Справа № 548/1173/16-к
Провадження №1-кс/548/110/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол заяву заяву про самовідвід слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 по кримінальній справі №1152/16-к за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13.07.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 знаходиться скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13.07.2016 року
03.08.2016 року слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід, мотивуючи її тим, що вона та її син ОСОБА_6 перебуває у дружніх відносинах із донькою скаржника ОСОБА_7 .
Заявник вважає, що перелічені обставини викликають сумнів в неупередженості судді і відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, виключають участь її, як судді в розгляді справи та прохає відвести її, як слідчого суддю від розгляду вказаної справи.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України подана заява про відвід була передана на розгляд судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , визначеному в порядку передбаченому ч.3 ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду.
В судове засідання заявник слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи.

В судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з`явилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_8 при вирішенні заяви про самовідвід поклалася на розсуд суду.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 вважав за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.
Слідчий СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності при вирішенні заяви про самовідвід поклалася на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що заява про самовідвід слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з наступних підстав
Згідно 75 КПК України вказаний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 27 липня 2006 року зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Такий же обовязок на суддю покладено також ч.1 ст. 80 КПК України.
Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр.
Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його обєктивності, а наслідком порушень такої заборони є звільнення з посади або дисциплінарна відповідальність.
Сумніви в незалежності судді відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «обєктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається ( «Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя». Тобто, коли немає незалежного суду - можна забути про права людини, бо немає кому їх захищати. У світлі прецедентної практики Суду обєктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення обєктивно виправданих підстав ( і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, субєктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності обєктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.
Як зазначається у п. 11 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Європи державам членам щодо суддів: незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантією свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п.11).
Крім того, Консультативна рада Європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому.
Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких звязків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади не можу бути підірвано».
Поряд з цим, слід зазначити, що положення Конвенції мають важливе значення в аспекті регламентації організації та діяльності судової влади як самі по собі, так і в контексті практики Європейського суду з прав людини. Важливо наголосити на тому, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Крім того, ці положення розглядаються як складові засад верховенства права і змагальності у кримінальному провадженні ( статті 8,9 КПК України, відповідно до яких принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати обєктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на обєктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, приходжу до висновку, що доводи заявниці ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки будь яких доказів про те, що слідча суддя є упередженою в ході розгляду скарги не надано.
Інших обставин, які б викликали сумніви у неупередженості слідчої судді ОСОБА_3 не встановлено та будьяких доказів з цього приводу не надано.
Керуючись ст.ст. 35, 75, 76, 80-82, 369, 371, 372 КПК України,
УХ В А Л И В:
Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 по кримінальній справі №1152/16-к за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 13.07.2016 року за безпідставністю причин самовідводу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: