Справа № 755/9005/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" червня 2016 р. . Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004846 від 06.04.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, м. Бровари, українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, працюючого токарем ДП «ДВРЗ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 06.04.2016 приблизно о 02 годині 00 хвилин перебував біля житлового будинку №36 за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська.

У вказаний час, ОСОБА_4 , побачив поруч із вказаним будинком припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення акумулятора, який був встановлений під капотом вказаного автомобіля.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відчинене вікно дверей зі сторони водійського сидіння своєю рукою натиснув на важіль в салоні автомобіля, відчинивши таким чином його капот.

Після чого ОСОБА_4 підійшов до відчиненого капоту автомобіля, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 акумулятор живлення автомобіля вартістю 600 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 600 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 06.04.2016 приблизно 02 годині 30 хвилин перебував у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 . У вказаний час ОСОБА_4 побачив у дворі вказаного житлового будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , та у нього виник злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

В подальшому ОСОБА_4 підійшов до дверей зі сторони водійського сидіння вказаного автомобіля та за допомогою викрутки, яка у нього була при собі, пошкодив їх замок, після чого опинився в салоні вказаного автомобіля.

Перебуваючи у салоні автомобіля, ОСОБА_4 з метою повторного заволодіння автомобілем викруткою, яка у нього була при собі, пошкодив захисну накладку замка запуску двигуна автомобіля, та самого замку запуску двигуна, після чого кілька разів намагався завести двигун цього автомобіля. В подальшому ОСОБА_4 відкрив капот автомобіля «ВАЗ 2101», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та побачив, що там відсутній акумулятор, тому встановив на його місце раніше викрадений акумулятор з «ВАЗ 2101», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При подальших спробах завести двигун автомобіля «ВАЗ 2101», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 свій злочинний умисел щодо заволодіння цим транспортним засобом до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений свідками. Після цього ОСОБА_4 намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, але невдовзі того ж дня був затриманий неподалік від місця злочину.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Також обвинувачений зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі, створення своєї родини.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України оскільки він вчинив закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом,вчинене повторно,оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, спосіб життя (раніше не судимий, не одружений, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 та ст. 286 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна за ст. 289 КК України, суд враховуючи положення ст. 77 цього ж Кодексу, яка вказує на те, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» не убачає.

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами та інші), характер вчиненого кримінальних правопорушень, поведінка під час та після вчинення кримінальних правопорушень, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані про його собу та вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винувати в пред"явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання:

? за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

? за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання та зобов`язати останнього не залишати та не змінювати місце свого проживання без дозволу суду до набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004846 від 06.04.2016 залишити у володінні власників, окрім металевої викрутки з пластиковою рукояткою жовто-чрного кольору та паперового конверту в середині якого знаходиться 1 слід папілярного узору які слід знищити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1