Справа № 715/874/16-к
Провадження № 1-кп/715/48/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачені ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
захисники ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижнєвартовськ Тюменської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:
29.07.2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;
18.03.2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;
14.05.2014 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ст. 395, 71 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 10 місяців, 05.08.2014 року постановою Долинського районного суду Івано-Фрнківської області не відбуту частину строку покарання скорочено на половину на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію в 2014 році».
28.01.2015 року Долинським районним судом Івано-Франківської області на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_12 не відбуту частину покарання у виді обмеження волі призначеного 14 травня 2014 року ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області замінено на 240 годин громадських робіт, невідбутна частина покарання 224 години,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , неодруженого, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:
26.05.2005 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 600 гривень;
08.09.2005 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 289, 69, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, штраф 600 грн.;
30.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково 18.10.2012 року з Стрижаковської виправної колонії №81 (не відбутий термін 9 місяців 17 днів),
у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_3 , одруженого, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:
18.12.1997 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 140, ст. 46-1 КК України (редакція 1960 року) до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (редакція 1960 року) з відстрочкою відбуття покарання терміном 1 рік;
16.11.1998 Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 141 КК України (редакція 1960 року) до 1 року 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
12.09.2000 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ст. 17, ч.2 ст. 141 КК України (редакція 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
12.03.2003 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 186, ст.ст. 69,71 КК України до 3 років позбавлення волі;
08.09.2005 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 289, ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
11.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186. ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 08.06.2015 року з Голопристанської ВК №7 по відбуттю покарання,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
15.02.2016 року близько 22 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення майна, прибули до подвір`я житлового будинку АДРЕСА_4 , достовірно знаючи про те, що потерпілий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться у вказаному будинку.
ОСОБА_8 залишився стояти неподалік вказаного будинку з метою спостереження та недопущення сторонніх осіб до місця вчинення злочину, а також повідомлення інших учасників про можливу появу свідків вчинення ними протиправних дій, для забезпечення можливості доведення злочину до кінця.
Під час того, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи злочині дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, через незачинені двері, проникли до вказаного будинку, де в той момент знаходився потерпілий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_6 , несподівано для потерпілого ОСОБА_13 , з метою позбавити його можливості чинити опір, застосувавши фізичне насильство до нього, яке є небезпечним для життя та здоров`я, наніс один раз удар кулаком в область обличчя, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця довкола лівого ока з переходом на ліву щоку та ліву скроневу ділянку, рани в проекції вилицевої кістки зліва, субкон`юктивального крововилива лівого ока, які, згідно висновку експерта №22, мають ознаки тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_13 втратив свідомість.
В подальшому обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , заволодівши майном потерпілого ОСОБА_13 , з місця вчинення злочину зникли, викрадені телевізор і телефон здали до ломбарду, ноутбук продали, отримані гроші розділили між собою та витратили на власні потреби. Своїми діями обвинувачені завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 8600 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково, обставини вчиненого ним злочину визнав повністю, однак, не визнав правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України та пояснив, що 15 лютого 2016 року він зустрівся із ОСОБА_6 в м. Чернівці десь біля 10 години, ближче до обіду до них підійшов ОСОБА_8 , вони гуляли, домовилися про машину, так як йому потрібно було поїхати в Глибоку забрати техніку. Ввечері на машині вони приїхали в Глибоку. Він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вийшли з машини і пішли до подвір`я потерпілого. У будинку було включено світло, він побачив, що світло виключилося і хтось вийшов із будинку, тому вони сховалися до сараю. ОСОБА_8 запитав його: «Що ідемо красти?». Почувши позитивну відповідь, він відмовився іти до будинку, залишився на вулиці, а вони з ОСОБА_6 пішли в хату. Вказував на те, що він потерпілого не бачив, просилався на те, що взяв ноутбук і телефон, телевізор і вийшов з кімнати, а ОСОБА_14 був у іншій кімнаті, він вернувся до потерпілого і вдарив його по голові. Після того, як вийшли з хати він віддав телевізор ОСОБА_14 і вони всі разом пішли до машини, поїхали в ломбард Чернівці, щоб здати речі. В ломбарді здані речі оформили на ОСОБА_6 , так як в нього був паспорт, отримані гроші вони розділи між ними трьома. При цьому вказував на те, що ніякої попередньої домовленості між ним не було.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково, обставини вчиненого ним злочину визнав повністю, однак, не визнав правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України та пояснив, що 15 лютого 2016 року він зустрівся з ОСОБА_7 та розмовляли, прийшов ОСОБА_15 . ОСОБА_7 сказав, що потрібно поїхати в Глибоку. Він подзвонив знайомому, щоб той знайшов машину. Ввечері вони поїхали на таксі до Глибоки. Він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до подвір`я потерпілого. ОСОБА_7 сказав, що потрібно іти красти. ОСОБА_8 відмовився іти з ним до хати, залишився на подвір`ї, а вони двоє пішли в хату. Зайшовши до хати побачив, що потерпілий лежав на ліжку. ОСОБА_7 забрав техніку та пішов до виходу. Дід кричав, тому він повернувся до кімнати та вдарив діда один раз кулаком по голові правою рукою.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому невизнав та пояснив, що 15 лютого 2016 року в обід він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останній сказав, що йому потрібно поїхати в Глибоку. В Глибоці вони пішли до будинку, зайшли на подвір`я, там сховалися в сарай. Після того, як він дізнався, що хлопці ідуть красти, він відмовився іти з ними, тому вони пішли до хати, а він залишився на вулиці. Після того, як вони вийшли із будинку, вони пішли до машини, по дорозі він допомагав нести речі, які винесли із собою. Вказував на те, що приїхавши до Чернівців, вони пішли в ломбард, там задали телевізор і телефон, їм заплатили 2400 грн., йому дали 300 грн., які він заплатив за садочок. На наступний день, як продали ноутбук, він отримав 200 грн.
