Справа № 373/300/16-к
В И Р О К
Іменем України
03 березня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відк ритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 373/300/16-к по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Женево Криворіжжя, Новоодесського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації на особливий період, номера обслуги 4 гармати 2 самохідно артилерійського взводу 7 самохідно артилерійської батареї військової частини полова пошта НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:

18.03.2015 року солдата ОСОБА_4 який призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (яка є формувачем військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) зараховано до списків особового складу та призначено на посаду номера обслуги 4 гармати 2 самохідно-артилерійського взводу 7 самохідно-артилерійської батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , і поставлено на всі види забезпечення.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з вимогами п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.

Так, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

31.05.2015 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, самовільно без дозволу відповідних командирів та начальників залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Час в зазначений період проводив на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.

30.01.2016 солдат ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України військовою прокуратурою Дарницького гарнізону та був доставлений до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свій вчинок солдат ОСОБА_4 пояснив тим, що він займався домашніми справами та проводив час на власний розсуд, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вчиненим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням - злочином, передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та пояснив суду, що йому зателефонувала донька, яка хворіла та попросила приїхати, крім того у нього був незадовільний стан здоров`я, та він вирішив поїхати до місця свого проживання для обстеження та допомоги доньці. Додатково пояснив, що тривалий час не повертався до військової частини в зв`язку із відсутністю коштів. Свою провину у вчиненому визнає та просить суд суворо його не карати.

Прокурором долучено до матеріалів кримінального провадження інформацію надану Новоодеською ЦРЛ вих. 1715 від 21.12.15 року про те, що гр. ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, згідно інформації УІАО МВС в м. Києві від 12.01.16 року ОСОБА_4 07.11.2011 року засуджений Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки., та в силу ст. 89 КК України, судимість погашена, одружений, має двох повнолітніх дітей, за місцем служби характеризується посередньо.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має посередню характеристику з місця служби, беручи до уваги щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в наслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість призначити покарання, застосувавши ст.ст.60, 69 КК України, покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту.

Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді арешту на строк 180 (сто вісімдесят) днів, з відбуттям на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_3 .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання тобто з 30 січня 2016 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання 66 дня (33 дня х 2).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1