Ухвала іменем україни 25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів за участю секретаря судового засідання прокурора потерпілого захисника засудженоїОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Будники Любомльського району Волинської області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за касаційною скаргою засудженої на вирок Апеляційного суду Волинської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК її звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин. На подвір`ї за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 03 березня 2015 року вона посварилася зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Приблизно о 20.00 год. цього ж дня, нарізаючи хліб кухонним ножем у приміщенні кухні, ОСОБА_8 відчула, що до неї наближається її чоловік, на що відреагувала як на намір її побити, а тому повернулась обличчям до нього та, тримаючи у правій руці на рівні свого живота кухонний ніж, направлений лезом вперед, неодноразово просила його не наближатися. Однак ОСОБА_9 , будучи агресивно налаштованим, ігноруючи її прохання, двічі до неї наближався. Перший раз він животом наштовхнувся на ніж, а потім, відійшовши на крок назад, різко ступив вперед у її сторону та, нахилившись, схопив її за волосся і потягнув до себе. При цьому ОСОБА_8 , продовжуючи тримати ніж у руці, не передбачаючи можливості настання негативних наслідків, а саме смерті потерпілого, хоча за таких обставин повинна була і могла їх передбачити, не змінила положення ножа, в результаті чого ОСОБА_9 наткнувся на нього животом та отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких у період із 22.00 год. 03 березня 2015 року по 02.00 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 15 жовтня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 в частині кваліфікації її дій та призначеного покарання скасовано.

Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Обґрунтовуючи необхідність зміни кваліфікації дій винної, суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_8 , умисно наносячи удари ножем у живіт потерпілого, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачала їхні негативні наслідки.

У касаційній скарзі засуджена просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 420 КПК, є необґрунтованим і невмотивованим, а висновки цього суду суперечливі. Крім того, апеляційний суд дав іншу оцінку доказам, ніж суд першої інстанції, при цьому не дослідив безпосередньо ці докази у судовому засіданні, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині кваліфікації дій винної за ч. 2 ст. 121 КК і суворість призначеного їй покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та її захисника, які підтримали скаргу, думку потерпілого, котрий не заперечував проти задоволення скарги, доводи прокурора, який вважав вимоги касаційної скарги обґрунтованими та просив скасувати вирок апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженої підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Частиною 2 ст. 420 КПК передбачено, що вирок апеляційного суду повинен відповідати загальним вимогам до вироків.
Цих вимог закону апеляційний суд не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та аудіозапису перебігу процесу в суді апеляційної інстанції, цей суд безпосередньо докази не досліджував, заслухав пояснення осіб, котрі були присутні у судовому засіданні, та допитав обвинувачену ОСОБА_8 . Разом із тим, апеляційний суд у частині кваліфікації дій обвинуваченої дійшов іншого висновку, ніж суд першої інстанції, порушивши вимоги статей 23, 94 КПК щодо безпосередності дослідження доказів та їх оцінки, яка повинна ґрунтуватися на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оскільки кожен факт причетності особи до вчиненого злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридичну оцінку. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеної у справі № 5-249 кс 15 від 21 січня 2016 року, де зазначено, що недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін, а тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.
Крім того, суд апеляційної інстанції при постановленні вироку вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення. Так, згідно з обвинувальним актом вона кухонним ножем, яким нарізала хліб, спричинила потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки та гемоперитонеумом із розвитком геморагічного шоку, рани та садна живота, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, і спричинили смерть потерпілого.
Разом із тим, за вироком суду, ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона, тримаючи кухонний ніж, направлений лезом вперед, нанесла цим ножем два удари в область живота потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачаючи негативні наслідки у виді його смерті. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про умисність дій винної без належного дослідження усіх обставин події та наявних у кримінальному провадженні доказів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не з`ясував обставин, які мають істотне значення для встановлення істини у справі, порушив принцип безпосередності дослідження доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в цьому суді, під час якого слід об`єктивно з`ясувати обставини події, дати їм відповідну оцінку і прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на те, що колегія суддів скасовує судове рішення, на підставі якого ОСОБА_8 було взято під варту, її слід звільнити з-під варти в залі суду.

Керуючись статтями 433436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Волинської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3