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2016 року ввечері в кімнаті світило світло, він ліг спати і почув, що хтось лізе до комп`ютера, відкрив очі і відчув, як хтось вдарив його по голові, після чого він втратив свідомість. Після того, як прийшов до свідомості, то побачив, що немає телевізора, комп`ютера і телефону. Вказував на те, що нікого в той момент він не бучив.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_6 , який йому подзвонив 15 лютого 2016 року і с казав, що потрібна машина, щоб поїхати в Глибоку. Він викликав таксі, вони всі разом зустрілися і поїхали в Глибоку. По приїзді на місце, він разом із таксистом залишився в машині, а хлопці пішли у вуличку. ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , повернулися десь через 20-30 хвилин з плазмою та ноутбуком, які вони здали у ломбард «Скарбниця».
Із протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_13 повідомив, що невідомі особи шляхом вільного доступу проникли до його будинку, що по АДРЕСА_4 , вдарили його один раз кулаком по обличчю та викрали телевізор марки «Сатурн» вартістю 5000 грн., ноутбук марки «Асус» вартістю 3000 грн. та мобільний телефон марки «Нокія» вартістю 600 грн., після чого з місця злочину втекли.
15 лютого 2016 року було оглянуто господарство потерпілого ОСОБА_13 , згідно протоколу огляду місця події, в процесі огляду було оглянуто місце вчинення злочину та вилучено сліди пальців рук.
Із протоколу добровільної видачі від 16 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_17 добровільно видав відеозапис від 15.02.2016 року з камер спостереження, що розташовані на його будинку та фіксують рух по вул.. Л. Кобилиці в смт. Глибока.
Згідно висновку судово медичної експертизи № 22 у потерпілого ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця довкола лівого ока з переходом на ліву щоку та ліву скроневу ділянку, рани в проекції вилицевої кістки зліва, субкон`юктивального крововилива лівого ока, які, мають ознаки тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. дані тілесні ушкодження виникли неменше, ніж від однієї травмуючої дії твердим, тупим предметом та можуть відповідати строку та обставинам, вказаних у матеріалах справи.
Крім того, вина обвинувачених повністю підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2016 року зі свідком ОСОБА_16 та протоколами слідчих експериментів від 19.02.2016 року, проведених за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року, розяснено, якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи
здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати
як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за
умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства
або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.
Враховуючи наведене, виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин справи, з огляду на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заздалегідь домовилися про те, що вони мають викрасти майно у потерпілого ОСОБА_13 , адже, як встановлено і це не заперечується самими обвинуваченими, вони зустрілися ще в обід, домовилися про транспорт на вечір, який має відвезти їх в Глибоку, приїхали до місця злочину разом, разом прийшли на подвір`я потерпілого, знали, що потерпілий знаходиться в будинку, ОСОБА_8 залишився на вулиці, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли разом до будинку, де ОСОБА_6 застосував насильство стосовно потерпілого, з метою заволодіння майном, а ОСОБА_7 скористався цим для заволодіння майном потерпілого. При цьому ОСОБА_8 не сприяв застосуванню насильства та безпосередньо не скористався ним для заволодіння майном потерпілого. Про те, очікував їх на вулиці, допомагав нести викрадене майно та брав участь у їх збуті, за що отримав частину грошей.
З огляду на ці обставини вірною на думку колегії суддів є кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а дії обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що їх слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майн (грабіж), за кваліфікуючими ознаками, як вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Не заслуговують на увагу, на думку суду, посилання обвинувачених про відсутність між ними попередньої змови на вчинення злочину, оскільки, як встановлено в судовому засіданні вони діяли злагоджено як до, так і після його вчинення.
Безпідставними на думку суду є також посилання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників, на те, що у їх діях відсутній склад злочину передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.
Так, розбій є окремим спеціальним різновидом суспільно небезпечного діяння проти власності, яке складається з двох нерозривних, взаємозалежних дій: нападу і насильства.
Напад складається (може складатися) з одномоментного акту або системи поведінкових актів, за допомогою яких відбувається заволодіння чужим майном. Властивістю нападу є включення, «вплетення» в нього насильства - дії, що робить заволодіння майном нападом. Власне акт чи акти заволодіння майном через обов`язкове поєднання з насильством чи погрозою його застосування (фізичне або психічне насильство) наповнюються якісно іншим змістом - набувають ознак розбійного нападу.
