Справа № 738/1707/16-к
№ провадження 1-в/738/772/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

представника установи

виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції із Домницьким виправним центром №135 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,
В С Т А H О В И В:
У вересні 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він відбув необхідну частину призначеного судом строку покарання, працевлаштований, режиму утримання та порядку відбування покарання дотримується, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити, оскільки він не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання..

В судове засідання представник спостережної комісії Менської РДА не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого, представника адмiнiстрацiї установи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2015 року за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71 КК України до1 року 10 днів обмеження волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 21 грудня 2015 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк покарання час слідування до установи з 21 грудня 2015 року по 29 грудня 2015 року.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність подяк і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в СІЗО м. Чернігова порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень не мав, до праці не залучався та не заохочувався. З 29 грудня 2015 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Домницькому виправному центрі №135, де за час перебування зарекомендував себе негативно, а саме: неодноразово порушував встановлений порядок відбування покарання за що отримав сім стягнень, які на даний час не зняті та непогашені. З 16 березня 2016 року засуджений працевлаштований на швейній дільниці, де до роботи ставиться не завжди сумлінно, поставлені перед ним виробничі завдання намагається виконувати лише під пильним контролем з боку виробничого персоналу, принципово не виконує норми виробітку при наявності технічних можливостей. З 13 червня 2016 року засуджений працевлаштований на дільниці по виготовленню плетнів, до праці ставиться не сумлінно, заохочень не має. По відношенню до представників адміністрації установи не поводиться ввічливо, санітарно-гігієнічних норм дотримується не завжди, потребує неодноразових нагадувань щодо виконання необхідних робіт із самообслуговування, благоустрою установи та не розуміє доцільності їх виконання, не приділяє особливої уваги щодо необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. За характером нервовий, не завжди спокійний, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний. Засуджений не завжди відвідує виховні заходи, які проводяться в установі, реагує на них не правильно, належних висновків для себе не робить. Засуджений не бажає приймати участь у реалізації програми диференційованого впливу.

З довідки про виконання норм виробітку вбачається, що засуджений ОСОБА_5 у травні та червні 2016 року виконав лише 3% норми виробітку, у липні 2%, а серпні лише 1% норми виробітку.

Враховуючи особу засудженого, те що він відбуваючи покарання має сім стягнень які на даний час є непогашені, заохочень не має, поведінку засудженого, яка потребує подальшого контролю, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1