АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/974/16 Справа № 209/309/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 09.03.2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину, 2010 року народження, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за ч.2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язаний в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 3449 гривень 42 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

1 вересня 2015 року, близько 08 години 50 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду №84-А по пр. Металургів, в м. Дніпродзержинську зустрівся зі своєю дружиною ОСОБА_8 , де між ними на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин розпочався конфлікт, в ході якого у нього виник умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, діючи умисно, ОСОБА_7 схопив останню за шию, при цьому здавивши її та почав душити. Далі він почав наносити ОСОБА_8 правою рукою удари по голові, від чого остання впала на землю, продовжуючи при цьому наносити їй удари ногою по тулубі. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому повернувшись та завдавши ОСОБА_8 удар кулаком по голові, спричинивши останній в результаті своїх дій тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї та тулубі, що відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки та пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на голові, що супроводжувалось явищами струсу головного мозку, що також були завдані ОСОБА_8 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які викликали розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок. Вважає, що судом не добуті докази у справі, які б підтвердили його вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а отже судом не встановлено в його діях складу кримінального правопорушення. Крім цього, суд не прийняв до уваги та не оцінив належним чином той факт, що саме його мати викликала працівників поліції для припинення протиправних дій щодо нього та малолітньої дитини з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Суд виклав у своєму рішенні висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, невмотивованим.

-потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України покарання, пов`язане з обмеженням волі, без застосування ст.75 КК України, а також стягнути з нього на її користь матеріальну шкоду 3449 гривень 42 копійки, моральну шкоду 10 000 гривень. Вважає призначене покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість. Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд не в повній мірі врахував, що він не визнав своєї провини, не розкаявся, зовсім не відшкодував їй шкоду, на шлях виправлення не став після скоєного. Не взяв до уваги, що він з 2005 року перебуває на обліку у лікаря - нарколога з 2005 року з діагнозом : психічні та поведінкові розлади в результаті вживання «первентину» та алкоголю, синдром залежності F 19.2. Також не згодна з сумою, стягнутою на мою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, вважає цю суму замалою і такою, що не відповідає ступеню моральних страждань, які вона перенесла.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілої в частині збільшення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, пояснення потерпілої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, зокрема, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та потерпілої незаконними та необґрунтованими.

Твердження потерпілої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України є безпідставними.

Стаття 414 КПК України встановлює, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Так, відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

При визначенні покарання ОСОБА_7 , не зважаючи на невизнання ним своєї вини, у вчиненому не розкаявся, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що він є умисним та відноситься до категорії невеликої тяжкості, відомості про його особу, те, що він на утриманні має малолітню дитину, працює, раніше не судимий, що суд відніс до пом`якшуючих. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що суд призначив ОСОБА_7 м`яке покарання, перевіркою матеріалів провадження не встановлено. З цих підстав доводи потерпілої про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості є необґрунтованими.
Що стосується не згоди потерпілої із сумою, стягнутою на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про те, що, не зважаючи на те, що вона дійсно зазнала певних моральних страждань внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, але сума є завищеною.

З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і немає підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості, про що йдеться в апеляційній скарзі потерпілої.
Колегія суддів, не може погодитися з доводами обвинуваченого, викладеними в апеляційній скарзі про необхідність ухвалення щодо нього виправдувального вироку та вважає такі доводи необґрунтованими та безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3)в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується доказами по справі в їх сукупності, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_12 , що є матір`ю обвинуваченого, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, чеками, згідно яких потерпіла підтверджує витрати на лікування та спричинену матеріальну шкоду; висновком судової медичної експертизи згідно якого підтверджується, що у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на голові, синців на шиї та тулубі, які виникли внаслідок дії тупого предмету, предметів, давність пошкоджень можливо в термін вказаний потерпілою, відносяться до легких тілесних ушкоджень які мають незначні скороминущі наслідки; висновком додаткової судової медичної експертизи, згідно якого підтверджується, що не виключено, що тілесні ушкодження в потерпілої могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілого та нападника і за механізмом, як вказано в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ті іншими матеріалами кримінального провадження.

Всі докази у своїй сукупності відтворюють всю картину злочину правдивою і логічною.

Тому доводи обвинуваченого про ухвалення щодо нього виправдувального вироку задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не виявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

ВирокДніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 09.03.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді: