АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2398/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/319/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.304 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
заявника - ОСОБА_7 ,
з секретарем - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2016 року про повернення його скарги в частині оскарження бездіяльності прокурора Харківської області ОСОБА_10 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за його заявами та про відмову у відкритті провадження за скаргою в частині інших вимог.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2016 року повернута ОСОБА_7 його скарга в частині оскарження бездіяльності прокурора Харківської області ОСОБА_10 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за його заявами від 11.01.2016 року, 21.12.2015 року, 03.03.154 року (як зазначено у скарзі), 20.11.2015 року, 08.12.2015 року, 10.01.2016 року та відмовлено у відкритті провадження за скарзгою в частині вимог про визнання дій посадових осіб прокуратури Харківської області, які причетні до розгляду його заяв про злочини неправомірними, самовпротиправними та такими, що мають ознаки посадових злочинів; про зобов*язання прокурора Харківської області ОСОБА_10 роз*яснити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншим право на реабілітацію та виконання вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Як вбачається зі змісту ухвали, приймаючи рішення про повернення скарги, слідчий суддя керувався положеннями п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, у відповідності до якого скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першої цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. Слідчий суддя зазначив, що скарга на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявами про кримінальні правопорушення подана заявником ОСОБА_7 після закінчення строку на оскарження, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, а питання про поновлення строку звернення зі скаргою до суду він не порушує. Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 в частині інших вимог, слідчий суддя керувався положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України, у відповідності до яких на досудовому провадженні може бути оскаржений лише певний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора. Слідчий суддя встановив, що інші вимоги скарги ОСОБА_7 не узгоджуються із положеннями ч.1 ст.303 КПК України.
Не погодившись із зазначеним рішенням слідчого судді, 09 березня 2016 року ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, просить ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити. Апелянт посилається на те, що він є представником потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які постраждали від кримінально-караного свавілля посадових осіб правоохоронних органів Харківської області по грубо сфальшованих відносно них кримінальних справах. ОСОБА_7 вказує, що кримінальні провадження відносно зазначених громадян були закриті з реабілітуючих підстав, проте при закритті кримінальних справ громадянам не було роз*яснено їх право на реабілітацію та відшкодування шкоди. З цього приводу він ( ОСОБА_19 ) неодноразово звертався із заявами про кримінальні правопорушення відносно посадових осіб прокуратури до прокуратури Харківської області і до Генеральної прокуратури України. Натомість його чисельні звернення залишені поза увагою і відомості про кримінальні правопорушення в порядку ст.214 КПК України до ЄРДР не були внесені. Із листа прокуратури Харківської області за підписом ОСОБА_20 , який було отримано 24 січня 2016 року, йому ( ОСОБА_19 ) стало відомо, що відомості про злочини до ЄРДР за його заявами не внесені і тому він звернувся зі скаргою до слідчого судді, який безпідставно, на думку апелянта, повернув його скаргу із посиланням на пропуск строку оскарження. Окрім того, апелянт вказує, що з аналогічною заявою про кримінальні правопорушення повторно він звернувся 22 лютого 2016 року, але і цього разу відомості до ЄРДР внесені не були.
Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_7 в обґрунтування доводів апеляційної скарги; думку прокурорів, які заперечували проти її задоволення; перевіривши матеріали за скаргою ОСОБА_7 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного :
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Так, відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги обчислюється з дня отримання особою її копії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК України для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.
П.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачає право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до положень ч.1 ст.214 КПК України, зазначена бездіяльність слідчого чи прокурора означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як зазначав заявник у скарзі, він звертався із заявами про кримінальні правопорушення 11.01.2016 року, 21.12.2015 року, 03.03.154 року (як зазначено у скарзі), 20.11.2015 року, 08.12.2015 року, 10.01.2016 року, а тому можлива бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР розпочалася після спливу 24 годин після отримання відповідної заяви, тобто за останньою заявою від 11 січня 2016 року з 12 січня 2016 року.
У розумінні вимог ч.1 ст.303 КПК України, скарга на бездіяльність щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення мала бути подана заявником протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності, а саме до 22 січня 2016 року за заявою від 11 січня 2016 року, а за іншими заявами ще раніше. Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що 22 лютого 2016 року з аналогічною заявою про кримінальні правопорушення він звернувся повторно, але і цього разу відомості до ЄРДР внесені не були, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом при перегляді ухвали слідчого судді від 23 лютого 2016 року, оскільки заявник, звертаючись до слідчого судді зі скаргою (а.с.3), не порушував питання про зобов*язання прокурора щодо виконання вимог ст.214 КПК України за заявою від 22 лютого 2016 року, зазначені обставини не були предметом дослідження слідчим суддею, що не позбавляє заявника ОСОБА_7 звернутися до слідчого судді із відповідною скаргою, з дотриманням вимог КПК України.
Заявник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за його заявами лише 22 лютого 2016 року, тобто поза межами строку оскарження, про що вірно зазначено в ухвалі слідчого судді. Натомість, заявник, звертаючись до слідчого судді зі скаргою, питання про поновлення цього строку не порушував, внаслідок чого слідчий суддя, у відповідності з вимогами п.3 ч.2 ст.304 КПК України, прийняв обґрунтоване рішення про повернення скарги ОСОБА_7 в цій частині, що не позбавляє останнього права повторного звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України за наявності клопотання про поновлення процесуального строку.
Окрім того, у ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.
Прохання скаржника ОСОБА_7 про визнання дій посадових осіб прокуратури Харківської області, які причетні до розгляду його заяв про злочини неправомірними, самовпротиправними та такими, що мають ознаки посадових злочинів, не узгоджується із тими рішеннями за результатом розгляду скарг в порядку ч.1 ст.303 КПК України, які вправі постановити слідчий суддя, відповідно до положень п.п.1-4 ч.2 ст.307 КПК України. Що стосується прохання заявника ОСОБА_7 про зобов*язання прокурора Харківської області ОСОБА_10 роз*яснити ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншим право на реабілітацію та виконання вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», слід враховувати, що положення п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачають можливість оскарження процесуальних рішень, дій та бездіяльності прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні. Заявник ОСОБА_7 не зазначає про те, що прокурор Харківської області ОСОБА_10 є процесуальним керівником у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших, а оскарження дій посадової особи прокуратури, яка не є процесуальним керівником у конкретному кримінальному провадженні, не передбачено ч.1 ст.303 КПК України.
Таким чином, виходячи із формулювання інших вимог скаржника, слідчий суддя дійшов вірного висновку про їх неузгодженість із положеннями ч.1 ст.303 КПК України та наявність підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою. При цьому, жодних доводів на спростування висновків слідчого судді в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_7 не містить.
Враховуючи викладене у сукупності, підстав для скасування ухвали слідчого судді від 23 лютого 2016 року за доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 лютого 2016 року про повернення скарги ОСОБА_9 в частині оскарження бездіяльності прокурора Харківської області ОСОБА_10 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за його заявами та про відмову у відкритті провадження за скаргою в частині інших вимог залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :