Єдиний унікальний номер 219/5404/16-к
Номер провадження 11-сс/775/244/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали, до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся прокурор військової прокуратури Донецького гарнізону з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку будівлі відділу прикордонної служби м. Бахмут Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 , у кімнаті № НОМЕР_1 , в якій тимчасово мешкає ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В ході обшуку були вилучені мобільні телефони, які належать ОСОБА_6 .

В клопотанні слідчий вказав, що службові особи з числа військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 та інші не встановлені на даний час слідством особи, діючи умисно, спільно, налагодили злочинну схему систематичного одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від водіїв та осіб, які перетинають лінію зіткнення з тимчасово непідконтрольною територією України через контрольний пост «Майорськ» (надалі КрП «Майорськ»), за сприяння у позачерговому проїзді на тимчасово непідконтрольну територію і у зворотному напрямку та перевезення товарів чи продуктів харчування понад встановлених норм в порушення вимог Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

При цьому сума неправомірної вигоди складала від 200 до 400 грн., в залежності від транспортного засобу, який перетинав лінію зіткнення в тому чи іншому напрямку через КрП «Майорськ».

Одержані у такий спосіб грошові кошти неправомірну вигоду, по закінченню кожної зміни доставлялися у м. Бахмут, де вони в подальшому розподілялися між усіма учасниками групи.

Орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки в нього є всі підстави вважати, що майно вилучене під час огляду місця події має значення для подальшого досудового розслідування та необхідне для подальшого детального огляду, призначення відповідних перевірок.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону про накладення арешту на телефони ОСОБА_6 .

На ухвалу слідчого судді від ОСОБА_6 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження встановлено, що постановою прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 від 01 червня 2016 року зазначене тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України. Вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, оскільки останнім доведена сукупність підстав вважати, що майно, вилучене у ОСОБА_6 , містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_6 на час ухвалення рішення про накладення арешту на його майно будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до норм ч. 3 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 про арешт майна ОСОБА_6 , а саме мобільних телефонів «Lenovo» А7010 з пінкодом НОМЕР_2 , «Samsung Duos» та «Naomi» з пінкодом 1978 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді