Справа № 583/2442/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" серпня 2016 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна,

розлученого, не працюючого, раніше судимого:

1)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2011 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт;

2)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.08.2012 року за ст. 185 ч. 3, 389 ч. 2, 69, 70, 71 КК України до 5 місяців 10 днів арешту;

3)вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2013 року за ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, 12.08.2015 року звільнений умовно достроково, невідбута частка покарання 6 місяців 9 днів.

за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України,
в с т а н о в и в:
01.05.2016 року близько 11.00 год. ОСОБА_9 , прийшов на АДРЕСА_1 , через незамкнену хвірточку зайшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_4 . Достовірно знаючи, де знаходиться ключ від вхідних дверей будинку, ОСОБА_9 , шляхом відмикання ключем навісного замка на вхідних дверях, проник до вказаного вище будинку. В залі на підлозі біля дивану побачив грошові кошти в сумі 300.00 грн. купюрами: 1 купюра 200.00 грн., 2 купюри по 50.00 грн. Маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, а саме, грошових коштів, належних ОСОБА_4 , будучи впевненим, що його дії не помічені будь-якими особами, діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, таємно викрав грошові кошти в сумі 300.00 грн. Викрадені кошти ОСОБА_9 витратив на придбання продуктів харчування в місцевому магазині та купив горілку у мешканців села, тобто, розпорядився викраденими коштами на власний розсуд.

12.06.2016 року близько 16.00 год. ОСОБА_9 , прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що господарів немає вдома, зайшов через незамкнені двері до приміщення літньої кухні, діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що його дії не помічені сторонніми особами, із столу викрав належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон «Samasung» GT E1080i, вартість якого згідно висновку експерта № 2624 від 06.07.2016 року складає 252.00 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Викрадений мобільний телефон ОСОБА_9 обміняв на 1 л горілки мешканцям села.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у скоєнні злочинів визнав, розкаявся, пояснив, що потерпіла ОСОБА_4 є дружиною його пасинка, з матір`ю якого ОСОБА_9 співмешкав, а тому він знав, де знаходяться ключі від вхідних дверей домоволодіння АДРЕСА_2 , оскільки часто допомагав по господарству в родині потерпілої. 01.05.2016 року він прийшов до вказаного домоволодіння і вирішив зачекати господарів в будинку. Ключем відкрив двері, зайшов в будинок, де знаходився близько з півтори години. В залі будинку ОСОБА_9 побачив на підлозі біля дивану гроші 1 купюра 200.00 грн., 2 купюри по 50.00 грн., які вирішив викрасти. Викрадене витратив на придбання продуктів харчування та горілки. ОСОБА_9 наполягав, що умисел викрасти гроші у нього виник в той момент, коли він зайшов до кімнати і побачив на підлозі гроші. Умислу на проникнення до житла з метою крадіжки він не мав, оскільки не знав, чи є у потерпілої гроші.

Обставини викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_5 в червні 2016 року ОСОБА_9 визнав повністю, розкаявся.

Чому скоїв крадіжки в ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . ОСОБА_9 не зміг пояснити, наполягав, що скоював крадіжки, будучи у тверезому стані.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що раніше ОСОБА_9 співмешкав з матір`ю її чоловіка, часто допомагав по господарству, знав, де зберігаються ключі від будинку, але коли почав зловживати алкогольними напоями, йому заборонили приходити до домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживала родина потерпілої. 01.05.2016 року в день святкування Пасхи залишила своєму чоловікові в залі на дивані 300.00 грн., які, ймовірно, впали на підлогу, де їх знайшов ОСОБА_9 . Потерпіла не надавала дозволу ОСОБА_11 заходити до будинку та брати належні їй гроші. Виявивши зникнення грошей, повідомила дільничному. Просила суд призначити обвинуваченому умовну міру покарання, врахувавши, що викрадені гроші їй повернуті та родинні зв`язки.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що мешканці с. Грунь потерпають від крадіжок ОСОБА_12 , який не працює, зловживає алкогольними напоями. Викрадений телефон потерпілій був повернутий мешканцями с. Грунь, яким ОСОБА_9 його обміняв на горілку. Просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Крім пояснень обвинуваченого та потерпілих, які є логічними і послідовними, винуватість ОСОБА_7 знайшла підтвердження протоколом огляду місця події від 12.05.2016 року в домоволодінні ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 ; протоколами проведення слідчих експериментів від 25.07.2016 року, під час яких ОСОБА_9 добровільно показав та розповів про обставини скоєних крадіжок.

Суд, врахувавши пояснення осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, надані до справи докази, дійшов висновку, що дії ОСОБА_7 по епізоду щодо викрадення грошей у ОСОБА_4 помилково кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наявності кваліфікуючої ознаки «поєднана з проникненням у житло».

Висновок суду ґрунтується на встановлених в суді обставинах скоєння злочину, а саме, що умисел на крадіжку грошей у обвинуваченого виник в той момент, коли він, перебуваючи в будинку потерпілої, виявив на підлозі гроші, якими вирішив заволодіти. Дії ОСОБА_7 з проникнення до будинку не охоплюються умислом на здійснення крадіжки, а тому мають кваліфікуватися за іншим законом за ст. 185 ч. 2 КК України.

Таким чином, з обвинувачення ОСОБА_11 по епізоду крадіжки грошей у ОСОБА_4 має бути виключено таку кваліфікуючу ознаку, як проникнення до житла, а тому його дії мають бути кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Стосовно епізоду крадіжки мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_5 суд вважає дії ОСОБА_7 вірно кваліфікованими за ст. 185 ч. 2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

До визначених ст. 66 ч. 1 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому за скоєння обох злочинів, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 ..

До визначений ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому за скоєння крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 суд відносить скоєння злочину відносно особи похилого віку.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_7 , судом враховано висновки судово-психіатричного експерта № 309 від 21.07.2016 року та № 311 від 25.07.2016 року, згідно яких останній має захворювання на легку розумову відсталість, однак в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому правопорушення, ОСОБА_9 не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При призначенні покарання суд враховує скоєння обвинуваченим злочинів середньої тяжкості, за які у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який має молодий працездатний вік, але не працює і не шукає роботу через службу зайнятості, військову службу не проходив, не має сім`ї чи малолітніх або непрацездатних утриманців, стан його здоров`я перебування на обліку в нарко- та психдиспансері з приводу, відповідно, хронічного алкоголізму та розумової відсталості, має постійне місце проживання, звідки зарекомендував себе як особа, яка зловживає спиртними напоями, з сусідами дружніх стосунків та друзів не має, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння крадіжок, але висновків з цього не зробив, що свідчить про схильність до скоєння кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; думку потерпілих щодо покарання обвинуваченому, тощо.

З урахуванням встановлених судом обставин у кримінальному провадженні, суд вважає правомірним призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі на певний строк, що за висновком суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових злочинів, відповідає тяжкості скоєного і наслідкам, які настали. Щодо епізоду про скоєння злочину відносно потерпілої ОСОБА_5 суд вважає правомірним призначити більш суворе покарання, оскільки цей злочин скоєно за наявності обтяжуючої обставини.

Суд вважає недоведеними доводи потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого про перебування у родинних зв`язках, а тому ця обставина не є пом`якшуючою і такою, через що обвинуваченому не може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з особистого зобов`язання на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість.

Згідно ст. 176 ч. 4 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 ч. 1, 2 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, проаналізувавши встановлені у кримінальному провадженні обставини, надані доводи сторони обвинувачення та надані ним докази, дійшов висновку про належне обґрунтування ініціативи про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Висновок суду зроблений з урахуванням практики Європейського суду з прав людини у справі «О`Хара проти Сполученого королівства» від 16.10.2001 р., де зазначено, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Детальніше цей термін роз`яснений у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого королівства» від 30.08.1990 р.: мають бути наявні факти або інформація, які б переконали б об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити злочин.

Перевірені у справі докази, в т.ч. логічні і послідовні покази обвинуваченого, перевірені шляхом проведення слідчих дій, пояснення потерпілих, які не спростовані обвинуваченим, свідчать про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінальних правопорушень.

Суд вважає наявними ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки 16.08.2016 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області обвинувачений повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за його обвинуваченням, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка, однак 18.08.2016 року о 09.30 год. в судове засідання не прибув без поважних причин, що перешкоджає кримінальному провадженню. Про існування ризику, що обвинувачений може скоїти інше правопорушення свідчить те, що він, будучи неодноразово засудженим за скоєння корисливих злочинів проти майна громадян, знову вчинив дві крадіжки за короткий проміжок часу.

Отже, висновок суду щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому грунтується не лише на підставі суворості можливого судового рішення у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, а це зроблено з урахуванням низки відповідних фактів в сукупності, які підтверджують існування таких ризиків, та свідчать про такий їх ступінь, який вказує на відсутність підстав для незастосування запобіжного заходу підозрюваному або застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Строк відбування покарання має рахуватися з часу постановки обвинуваченого на облік в установі виконання покарань Державної пенітенціарної служби України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання має бути зарахований строк тримання під вартою як запобіжний захід, обраний судом під час розгляду кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 118, 122, 124, 126 КПК України з обвинуваченого підлягають відшкодуванню на користь держави (код класифікації доходів 24060300 «інші надходження») процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні № 0000506 на суму 263.88 грн. за проведення висновку експерта № 2624 від 06.07.2016 року.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ у справі мобільний телефон «Samsaung» GT E1080i має бути визнаний таким, що повернутий потерпілій ОСОБА_5 , оскільки він був їй переданий за зберігальною розпискою 20.06.2016 року.

На підставі рішень Європейського суду з прав людини у справах «О`Хара проти Сполученого королівства» від 16.10.2001 р., «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого королівства» від 30.08.1990 р., ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 100, 118, 122, 124, 126, 127, 128, 174, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді:

за ст. 185 ч. 2 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити засудженому ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_11 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2016 року, змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з часу його постановки на облік в установі виконання покарань Державної пенітенціарної служби України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання зарахувати строк тримання під вартою як запобіжний захід, обраний судом під час розгляду кримінального провадження.

Стягнути на користь держави (код класифікації доходів 24060300 «інші надходження») з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні № 0000506 на суму 263 (двісті шістдесят три) гривні 88 копійок за проведення висновку експерта № 2624 від 06.07.2016 року.

Речовий доказ у справі мобільний телефон «Samasung» GT E1080i визнаний таким, що повернутий потерпілій ОСОБА_5 (прож. АДРЕСА_3 ).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 діб з часу його проголошення, а засудженим в цей же строк з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_14