1-кп/381/273/16
381/3920/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» жовтня 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого-судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

інших учасників судового розгляду:

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001809 від 11.09.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Фастова, Київської області,з середньою освітою, одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
25.08.2016 року близько 18 години 00 хвилин,

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, отримав від свого батька ОСОБА_5 у тимчасове користування ноутбук марки MSI- S430Х сірого кольору.

Перебуваючи за місцем свого проживання та користуючись вказаним ноутбуком, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок крадіжки чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна,

розуміючи, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, викрав ноутбук марки MSI- S430Х сірого кольору, який належав його батьку ОСОБА_5 .

Завершуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 з викраденим ноутбуком з місця події зник та обернув викрадений ноутбук на власну користь, отримавши грошові кошти в сумі 600 грн, якими розпорядився на власний розсуд,чим заподіяв ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 950 грн.00 коп.

Своїми дiями, що виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

27.09. 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, розміру шкоди, завданої злочином, обставини її відшкодування. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений злочин у вигляді 80 годин громадських робіт, а також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим, який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого є потерпілий.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим, та ним самим безпосередньо, угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом дії, що виразились в таємному викрадені чужого майна(крадіжці), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати в справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314,373,374,394,474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0001809 від 11.09.2016 року угоду про примирення від 27.09.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у видi 80 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу не застосовувати.

Речові докази відсутні.

Судові витрати в справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1