Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 листопада 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553, щодо
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року за ч.2 ст.185 , ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців із звільненням від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,
обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України,
на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 6 жовтня 2015 року. Остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців один день.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту його затримання.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , повторно, 5 травня 2016 року приблизно о 14 годині, перебуваючи неподалік відділення №3 КЗ «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка», що по вул.Миру, 36а с.Орлівка Сарненського району Рівненської області, скориставшись відсутністю господаря, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Аист», вартістю 816 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму. Викрадене обвинувачений збув незнайомому чоловікові за грошові кошти у сумі 150 гривень, які витратив на алкогольні напої.

Суд визнав ОСОБА_6 винуватим за ч.2 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
Не погодившись з вироком суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. На вказаний вирок суду захисником подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги з доповненнями захисник ОСОБА_5 стверджує, що судом ухвалено незаконний вирок, який повинен бути скасовано. Вважає, що при ухваленні судового рішення допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, зокрема здійснено судове провадження у відсутності захисника, де участь останнього обов`язкова. Вказує, що хоча органом досудового розслідування й судом першої інстанції і вживалися заходи до роз`яснення ОСОБА_6 права на захист (а.с.46, 50, 73), однак належної оцінки наявним у матеріалах провадження медичним документам надано не було (а.с.66, 67, 74). Запевняє, що його підзахисний ОСОБА_6 страждає активною алкогольною залежністю. На думку захисника ОСОБА_5 , його підзахисний ОСОБА_6 в силу наявних у нього психічних розладів здоров`я не може самостійно здійснювати своє право на захист.
Просить оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, звільнивши ОСОБА_6 з місць позбавлення волі, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 на підтримку поданої апеляційної скарги, його думку щодо скасування вироку суду та направлення матеріалів провадження на новий судовий розгляд, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, прохання останнього щодо залишення вироку суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочині, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.

Будь-яких порушень при вирішення судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанцій у повній мірі врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, що відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують відповідальність за скоєне (щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину), обтяжуючі вину обвинуваченого обставини (рецидив злочинів). Дав оцінку суд і даним про особу винного, - в тому числі тим, на які покликається у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 .

Так, безпосередньо у судовому засіданні 08.07.2016 року судом задоволено клопотання прокурора про долучення до матеріалів кримінального провадження довідки від лікаря нарколога (а.с.66 матеріалів кп.) згідно з якою, ОСОБА_6 , 1985 р.н., перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом «Активна алкогольна залежність», характеристики ОСОБА_6 по місцю проживання (а.с.69 матеріалів кп.) де зазначено що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями, висновку судово наркологічної експертизи №89 від 27.06.2016 року (а.с.72-74 матеріалів кп.), за результатами якої ОСОБА_6 страждає активною алкогольною залежністю із утриманням від вживання алкоголю на час проведення експертизи, та не потребує примусового лікування з приводу залежності, а також довідки, що ОСОБА_6 у лікаря психіатра при Сарненській ЦРЛ на обліку не перебуває (а.с.67 матеріалів кп.).

Сторони проти заявленого прокурором клопотання не заперечували, в тому числі й обвинувачений. Оцінюючи особу винного, суд, на думку колегії суддів, дав належну оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_6 .

В контексті наведеного покликання захисника ОСОБА_5 щодо неврахування судом наявних у його підзахисного психічних розладів здоров`я внаслідок алкогольної залежності останнього, в результаті яких він самостійно не може здійснювати своє право на захист колегія суддів оцінює критично.
Так, згідно висновку судово наркологічної експертизи №89 від 27.06.2016 року: «У гр. ОСОБА_6 спадковість психічними та наркологічними захворюваннями не обтяжена». Об`єктивним обслідуванням психіки встановлено, що «свідомість досліджуваного не порушена, орієнтація в місці, часі, оточуючому середовищі та власній особі збережена, продуктивних психопаталогій (галюцинацій, маячні, некомпенсованих розладів) він не виявляє. Афективних розладів внаслідок систематичного вживання алкоголю не виявлено.» (а.с.72-74 матеріалів кп.)

Крім того, з довідки психіатра районної поліклініки від 16.06.2016 року вбачається, що « ОСОБА_6 на диспансерному обліку у психіатра не перебуває.» (а.с.67 матеріалів кп.)

Згідно відповіді № 366 від 31.10.2016 року на запит апеляційного суду щодо терміну перебування на лікуванні та діагнозу ОСОБА_6 , КЗ «Обласною психіатричною лікарнею с.Орлівка» повідомлено, що « ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні на протязі 2008 2016 років 7 разів. Тобто, лікувався періодично, основний діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого з мотивів порушення права його підзахисного на захист зокрема, здійснення судового провадження за відсутності захисника, де участь останнього є обов`язковою (внаслідок психічних розладів його підзахисного через наявну алкогольну залежність), висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючі даним щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка та в повній мірі стверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Які порушення закону визначаються істотними зазначено в ст.412 КПК України. Як вбачається із змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 та досліджених у ході апеляційного провадження матеріалів, на думку колегії суддів, переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважає скаржник, допущених судом, що стали б підставою для зміни вироку, не наведено.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів підстав для зміни вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________ ___________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3