УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 06 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кузнецовського міського суду Рфівненської області від 02 жовтня

2015 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження

за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та прокурора скасував вирок районного суду в частині призначення покарання і постановив свій, яким призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк: за ч. 2 ст. 185 КК 2 роки; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК 3 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі

на строк 5 років 6 місяців.
Не погоджуючись із таким рішенням апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 подала до касаційного суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК. Крім того, засуджений просить на підставі

ст. 75 КК звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений ОСОБА_4 посилається на те, що під час перебування в слідчому ізоляторі він дізнався, що хворий на невиліковну хворобу, а тому потребує додаткового медичного обстеження та відповідного лікування.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте наведених приписів кримінального процесуального закону засуджений не дотримав. Зокрема, в поданій скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування чи зміни вироку апеляційного суду на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1

ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 412-414 цього Кодексу та положення статей 50, 65 КК. Також, зазначена засудженим вимога про скасування судового рішення та водночас про призначення касаційним судом покарання не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК (повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги).
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 06 січня 2016 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута скаржнику.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3