Справа № 495/2158/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2016 м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою у віношенні підозрюваного
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, утриманців не має, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.03.2016 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в ОдеськійОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

В клопотанні слідчим зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 13.02.2016, приблизно о 01 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими, які також перебували у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходились в кафе - барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по вул. Ізмаїльська, 127-б в м. Білгород-Дністровський Одеської області, де між ними та ОСОБА_8 , який спільно зі своїми знайомими відпочивали в зазначеному кафе-барі, виникло непорозуміння, в ході якого ОСОБА_6 , безпричинно наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, від чого останній впав на підлогу, при цьому порушуючи громадський порядок та спокій відпочиваючих. Після чого до ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_6 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, які, продовжуючи порушувати громадський порядок, безпідставно почали наносити руками удари в область обличчя та різних частин тіла потерпілого, в результаті чого адміністрація закладу попросила їх залишити приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Продовжуючи свої противоправні дії, грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань, знаходячись біля кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_7 наніс декілька ударів в область щелепи ОСОБА_8 , від чого останній не втримався на ногах та впав на землю, де ОСОБА_7 сівши на нього зверху, продовжив спричиняти тілесні ушкодження лежачому ОСОБА_8 , у вигляді ударів кулаків в область обличчя, тим часом ОСОБА_4 підбіг з лівої сторони до лежачого ОСОБА_8 та із хуліганських спонукань, безпричинно почав спричиняти останньому колото-різані рани, кількістю 6 ударів, починаючи з поясниці та піднімаючись до підручної впадини, предметом заздалегідь заготовленим для спричинення тілесних ушкоджень, який в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на що ОСОБА_8 робив останньому зауваження відчуваючи біль, на які Звягінцев не реагував та продовжував наносити удари. Після чого ОСОБА_9 разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , залишилися на місці пригоди, а потерпілий ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою. Згідно висновку судово-медичної експертизи №38 від 10.03.2016 року у потерпілого ОСОБА_8 встановлено тілесні ушкодження у вигляді 5 непроникаючих колото-різаних ран лівої половини тулуба ( в області грудної клітки, в області живота, в області попереку) та одна різана рана верхньої третини внутрішньої поверхні лівого плеча, що потребує час більше шести і не більше двадцяти одного дня, у відповідності до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, як вказує у клопотанні слідчий, ОСОБА_4 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України.

Далі, як вказує слідчий, в діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин,який, відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України, карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час доеудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , є ризик того, що він:

-може переховуватись від органів доеудового розслідування або суду;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне

правопорушення.

Далі, як вказує слідчий, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України вважає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді собистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень. Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави вважає також не доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює, так як документально він не підтвердив свою трудову діяльність на посаді заступника директора б/в «Посейдон», що знаходиться в смт. Затока м. Білгород- .Іністровський, Одеської області. Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважає також не доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, і також незаконно впливати не потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що може вплинути на покази потерпілих, свідків в ході досудового розслідування, та може призвести до не об`єктивного, не повного та не всебічного досудового розслідування. таким чином, слідчий вважає, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, з посиланням на статті 131, 132, 176-179, 183, 194, 195 КПК України,просить суд застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді утримання пі вартою в СІЗО-22 м. Ізмаїл строком на 60 діб.

23.03.2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд задовольнити своє клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні, оскільки воно не є обґрунтованим ним та просили суд обрати інший запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 особисте зобов`язання.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, адвоката, підозрюваного, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного вважаю, що прокурором цілком доведені обставини передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але ж не доведено, те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУ НП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати по відношенню до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20.00 годин до 08.00 годин.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , по виклику за необхідністю;

- не відлучаться за межі м. Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам органу внутрішніх справ здійснювати профілактичний нагляд за ОСОБА_4 , для недопущення здійснення ним інших кримінальних правопорушень;

- заборонити відвідувати бари, кафе, ресторани, інші місця, де продаються спиртні напої на розлив;

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Ухвалу направити для виконання до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області в Одеській області.

Ухвала діє строком до 23 травня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її винесення.

Суддя