АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/155/16-к
Справа № 11-кп/791/487/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ст. 309 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000759 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2011 р.н., працюючого водієм служби таксі «Бонус», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст. 309 ч.2 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 , засуджено за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Визначено строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1920,00 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних речовин, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсорів» в редакції від 22.12.2006 року, наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України №634 від 29.07.2010 року), згідно яких обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року, на території України заборонено, придбав шляхом збирання речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта № 2000-х від 23.11.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 1393,83г., що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року є великим розміром, яку переніс та зберігав без мети збуту для особистого вживання за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту його виявлення та вилучення працівниками міліції під час обшуку, проведеного у період часу з 07:05 години по 08:10 годину 06.11.2015 року за вказаною адресою.
Крім того, ОСОБА_7 , повторно, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обороту наркотичних речовин, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 року, наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року (у редакції наказу МОЗ України №634 від 29.07.2010 року), згідно яких обіг наркотичних засобів, включених до таблиці І списку №1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 6 травня 2000 року, на території України заборонено, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (місце, дата та час не встановлені), у невстановленої особи, незаконно придбав на території м. Херсона наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №2096-х від 10.12.2015 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 117,97 г., яку зберігав за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 , без мети збуту з метою особистого вживання до моменту виявлення та вилучення зазначеної речовини з незаконного обігу працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку, проведеного 04.12.2015 року у період часу з 08:50 години до 10:00 години в АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи кваліфікацію своїх дій, не погоджується з вироком суду в частині призначення йому покарання, так як судом не було належним чином встановлено його особу, оскільки він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, зазначає, що злочин який він скоїв відноситься до категорії середньої та невеликої тяжкості. Суд не звернув уваги, що він має на утриманні малолітню дитину, матір-пенсіонерку та пройшов курс лікування від наркозалежності. Просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, який вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, а в судових дебатах залишилися на своїй позиції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні встановлених в судовому засіданні дій відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних і детально досліджених у судовому засіданні доказах у їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, є обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання то достатніх підстав вважати його суворим немає. ОСОБА_7 призначено покарання в межах санкції частин статті , за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми. Зокрема, судом враховано вимоги статті 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, за обставин встановлених у вироку з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, даним про особу ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням на утриманні малолітньої дитини та матері-пенсіонерки, а тому визнати його явно несправедливим та для застосування ст. 75 КК України, як про це зазначає обвинувачений, колегія суддів підстав не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції закону, за який його засуджено, у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 законним обґрунтованим і підстав для його скасування із наведених у апеляції підстав немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 березня 2016 року щодо нього - без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді : (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3 ,

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2