У х в а л а
іменем україни

29 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000737 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_6 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 :

на відшкодуванняморальної шкоди на користь ОСОБА_7 - 15 000 грн., на користь ОСОБА_8 - 4 000 грн.

на користь держави витрати за лікування ОСОБА_9 - 2 948, 54 грн., ОСОБА_10 - 2 306, 34 грн., а також процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 в частині звільнення його від додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, змінено - виключено з тексту вироку вказівку суду про звільнення ОСОБА_6 від додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки і ухвалено вважати йогозасудженим за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки і звільненням його від відбування основного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.

В решті вирок суду залишений без змін.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підставпорушення кримінального процесуального закону судом першої інстанції. Вказує на неналежне здійснення фіксування судового засідання, а також проголошення вироку у відсутність прокурора. Зазначає, що вищезазначені порушення залишилися поза увагою апеляційного суду.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 22 червня 2013 року приблизно о 01 год., керуючи технічно справним автомобілем «Мітсубіши Галант», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючисьв районі будинку № 62 по вул. Петровського в м. Дергачі Харківської області зі сторони центру в напрямку залізничного вокзалу зі швидкістю не менше 100 км/год, проявивнеобережність, не впевнився у тому, що своїми подальшими діями він не створить небезпеку та перешкоду іншим учасникам руху, перевищив допустиму для населеного пункту швидкість, чим порушив вимоги п. п. 12.1 і 12.4 Правил дорожнього руху України, втратив контроль над керованим ним транспортним засобом, та виїхав за межі проїжджої частини вул. Петровського на ліве по напрямку його руху узбіччя, де допустив наїзд автомобіля на перешкоду у вигляді паркану домоволодіння з послідуючим наїздом на опору електроосвітлення.

Внаслідокдорожньо-транспортної пригодипостраждали пасажири автомобіля: ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події, ОСОБА_9 - тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_12 - тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційноїскарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суд повністю дотримався вимог закону та не допустив істотнихпорушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої або апеляційної інстанцій ухвалити законніта обґрунтовані рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутністю осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 10 квітня 2014 року об 11 год. у судове засідання суду першої інстанції з`явилися учасники судового розгляду, а саме обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_13 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законний представник потерпілої ОСОБА_8 . Оскільки здійснити фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів виявилося неможливим, то слухання у цей день не відбулося і у справі було оголошено перерву до 14 год. 21 травня 2014 року. Відповідна довідка міститься у матеріалах кримінального провадження (арк. пр. 102 т. 1).

Також фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не було здійснено 21 травня 2014 року. Зі змісту наявної у матеріалах провадження довідки (арк. пр. 106 т. 1), здійснення фіксування не виявилося можливим з технічних причин, учасники судового розгляду у цей день в судове засідання не з`явилися, судом у справі було оголошено перерву до 11 год. 13 червня 2014 року.

За таких обставин посилання потерпілої на неналежне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобуспростовуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що вирок щодо ОСОБА_6 є незаконним, оскільки його було проголошено за відсутності прокурора, є безпідставними. Відповідно до вимог ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні розяснює зміст рішення, порядок і строки його оскарження. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні. Підстави вважати проголошення судового рішення за відсутності прокурора істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке було б безумовною підставою для скасування вироку, відсутні. Як видно з матеріалів провадження,прокурор отримав копію вироку у день його проголошення та скористався своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку.

При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_7 та прийнято рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 , судами першої та апеляційної інстанції по справі допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 , а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3