Справа № 445/1971/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1148/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_10 та її представника адвоката ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вибранівка Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше працюючого у ТзОВ «Айрон ХКВС» на посаді водія, одруженого, зареєстрованого проживаючим у с. Бринці Загірні Жидачівського району Львівської області, військовозобов`язаного, проживаючого у АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 02 липня 2015 року о 22 годині 15 хвилин, керуючи автомобільним составом у складі сідлового тягача «MAN TGA 18.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із бортовим напівпричепом - Е «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі Львів - Тернопіль у напрямку до м. Тернополя, при проїзді її ділянки в районі 53 км + 500 м біля с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області, порушив вимоги Р 1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «дорожні умови», «небезпека для руху»)', Р 2 п. 2.3 б), д), 2.10 г), д); Р 12 п. 12.1, Р 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків) Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, пересікши вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем "TOYOTA Corolla", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху потерпілий ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 38/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримав тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною його смерті. Пасажир автомобіля "TOYOTA Corolla", реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_16 згідно висновку експерта № 39/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримала тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною її смерті. Пасажир цього автомобіля ОСОБА_17 згідно висновку експерта № 40/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримала тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною настання її смерті.

На вирок суду прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, потерпіла ОСОБА_10 та її захисник адвокат ОСОБА_14 , потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацій дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, вважає вказаний вирок суду незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що визнання судом такої пом`якшуючої обставини покарання, як щире каяття, є безпідставним, оскільки ОСОБА_7 свою вину визнав повністю лише після закінчення дослідження всіх доказів, якими доведена його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а його визнавальні показання необхідно розцінювати як спосіб уникнення суворішої міри покарання.

Просить даний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 (три) роки. В решті вирок суду залишити без змін.

В своїй апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вважають вирок суду першої інстанції безпідставним та необгрунтованим в частині призначеного обвинуваченому розміру покарання, оскільки суд першої інстанції в порушення вимог ст. 65 Кримінального кодексу України не врахував у повній мірі характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані що характеризують його особу та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у скоєному не визнав та не розкаявся, не відшкодував потерпілих завданої шкоди. Крім цього, судом не враховані і обтяжуючі, на їх думку, покарання обвинуваченого обставини, такі як особливо тяжкі наслідки і шкода у великому розмірі, вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину з особливою жорстокістю, вчинення злочину загально небезпечним способом та вчинення злочину особою, що перебуває у стомленому стані, позбавляє уваги при керуванні транспортним засобом.

Просять оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з довічним позбавленням права керувати транспортними засобами.

Не погоджуючись з даним вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_14 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при прийняття рішення не врахував належним чином тяжкість вчиненого злочину та позицію потерпілих, а також умисне ставлення обвинуваченого до наслідків. А тому постановив незаконне та необгрунтоване рішення. Вважають, що суд безпідставно визнав наявність щирого каяття підсудним своєї вини як пом`якшуючу обставину і таку необхідно виключити, а також неправильно застосував ст. 69-1 КК України.

Просить даний вирок суду скасувати та призначити в рамках ч. 3 ст. 286 КК України більш суворіше покарання.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає, що вказаний вирок є необгрунтованим в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки таке не відповідає тяжкості вчиненого ним діяння та особі обвинуваченого.

Зазначає, що при обранні обвинуваченому розміру покарання суд першої інстанції зобов`язаний був врахувати характер та мотиви порушення ПДР, які спричинили загибель людей, і які виражені формою вини у вигляді злочинної небезпеки та за своїм характером не становлять значної суспільної небезпеки, суд повинен був дослідити питання наявності вини третіх осіб в тому, що обвинувачений порушив ПДР, надати більшої переваги обставинам, які пом`якшують покарання обвинуваченого та більш повно врахувати дані, які характеризують його особу, та призначити більш м`яке покарання.

Просить даний вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 змінити та призначити більш м`яке покарання.

Крім цього, у запереченнях на апеляційні скарги потерпілих, представника потерпілих та прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу захисника та відмовити у задоволенні інших апеляційних скарг, думку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про задоволення їхніх апеляційних скарг та апеляції прокурора, та про відмову у задоволенні апеляції захисника, міркування прокурора щодо задоволення його апеляційної скарги та апеляційних скарг потерпілих та представника потерпілих, та відмови у задоволенні апеляції захисника, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як місцевим судом, так і колегією суддів достеменно встановлено, що ОСОБА_7 02 липня 2015 року о 22 годині 15 хвилин, керуючи автомобільним составом у складі сідлового тягача «MAN TGA 18.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із бортовим напівпричепом - Е «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі Львів - Тернопіль у напрямку до м. Тернополя, при проїзді її ділянки в районі 53 км + 500 м біля с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області, порушив вимоги Р 1 п.п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «дорожні умови», «небезпека для руху»)', Р 2 п. 2.3 б), д), 2.10 г), д); Р 12 п. 12.1, Р 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків) Правил дорожнього руху України, які виразилися у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, пересікши вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем "TOYOTA Corolla", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху потерпілий ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 38/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримав тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною його смерті. Пасажир автомобіля "TOYOTA Corolla", реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_16 згідно висновку експерта № 39/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримала тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною її смерті. Пасажир цього автомобіля ОСОБА_17 згідно висновку експерта № 40/2015 судово-медичної експертизи від 03.08.2015 р. отримала тілесні ушкодження, які утворилися під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і стали причиною настання її смерті.

При цьому висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні даного кримінального правопорушення ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Вина обвинуваченого, на думку колегії суддів, в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується як показами самого обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, так і показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 липня 2015 року та схемою до нього з фототаблицями, протоколом огляду транспортного засобу сідлового тягача «MAN TGA 18.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із бортовим напівпричепом - Е «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 04.07.2015 р. та фототаблицями до нього, дослідженими в судовому засіданні висновком експерта № 38/2015 від 03 серпня 2015 р., висновком експерта № 39/2015 від 03 серпня 2015 р., висновками експерта № 2170/2015-т від 15 липня 2015 р. та № 2169/2015-т від 15 липня 2015 р., висновком експерта № 40/2015 від 03 серпня 2015 р., висновком експерта № 2139/2015-т від 03 липня 2015р., протоколом проведення слідчого експерименту від 06 липня 2015 р., висновком судової автотехнічної експертизи № 2511 від 06 серпня 2015 р., висновком судової автотехнічної експертизи № 2510 від 12 серпня 2015 р., висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2956 від 26 серпня 2015 р., висновком судової автотехнічної експертизи № 2701 від 07 вересня 2015 р., висновком судової трасологічної та автотехнічної експертиз № 3030/3031 від 08 вересня 2015 р., висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 2700 від 23 вересня 2015 р., поясненнями в судовому засіданні експерта ОСОБА_18 , який суду показав, що проводив дослідження та надавав висновок № 2701 судової автотехнічної експертизи від 07 вересня 2015р., який повністю підтримує, поясненнями в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , даними в судовому засіданні, та іншими, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть трьох осіб.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, пов`язаних із смертю трьох людей, особу винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже готовий нести кримінальну відповідальність, обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання та за місцем праці характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, утримує матеріально неповнолітню доньку, мати обвинуваченого є особою пенсійного віку, хворіє згідно діагнозу ІХС, гіпертонічна хвороба 2 ст, ступінь 2 ризик 3 , гіпертонічний криз, хронічний гастродуоденіт, щиро кається у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, шкоду потерпілим добровіло не відшкодував, думку потерпілих, які повідомили суду, що обвинувачений ОСОБА_7 після ДТП не намагався надати медичну допомогу потерпілим, не викликав швидкої допомоги, за весь час, який пройшов з дня смерті потерпілих, не попросив пробачення, жодної матеріальної компенсації за скоєне не запропонував, щиро не покаявся, просить суворо покарати обвинуваченого, призначивши максимальне покарання, і з врахуванням наведенеого прийшов до вірного переконання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України.

Також, судом першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідно до ст. 77 КК України вірно призначено обвинуваченому ОСОБА_22 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки від порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування ним автомобілем настала загибель кількох осіб.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені у апелянтами у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необгрунтованими.

При цьому суд першої інстанції підставно керувався нормами ст. 50 КК України, у відповідності до якої покарання має на меті не тільки кару, а й запобігання вчиненню нових злочинів, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги та відхиляє доводи потерпілих про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі не врахував обтяжуючі, на їх думку, покарання обвинуваченого обставини, такі як настання особливо тяжких наслідків і шкоди у великому розмірі, вчинення злочину щодо малолітнього, вчинення злочину з особливою жорстокістю, вчинення злочину загально небезпечним способом та вчинення злочину особою, що перебуває у стомленому стані, який позбавляє уваги при керуванні транспортним засобом, оскільки такі не зазначалися в обвинувальному акті органом обвинувачення як такі, що в даному конкретному випадку відсутні. При цьому сама ч. 3 ст. 286 КК України, за якою обвинувачений засуджений, передбачає спричинення загибелі кількох осіб, що само по собі являється тяжкими наслідками, однак сам скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії злочинів, вчинених з необережності.

Колегія суддів відхиляє і твердження представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 про те, що судом при призначенні покарання неправильно застосовано ст. 69-1 КК України, оскільки у вироку не має посилань на згадану статтю Кодексу, і така судом не застосовувалась.

Не приймає колегія суддів до уваги та відхиляє і доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції прийняті до уваги не всі пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, а тому останньому слід зменшити розмір призначеного покарання, оскільки при перевірці даного вироку суду районним судом при прийнятті рішення прийняті до уваги всі доводи як сторони обвинувачення та потерпілих, так і обвинуваченого та сторони захисту.

За таких обставин з врахуванням характеру та тяжкісті вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставини справи, тяжкості заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, пов`язаних із смертю трьох людей, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання винного, колегія суддів приходить до переконання, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки є вірним та достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню інших злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору, який брав участь в суді першої інстанції, потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , представнику потерпілої ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_14 та захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні їхніх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_10 та її предствника адвоката ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Золочівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий:

Судді: