Дата документу Справа № 310/7182/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/7182/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1016/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.213 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003292 від 19 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.К.Маркса Бердянського району Запорізької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції із Бердянським міськрайонним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.213 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вищевказаний вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити та призначити останній покарання у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, а в іншій частині вирок суду залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення правопорушення, оскільки безпідставно призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідно до ст.5 КК України, не передбачено санкцією ч.1 ст.213 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона в період часу з початку травня по 06 серпня 2014 року, не будучи зареєстрованою у встановленому порядку суб`єктом підприємницької діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05 травня 1999 року, та п.26 ст.9 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності» від 01 червня 2000 року, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання непридатних для прямого використання металевих виробів та їх частин, які містили в собі чорні метали, організувала за місцем свого мешкання в домоволодінні АДРЕСА_1 , незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, приймала у населення металобрухт чорних металів, який зважувала на платформних вагах, розраховувалась за нього готівкою з розрахунку 1,8 грн за 1 кг, після чого зберігала з метою збуту за вказаною адресою. В ході проведення працівниками міліції санкціонованого обшуку 06 серпня 2014 року за вищевказаною адресою виявлено та вилучено незаконно отриманих 1980 кг металобрухту чорних металів, 723 грн та блокнот із записами.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу та вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, тому просила залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення; обвинувачену ОСОБА_6 , яка, за змістом її промови, не заперечувала проти накладення на неї штрафу, але в меншому розмірі, оскільки вона має скрутне матеріальне становище; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, розглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, при обставинах, вказаних у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими. Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 . Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене нею кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, задовільно характеризується за місцем мешкання, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що судом визнано обставинами, які пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням вимог ч.2 ст.4, ч.2 ст.5 КК України, суд першої інстанції правильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що діяв на момент вчинення обвинуваченою правопорушення, оскільки цей закон є менш суворим у порівняні із законом у чинній редакції.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст.213 КК України у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення - у виді громадських робіт на мінімальний строк. Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, є помилковими і правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.213 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3