Справа № 308/8614/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційне провадження № 11 кп/777/568/16 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про усунення протиріччя у вироку військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, приведення вироку у відповідність до ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. Місцевий суд вказав, що до засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 не застосовуються положення ст. 72 КК України, так як закріплені в даній статті кримінального закону правила розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до переліку строкових покарань не відноситься.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просив таку змінити, задовольнити клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначив, що суд першої інстанції допустив порушення норм Конституції щодо забезпечення рівності правових можливостей у судовому захисті. Вказує, що суди повинні керуватися нормами Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, що застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю і не містить будь-яких обмежень по застосуванню його положень до осіб засуджених до довічного позбавлення волі. Вважає висновки суду щодо строковості покарань у виді довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк такими, що не стосуються предмету судового розгляду. Стверджує, що норми ч. 5 ст. 72 КК України застосовуються до засуджених до довічного позбавлення волі осіб і висновки суду щодо відмови в задоволенні клопотання не узгоджуються з наведеними положеннями закону, щодо нього допущено дискримінацію як до засудженого до довічного позбавлення волі, належним чином не застосовано кримінальний закон, що підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 . В порушує питання про скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання. Вказує, що висновки суду про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_6 норм ч. 5 ст. 72 КК України є неправильними, оскільки внесені зміни до КК України застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цього Закону набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю і не містить будь-яких обмежень по застосуванню його положень до осіб засуджених до довічного позбавлення волі. Крім цього, відмовою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 порушено його права, так як позбавлено можливості реалізувати права,передбачені ч. 6,7 ст. 151 КВК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника ОСОБА_7 , на підтримання апеляційних скарг, промову прокурора, який вважає апеляційні скарги безпідставними, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши та обговоривши матеріали провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України вказаних вимог законодавства не дотримався.

Так, Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року внесені зміни до п.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 24 ст.3 КПК України поняття судове провадження включає провадження в суді першої інстанції, в апеляційному та в касаційному порядку. Відповідно до ч.1 Закону України Про попереднє ув`язнення від 30.06.1993 року зі змінами попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 вироком військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 17, ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 117, ч.2 ст. 118, ст.. 93 п. ж КК України ( в редакції Закону від 28.12.1960 року) та на підставі ст.. 42 КК України ( в редакції Закону від 1960 року) остаточно визначено ОСОБА_6 покарання довічне позбавлення волі. Цим же вироком ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 18.06.2001 року, зарахувавши термін попереднього ув`язнення.

Ухвалою колегії суддів Військової судової колегії Верховного Суду України від 09.07.2002 року вирок військового апеляційного суду Західного регіону від 24.04.2002 року стосовно ОСОБА_6 змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.17, ч.1 ст. 118 КК України ( 1960 року) на ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 153 КК України ( 2001 року) і призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 17 ( 1960 року) на ч. 1 ст. 152 КК України ( 2001 року) і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст.. 70 КК України ( 2001 року) за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 152 КК України ( 2001 року), ч.2 ст. 118 та ст.. 93 п. ж КК України ( в редакції Закону від 28.12.1960 року) ОСОБА_6 остаточно визначили вважати засудженим до довічного позбавлення волі, з позбавленням військового звання лейтенант . В решті вирок залишено без змін.

Таким чином, на час набрання чинності Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року ОСОБА_6 призначене вироком покарання не відбув .

Зі змісту ч.1 ст.72 КК України вбачається, що правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення розповсюджуються на всі види покарань, в тому числі на довічне позбавлення волі, оскільки законом ніяких виключень не передбачено.

Тобто, вирок щодо ОСОБА_6 набрав законної сили, з моменту затримання засудженого до моменту набрання вироком законної сили ОСОБА_6 утримувався під вартою, а тому відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року він, як особа щодо якої застосовувалось попереднє ув`язнення має право звертатись з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення.

Згідно Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 року № 223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Застосування до ОСОБА_6 , засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.

Так, за вироком військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з 18.06.2001 року. Так, вказаний вирок суду був оскаржений до суду касаційної інстанції, а тому набрав законної сили з моменту проголошення ухвали суду 09.07.2002 року.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення непрямої дискримінації особи засудженого ОСОБА_6 , за відсутності обмежень, передбачених законом колегія суддів вважає апеляційній скарги засудженого та захисника обґрунтованими, а клопотання засудженого ОСОБА_6 таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України , апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України скасувати.

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити. Зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк покарання, призначеного за вироком військового апеляційного суду Західного регіону України від 24.04.2002 року строк його попереднього ув`язнення з 18.06.2001 року до 09.07.2002 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: