Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/900/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2016 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
переглянула, за участю засудженого у режимі відеоконференції із Олександрівським районним судом Кіровоградської області, у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2016 року, якою подання начальника Олександрівського ВЦ № 104 ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, до засудження безробітного, судимого, востаннє, по даному кримінальному провадженні:

-28.03.2014 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2016 року у порядку ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання більш м`яким,
залишено без задоволення.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області постановлено залишити без задоволення подання начальника Олександрівського ВЦ № 104 ОСОБА_8 про застосування щодо засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування постановленого судового рішення судом першої інстанції зазначено наступне.

У судовому засіданні не знайшли підтвердження ті факти, що засуджений ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 81 КК України, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 мав чотири заохочення, із них одне оголошене начальником ГСВ ПР Олександрівського ВЦ № 104, та вісім стягнень, які зняті та погашені.

Встановлено, що засуджений в Олександрівському ВЦ № 104 відбуває покарання з 22 червня 2016 року, працевлаштований, проте за весь період часу працював лише дванадцять днів.

У минулому засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та двічі звільнявся умовно-достроково від відбування покарання проте знову вчиняв кримінальні правопорушення.

У виправному центрі засуджений відбуває покарання лише 2, 5 місяців, відпрацьовано лише 12 днів, невідбута частина строку покарання становить 01 рік 07 місяців 06 днів.

Наведене надало суду першої інстанції підстав прийти до висновку про передчасність звернення адміністрації ВЦ № 104 з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується засуджений ОСОБА_7 , який оскаржує його в апеляційному порядку та в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, задовольнити подання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Судом першої інстанції не об`єктивно розглянуто подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки не відповідає дійсності те, що ним відпрацьовано замалу кількість днів.

Дійсну кількість відпрацьованих ним днів адміністрацією виправного центру не фіксувалися, повну рознарядку по трудових днях адміністрацією не надано.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання про умовно-дострокове звільнення, прокурора, який заперечував задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду першої інстанції є правильними, з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбуванням ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Як свідчать матеріали подання, ОСОБА_7 востаннє засуджений вироком 28 березня 2014 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць (означене покарання наразі відбуває засуджений).

Призначене покарання засуджений відбував в Кіровоградській установі виконання покарань № 14 та Кіровоградській виправній колонії № 6.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2016 року невідбута ОСОБА_7 частина призначеного покарання у виді позбавлення волі, що становила два роки шість місяців вісім днів, у порядку ст. 82 КК України, замінена більш м`яким у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_7 в Олександрівському виправному центрі № 104 відбуває покарання з 22 червня 2016 року.

За весь час відбування засудженим покарання, відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , останній має чотири заохочення та вісім стягнень, в тому числі одне у виді поміщення у ДІЗО.

Згідно із даними довідки, виданої начальником Олександрівського виправного центру № 104 ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_7 протягом липня та серпня 2016 року працював: чотири дні на контрагентському об`єкті ФОП ОСОБА_9 у липні, сім днів на контрагентському об`єкті ФОП ОСОБА_9 у серпні, один день на контрагентському об`єкті Православна церква у серпні.

Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_7 , наданої начальником відділення СВПР установи виконання покарань ОСОБА_10 , засуджений працевлаштований, не завжди дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, на заходи виховного характеру ставиться посередньо, залучався до робіт з благоустрою території установи, на даний участі у суспільно-корисній праці не приймає.

ОСОБА_7 у минулому неодноразово судимий (десять судимостей, без врахування судимості, за яке відбуває покарання натепер, більшість за вчинення злочинів проти власності).

Двічі судами приймалося рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, після чого останнім знову вчинялись нові злочини.

Крім того, вже на стадії апеляційного провадження, 10 жовтня 2016 року, до Апеляційного суду Кіровоградської області начальником Олександрівського виправного центру № 104 скеровано матеріали щодо засудженого ОСОБА_7 , а саме за постановою про накладення на останнього стягнення 29 вересня 2016 року (матеріали долучені до матеріалів провадження).

За змістом вказаних матеріалів: постановою начальника установи виконання покарань ОСОБА_8 засудженому ОСОБА_7 29 вересня 2016 року за порушення режиму відбування покарання, яке полягало у створенні конфліктної ситуації серед засуджених, оголошено сувору догану.

Беручи до уваги зазначене вище, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, як свідчать матеріали подання, засуджений ОСОБА_7 у минулому неодноразово судимий, був двічі звільнений від відбування покарання умовно-достроково, але після цього вчиняв нові злочини.

Зважаючи на те, що, у відповідності до п. 1 згаданої вище Постанови Пленуму, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - наведене вище надає колегії суддів підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 , вже будучи раніше звільненим умовно-достроково і після вчинивши нові злочини, на шлях виправлення стати не забажав.
Тобто, застосування до засудженого ОСОБА_7 такого виховного заходу як умовно-дострокове звільнення, є неефективним, не досягає мети, за для якої застосовується, - для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, засуджений не виправдовує висловленої до нього довіри, а тому застосування умовно-дострокового звільнення засудженого у даному випадку колегією суддів не визнається доцільним.
Тож, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної засудженим ухвали суду першої інстанції та вважає цю ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2016 року про залишення без задоволення подання начальника Олександрівського ВЦ № 104 ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4