові пакети мобільного зв`язку, гаманець коричневого кольору - залишити потерпілій ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1