Ухвала
іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001763, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, неправильного застосував Закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки засуджений на день набрання цим Законом чинності не досяг пенсійного віку.
Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено, у вступній та мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_5 є інвалідом другої групи.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Від засудженого ОСОБА_5 надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 серпня 2013 року о 19.00 год., рухаючись автодорогою Одеса - Вознесенськ - Новий Буг в напрямку м. Одеси на автомобілі Фіат Скудо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області, в порушення пунктів 2.3б, 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну та відволікся від керування транспортним засобом на дорозі під час зустрічного роз`їзду, не дотримуючись безпечного інтервалу, перетнув дорожню розмітку 1.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Вольво 740, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 - тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі та письмових запереченнях на неї, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України прокурором не оспорюються.

Разом із цим, суд касаційної інстанції вважає слушними доводи у скарзі прокурора про неправильне застосування кримінального закону в зв`язку із застосуванням до ОСОБА_5 положень Закону України «Про амністію у 2014 році ».

Так, п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 був засуджений вироком суду від 24 квітня 2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» його звільнено від цього покарання.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо можливості застосування амністії до ОСОБА_5 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, послався на те, що засуджений на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» досяг пенсійного віку.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки засуджений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», лише 09 травня 2014 року, а Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19 квітня 2014 року.

Тобто у суду не було законних підстав для застосування до ОСОБА_5 положень Закону України «Про амністію у 2014 році».

З огляду на викладене вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції при розгляді провадження за апеляційною скаргою прокурора не виправив порушення, допущені судом першої інстанції, підлягає скасуванню й ухвала суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати викладене та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3