Справа №592/2536/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/488/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання Сумської виправної колонії управління ДПтС України у Сумській області №116 та спостережної комісії при виконкомі Сумської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт засудженому ОСОБА_7 звернувся начальник Сумської виправної колонії УДПтС України в Сумській області №116 та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що засудженим відбуто більше 1/2 строку призначеного судом покарання, останній зарекомендував себе з позитивного боку, працевлаштований на виробництві установи, згодом переведений до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштований до бригади №110 (контрагентський об`єкт «Нотекс»), до праці ставиться добре, приймає активну участь у суспільно корисній праці, у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, має як стягнення, погашені в установленому законом порядку, так і заохочення, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року в задоволенні вказаного подання було відмовлено з огляду на ступінь тяжкості та спосіб вчинених ОСОБА_7 злочинів, а також ситуативний характер поведінки засудженого за весь період відбування покарання, спрямований виключно на отримання останнім пільги на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, що в сукупності позбавило можливості суду дійти безумовного висновку про застосування до останнього вимог ст. 82 КК України.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити вищевказане подання щодо нього. Мотивація доводів апеляційної скарги зводиться до того, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено фактичні обставини провадження, зокрема, не враховано відсутність у засудженого за час перебування у слідчому ізоляторі стягнень, залишено поза увагою те, що одне з накладених на засудженого стягнень знято достроково, при цьому зауважує, що вимоги програми «Духовне відродження» виконував не в повному обсязі через свої релігійні переконання, а тому не вважає наведене підставою для відмови у задоволенні подання, наголошує, що стягнення за виконавчим листом у сумі 665 грн. 28 коп. сплачене ним в повному обсязі, вказує, що висновки суду в частині того, що він працював лише у січні 2015 року є також необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами провадження, разом з тим зауважує, що суд не дав належної оцінки безпосередньо поданню, а також поясненням представника адміністрації колонії та позиції сторони обвинувачення по суті внесеного подання, не взяв до уваги наявну у матеріалах провадження довідку приватного підприємства «Москаленко» про працевлаштування його різноробочим, позитивні характеристики та не врахував ту обставину, що останній має місце проживання та родину, що потребує його допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, думку засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання в виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Розглядаючи подання в порядку ст. 82 КК України щодо засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції повно і об`єктивно дослідив наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі врахував ступінь тяжкості та спосіб вчинених ОСОБА_7 злочинів, поведінку засудженого та ставлення до праці в процесі відбування покарання і прийшов до вірного висновку про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_7 вимог ст. 82 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, за час відбування покарання засуджений мав як 2 стягнення, які в установленому порядку зняті і погашені так 3 заохочення (а.с.6), вимоги програми «Духовне відродження» виконував не в повному обсязі, про що свідчить відсутність відміток «виконано» та підпис останнього у відповідних графах п.4,5,6 (а.о.с.94), активну участь у програмах виховного характеру останній став брати лише з часу, що передував можливій заміні невідбутої частини покарання, що стверджується характеристикою від 23 вересня 2015 року (а.о.с. 97), засуджений працював лише періодично, а саме у січні, жовтні, листопаді, грудні 2015 року, а також з січня 2016 року, що стверджується довідкою (а.с.7).

На думку колегії суддів, вказані обставини не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , при цьому переконливих доводів на обґрунтування своєї позиції, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні вищевказаного подання, в апеляційній скарзі не було наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, а ті твердження, на які посилається ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі, не свідчать про наявність достатніх підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б виявились підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачається, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання Сумської виправної колонії УДПтС України в Сумській області №116 та спостережної комісії при виконкомі Сумської міської ради про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.