Провадження № 1-в/344/294/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд в складі головуючої-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 лікаря-психіатра ОСОБА_5 , особи, щодо якої вирішується питання зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_5 про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник Івано-Франківської ОПНЛ № 3 лікар-психіатр ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 з надання примусової психіатричної допомоги у психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник Івано-Франківської ОПНЛ №3 ОСОБА_5 заяву підтримав, зокрема зазначив, що ОСОБА_6 проходить лікування в даному психіатричному закладі із звичайним наглядом з 16.03.2016 року. Вважає, що на даний час стан ОСОБА_6 стабілізувався на задовільному рівні та не становить соціальної небезпеки . Враховуючи стійкі позитивні зміни в психічному стані, просив суд задовольнити заяву та змінити вид примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 з примусового лікування в психіатричному закладі із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах під наглядом районного психіатра Тлумацької ЦРЛ.

ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд задовольнити заяву лікарні та змінити примусові заходи на амбулаторне лікування, вказав, що вживатиме медичні препарати згідно призначень лікаря.

Захисник також просила суд задовольнити дану заяву. Вказала, що висновком комісії лікарів-психіатрів установлено, що в раніше застосованих до ОСОБА_6 заходах медичного характеру відпала потреба, пацієнт потребує відміни примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом та застосування примусового амбулаторного лікування. Підставою для припинення чи зміни примусових заходів медичного характеру є видужання особи або значне поліпшення її психічного стану, коли це виключає суспільну небезпеку хворого, незалежно від терміну його перебування у психіатричному закладі. ОСОБА_7 мати гарантує вчасне вживання сином ліків та відвідування районного лікаря психіатра.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення даної заяви, вважає, що підстав для зміни примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 немає, останній під дією психічного захворювання вчинив суспільно-небезпечне діяння умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, будучи у стані алкогольного сп`яніння, а з моменту перебування на лікуванні в Івано-Франківської ОПНЛ №3 пройшов невеликий проміжок часу, оскільки хворий тільки з 16.03.2016 року знаходиться в медичному закладі.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали заяви, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.04.2012 року у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, щодо ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (а.с. 2-4).

Згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.02.2016 року, яка набрала законної сили 26.02.2016 року, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом щодо ОСОБА_6 змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.с. 8).

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 514 КПК України та ст. 95 КК України, розгляд питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, до якого додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З акту №391 від 14.11.2011 амбулаторної судово-психіатричної експертизи судом установлено, що ОСОБА_6 з 2001 неодноразово лікувався в психлікарні з діагнозом параноїдна шизофренія, прогредієнтний перебіг, галюцинаторно- параноїдний синдром та страждає психічним розладом у формі параноїдної шизофренії з прогредієнтним перебігом, стійким вираженим галюцинаторно- параноїдним синдромом. Цим же захворюванням ОСОБА_6 страждав на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, і щодо нього судом було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

У доданому до вказаної заяви висновку комісії лікарів-психіатрів №4/16 від 02.08.2016 року вказано діагноз ОСОБА_6 параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, виражений емоційно-вольовий дефект по змішаному типу.

Як встановлено з пояснень спеціаліста лікуючого лікаря ОСОБА_6 ОСОБА_5 , даних у судовому засіданні, встановлене у ОСОБА_6 захворювання є хронічним, тобто невиліковним, захворювання шизофренією, параноїдна форма не змінюється. Хворий приймає медикаменти: раз у два тижні введення внутрімязево клопіксол -депо по 200 мг, таблетовано вальпроком 0,3мг по дві, аміназин 0,1 по одній на добу у три прийоми та віта мелатонін 0, 003 по одній на ніч. В умовах стаціонару забезпечено своєчасне прийняття цих медикаментів, а у разі амбулаторного лікування забезпечення прийому цих медикаментів повинно бути здійснено районним психіатром і матір`ю хворого.

Також у даному висновку від 02.08.2016 в анамнезі ОСОБА_6 вказано, що вперше лікувався в ДОПКЛ-1 в грудні 2001 року, в подальшому близько 9ти разів, останній раз з 18.03.2006 по 18.04.2006 з діагнозом «Шизофренія». Вперше лікувався в стаціонарі ОПНЛ №3 з 11.06.2006 по 08.08.2006 із діагнозом - параноїдна шизофренія, прогредієнтний перебіг, парафренний синдром. В подальшому упродовж 2007- 2011 років ОСОБА_6 лікувався в ОПНЛ №3 з вказаним діагнозом. Востаннє, 14 й раз, лікувався в в даному стаціонарі ОПНЛ №3 з 18.09.2011 по 03.11.2011 з діагнозом - параноїдна шизофренія, безперервно- прогредієнтний перебіг, параноїдний синдром з асоціальною поведінкою у зв`язку із погіршенням психічного стану.

Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_6 з приводу наявних психічних розладів неодноразово лікувався, в тому числі в умовах стаціонару, лікування не дало позитивного результату внаслідок синдрому резистентного до терапії, про що вказано у висновку №4/16 від 02.08.2016. Поза межами лікувального закладу хворий відмовлявся від прийому медичних препаратів, а тому захворювання через декілька місяців загострювалося. В ці періоди проявляв агресію: побив маму, побив 6-річного сина, конфліктував, душив маму, агресивно вривався в школу. Під дією наявного психічного захворювання останній вчинив суспільно небезпечне діяння умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В той же час, згідно висновку лікарів-психіатрів від 02.08.2016 вказано, що внаслідок лікування ОСОБА_6 психічний стан його стабілізувався на задовільному рівні, продуктивна психосимптоматика (галюцинації і маячіння) подавлене ліками. Появилася критика до вчиненого злочину і свого стану. Залишився шизофренічний дефект по змішаному типу, який соціальної небезпеки не передбачає. Однак , в судовому засіданні встановлено, що критика до вчиненого злочину відсутня.

Беручи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що згідно зі ст. 92 КК України метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування, а й запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь, непереконливість висновку лікарів-психіатрів від 02.08.2016 у частині стабільності психічного стану ОСОБА_6 , а також те, що останній на даний час продовжує хворіти хронічним психічним захворюванням та потребує застосування примусових заходів медичного характеру, відсутність позитивного результату неодноразових стаціонарних лікувань ОСОБА_6 , зважаючи на вчинення ним через 6 місяців після стаціонарного лікування суспільно-небезпечного діяння умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, можливості рецидиву вчинених діянь у разі нерегулярного вживання ОСОБА_6 призначених медичних препаратів, у задоволенні заяви представника Івано-Франківської ОПНЛ №3 про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 з надання примусової психіатричної допомоги у психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 92-95 КК України, керуючись ст.ст.512, 514 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви представника Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 про зміну примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_6 - відмовити.

Продовжити застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні із звичайним наглядом на шість місяців.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8