А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04.12.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: Животова Є.Г. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі секретаря судового засідання Бережної В.Ю., прокурора Дьоміної І.Ю., обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження № 308/9528/13-к, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001846, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2013, яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканку м. Ужгорода, вул. Тельмана, 18/4, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючу, неодружену визнано винуватою та призначено покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Речові докази документацію, вилучену: з Ужгородського міського перинатального центру, з управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради Закарпатської області, у ОСОБА_6 та з відділу державної реєстрації актів цивільного стану ДРАЦС по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження, ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження.

Згідно вказаного вироку 26.11.2010 ОСОБА_3, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 народила ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а не неповнолітня донька першої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, спільно з останньою, подала до відділу ДРАЦС по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ медичне свідоцтво про народження, і таким чином зареєструвала дитину за своєю неповнолітньою донькою, після чого отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги серії ТГ № 277229, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для виплати допомоги у звязку з народженням дитини серії ТГ № 277230 та свідоцтво про народження серії 1-ФМ № 179706, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1407 .

Цієї ж доби ОСОБА_3, усвідомлюючи, що зазначене вище свідоцтво є підробленим (відомості в якому не відповідають дійсності), подала до КП ЖРЕР № 4 міста Ужгорода завідомо неправдиві відомості щодо народження її донькою, ОСОБА_6, дитини ОСОБА_7, яку фактично передостання не народжувала, та отримала довідку про склад сімї № 4438 від 26.11.2010.

03.12.2010 в управлінні праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради ОСОБА_3 надала неправдиві відомості працівникам вказаної установи, тобто подала заздалегідь підготовлені документи, що містять неправдиву інформацію щодо народження вказаної дитини її донькою, ОСОБА_6, а саме: довідку для призначення і виплати державної допомоги у звязку з пологами, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію серії ТГ № 277229 згідно з ч.1 ст.135 СК України для призначення допомоги, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для виплати допомоги у звязку з народженням дитини серії ТГ № 277230, свідоцтво про народження дитини, ОСОБА_7, довідку про склад сімї № 4438 від 26.11.2010, що в подальшому стало підставою для внесення неправдивих відомостей до заяви про призначення соціальної допомоги при народженні дитини, за реєстраційним номером 5/1841.

20.07.2011 ОСОБА_3, усвідомлюючи, що її неповнолітня донька ОСОБА_6 дитину, ОСОБА_9, народила вперше, спільно з передостанньою, подала до відділу ДРАЦС по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ медичне свідоцтво про народження, повідомивши при цьому працівникам вказаної установи, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 за рахунком є другою дитиною, і таким чином зареєструвала останню дитину за своєю неповнолітньою донькою, через що отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію серії ТО № 319430 згідно з ч.1 ст.135 СК України для призначення допомоги, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для виплати допомоги у звязку з народженням дитини серії ТО № 319429 та свідоцтво про народження серії 1-ФМ № 196185, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 854.

21.07.2011 ОСОБА_3, усвідомлюючи, що відомості про народження її неповнолітньою донькою ОСОБА_6 другої дитини є підробленими (такими, що не відповідають дійсності, з метою отримання довідки про склад сімї, подала до КП ЖРЕР № 4 міста Ужгорода підроблене свідоцтво серії 1-ФМ № 196185, видане відділом ДРАЦС по місту Ужгороду Ужгородського МРУЮ, внісши неправдиві відомості щодо народження її донькою ОСОБА_6 другої дитини, ОСОБА_9, яку фактично ОСОБА_6 народила вперше, через що отримала довідку про склад сімї № 4482 від 21.07.2011.

21.07.2011 ОСОБА_3, усвідомлюючи, що її неповнолітня донька ОСОБА_6 народила вперше дитину, ОСОБА_9, спільно з передостанньою, в управлінні праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради подала підроблені документи працівникам вказаної установи, а саме: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для виплати допомоги у звязку з народженням дитини серії ТО №319429, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги серії ТО №319430, свідоцтво про народження дитини ОСОБА_9 серії 1-ФМ № 196185, довідку про склад сімї № 4482 від 21.07.2011, що в подальшому стало причиною внесення неправдивих відомостей до заяви про призначення соціальної допомоги при народженні другої дитини, за реєстраційним номером 5/1606.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 зазначає, що зазначений вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Так, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що обвинувачена вчинила вперше злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину, що є підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у звязку з дійовим каяттям. Спричинення збитків не інкриміноване ОСОБА_3, такі не відображено ні в обвинувальному висновку, ні у вироку суду.

Посилаючись на наведене, апелянт просить скасувати вирок Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2013 щодо ОСОБА_5 та звільнити останню від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у звязку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які просили подану останнім апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав, промову прокурора, яка проти апеляції заперечила, посилаючись на те, що оскаржений вирок є законний та винесений з дотриманням норм процесуального та матеріального права, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово підсудної, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено по справі, що не заперечувалося сторонами, своїми вищевказаними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підроблених документів.

Дана обставина, зокрема, стверджується речовими доказами (а.с. 174-175,206-214), показаннями ОСОБА_3, яка свою вину у вчиненому визнала повністю та щиро розкаялася.

У звязку із цим, дії обвинуваченої вірно кваліфіковано судом за ч.4 ст.358 КК України, що відповідає матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до ст.45 КК Україниособа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Обвинувачена вчинила вперше злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, не заперечила проти закриття кримінального провадження зі вказаних, не реабілітуючих її підстав, подавши апеляційному суду відповідну заяву, спричинення збитків не інкриміноване ОСОБА_3, такі не відображено ні в обвинувальному висновку, ні у вироку суду, а отже і необхідності у відшкодуванні таких в даному кримінальному провадженні немає.

З розяснень, що містяться в абз.3,7 п. 3, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності від 23.12.2005 № 12 вбачається, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Передбачене у ст.45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обовязковим. Суди апеляційної та касаційної інстанцій можуть скасувати судове рішення і звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі як матеріалів, що надійшли із суду нижчого рівня, так і нових, поданих учасниками судового розгляду або витребуваних цими судами.

Тому доводи апелянта про те, що зазначені вище обставини є підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у звязку з дійовим каяттям є обґрунтованими і заслуговують на увагу, у звязку з чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, із застосуванням до ОСОБА_3 правил ст.45 КК та закриттям кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався, речові докази вилучену документацію слід зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання відповідно до ст.100 ч.9 п.7 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, 405,407,409,413,417-419,532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2013 скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у звязку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази документацію, вилучену: з Ужгородського міського перинатального центру, з управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради Закарпатської області, у ОСОБА_6 та з відділу державної реєстрації актів цивільного стану ДРАЦС по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: