Справа № 216/2529/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 приміщення суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000054 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, середня освіта, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1

( військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) у військовому званні солдата, поза штатом, учасником АТО не являється, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.02.2015 року Дзержинським райсудом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на посаді кулеметника у військовому званні солдата, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту після виписки 25.12.2014 року з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 2) у визначений час о 08год.00хв. 26.12.2014 року до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 05.05.2016 року біля 09год. 30хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи, прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе,

чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив суду, що дійсно на добровільній основі він уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку став проходити у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , військове містечко № НОМЕР_4 на посаді навідника, а з 13.09.2014 року на посаді кулеметника у військовому званні солдата.

З 16.12.2014 року ОСОБА_4 знаходився на обстеженні та лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, а 25.12.2014 року виписаний із вказаного лікувального закладу та зобов`язаний був самостійно повернутися до військової частини НОМЕР_1 , доповісти безпосередньому командирові про своє прибуття і здати медичні та інші документи.

Проте, після виписки з Військово-медичного клінічного центру Південного регіону 25.12.2014 року у визначений час о 08год. 00хв. 26.12.2014 року до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд.

05.05.2016 року біля 09год. 30хв, тобто більше ніж через один рік, він добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.

В скоєному злочині кається.

Крім визнання вини ОСОБА_4 його винуватість підтверджується наступними доказами.

Матеріалами кримінального провадження № 0000054

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2014 року Про результати службового розслідування за фактом відсутності на службі військовослужбовців… ( а.с.-8);

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2014 року № 277

( а.с.9);

Контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 29 листопада 2013 року ( а.с.21-22);

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2013 року № 276

( а.с.23).

Судом відповідно до клопотання обвинуваченого, згідно вимог ч.3 ст. 349 КК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з,ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, що нема сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз,яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 Кримінального кодексу України, за ознаками дезертирство, тобто нез,явлення на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особи, який раніше судимий, проте кається, задовільно характеризується за місцем проживання ( а.с.51), що відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України є обставинами, що пом`якшують покарання, а тому покарання слід обрати у вигляді позбавлення волі мінімальне в межах санкції статті.

Крім того, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.02.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ст.. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, яке не відбув, а тому покарання йому слід обрати із застосуванням ст.. 71 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 408 ч.1 Кримінального кодексу України та призначити покарання за ст. 408 ч.1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського райсуду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року і остаточно призначити покарання у виді 4 ( чотирьох ) років 1 місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити засудженому ОСОБА_4 особисте зобов,язання до набрання вироком законної сили.

Строк покарання вираховувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_4 для відбуття покарання.

Матеріали кримінального провадження № 0000054 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/2529/16 -к.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючсий -суддя ОСОБА_1