Справа № 1/1522/1419/11
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2014 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника заявника - ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши заяву про скасування постанови про накладення арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою в порядку ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) про скасування постанови про накладення арешту, винесеної в рамках розслідування кримінальної справи стосовно неї, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
У заяві порушується питання про скасування постанови слідчого прокуратури Приморського району м. Одеси ОСОБА_6 від 28.03.2011 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що під час винесення постанови від 02.08.2011 року про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року Приморським районним судом не вирішено подальшу долю майна ОСОБА_4 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на яке слідчим 28.03.2011 року був накладений арешт. Заявниця ОСОБА_4 просить заяву задовольнити та зняти арешт з її майна.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримала клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_4 .
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 22 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Так, в ході досудового розслідування кримінальної справи № 60 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 191 КК України, слідчим прокуратури Приморського району м. Одеси ОСОБА_6 , з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні 28.03.2011 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке належить ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом несуть матеріальну відповідальність за його дії, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Постановою Приморського районного суду від 02.08.2011 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України провадженням закрито, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року. Однак, в ході винесення вказаного рішення, судом не вирішено питання стосовно майна ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.
Постанова про накладення арешту на майно ОСОБА_4 ухвалена органом досудового слідства 28.03.2011 року, тобто до набрання чинності КПК України 2012 року.
Отже, виходячи із п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 , продовжує свою дію до цього часу, та є питанням, що стосується виконанням судового рішення та регулюється вимогами ст. 409 КПК України 1960 року.
Відповідно до ст.ст. 409, 411 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , відповідно до положень діючого кримінально-процесуального закону, немає.
З огляду на викладене, суд приймає скаргу ОСОБА_4 до розгляду та приходить до висновку що вона підлягає задоволенню з наведених підстав.
Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 на скасування постанови слідчого прокуратури Приморського району від 28.03.2011 року про накладення арешту на майно задовольнити.
Скасувати постанову слідчого прокуратури Приморського району м. Одеси ОСОБА_6 выд 28.03.2011 року, про накладення арешту на майно ОСОБА_4 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

16.06.2014