У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. В уяві нападника таке насильство забезпечує безперешкодний перехід чужого майна на його користь або уможливити його утримання, якщо воно вже у нього перебувало.
У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.
Зовнішні прояви нападу і насильства (погрози його застосування) можуть бути й іншими. У часі вони можуть збігатися або між ними є часовий розрив, особливо тоді, коли насильство застосовується для утримання майна, яким особа володіла на момент його застосування. Має значення місце, пора доби, обстановка, обставини, форма та порядок перебігу нападу і застосування насильства.
Із фактичних обставин справи, встановлених в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали намір заволодіти майном потерпілого ОСОБА_13 . Обвинувачені, домовляючись про спільне викрадення майна, знали, що потерпілий ОСОБА_13 є особою похилого віку, важко пересувається, проживає один. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснював, що він особисто знав потерпілого ОСОБА_13 , так як був у його господарстві декілька разів, розпивав із ним спиртні напої.
Крім того, обвинувачені для викрадення обрали нічний час і вжили заходів проти їх викриття у злочині, зокрема, зайшовши на подвір`я потерпілого вони сховалися до сараю, почувши, що хтось виходить із будинку. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , зайшовши в середину будинку відразу почали заволодівати майном, при цьому вони добре бачили, що потерпілий безпосередньо був у кімнаті та лежав у ліжку. Розпочавши свої дії по заволодінню чужим майном, з метою подолання опору потерпілого у заволодінні його майном, після того, як він прокинувся, ОСОБА_6 застосував відносно потерпілого фізичне насильство, заподіявши йому легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.
Суд вважає, що покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що останній вдарив потерпілого після того, як вони вже заволоділи майном і виходили з кімнати і ОСОБА_6 повернувся, спростовуються показами потерпілого. Зокрема, ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він ліг спати і почув, що хтось лізе до комп`ютера, він відкрив очі і в цей момент його хтось вдарив по голові і він втратив свідомість. А тому, колегія суддів приходить до висновку, що насильство стосовно потерпілого було застосоване безпосередньо під час викрадення майна для того, що потерпілий не зміг перешкодити їм викрасти майно, зокрема, покликати когось на допомогу, впізнати їх.
Поведінка обвинувачених під час вчинення інкримінованого їм злочину є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою, спрямована проти волі потерпілого, насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи, а тому такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.
Така позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловлено, у постанові № 5-35кс13 від 14.11. 2013 року.
Колегія суддів відхиляє доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно кваліфікації його дій за ст. 198 КК України, оскільки, кваліфікація дій за вказаною статтею охоплює дії винної особи, які виникають і вчиняються з приводу уже вчиненого злочину і такі дії не перебувають у причинному зв`язку із злочином. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що дії ОСОБА_15 перебували у безпосередньому причинному зв`язку із вчиненим злочином.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини вчинення ним злочину, зокрема, що саме він застосував насильство відносно потерпілого, вартість викраденого, думку потерпілого який просив по карати обвинуваченого відповідно до закону, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання та місцем попереднього ув`язнення, його стан здоров`я та майновий стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також те, що він має незняту та непогашену судимість за злочин проти власності, не відбув повністю покарання за останній вчинений злочин у виді 224 години громадських робіт, його схильність до вчинення злочинів, часткове визнання вини, сприяння у розкритті злочину, розмір викраденого.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 66 КК України є відшкодування шкоди та сприяння у розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів, вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини вчинення ним злочину, зокрема, що саме він ініціював вчинення даного злочину, вартість викраденого, думку потерпілого який просив по карати обвинуваченого відповідно до закону, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання та місцем попереднього ув`язнення, його стан здоров`я та майновий стан, а також те, що він має незняту та непогашену судимість за злочин проти власності, його схильність до вчинення злочинів, сприяння у розкритті злочину, розмір викраденого.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 66 КК України є сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є рецидив злочинів, вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення ним злочину, зокрема, його роль у чиненому злочині, вартість викраденого, думку потерпілого який просив по карати обвинуваченого відповідно до закону, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання та місцем попереднього ув`язнення, його стан здоров`я, також те, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога, має на утриманні малолітню дитину, та майновий стан, а також те, що він має незняту та непогашену судимість за злочин проти власності, його схильність до вчинення злочинів, часткове визнання вини, сприяння у розкритті злочину, розмір викраденого.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ст. 66 КК України є сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочинів, вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України призначити йому покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 71, 72 КК України, повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 травня 2014 року, не відбуту частину якого, ухвалою Долинського районного суду Івано Франківсьвої області від 28 січня 2015 року замінено на 240 годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців та 28 (двадцять вісім) днів позбавлення волі з конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою і строк покарання йому обчислювати з 17 лютого 2016 року, тобто з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою і строк покарання йому обчислювати з 19 лютого 2016 року, тобто з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою і строк покарання йому обчислювати з 17 лютого 2016 року, тобто з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати на користь держави по 58,64 грн. з кожного.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Головуючий суддя
Судді: