Справа № 442/1833/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/362/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
з участю обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_8

представника ДВК № 40: ОСОБА_9

за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2016 року.
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задоволено. ОСОБА_7 звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий термін на 2 роки 10 місяців 3 дні.
На ухвалу суду прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2016 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду не відповідає вимогам закону та конкретним обставинам справи. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Поряд з цим, у ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 з 03.09.2011 року відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії №40 і адміністрацією колонії характеризується негативно, за час перебування в ДВК № 40 допустив 15 порушень режиму тримання за що притягувався 15 разів до дисциплінарної відповідальності, в тому числі, чотири рази у 2016 році, останній раз 01.03.2016р. Адміністрацією установи заохочувався лише 2 рази, з яких останній раз ще 06.03.2014 року. З долученої до матеріалів справи характеристики ДВК № 40 вбачається, що ОСОБА_7 не дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом, не дбайливо ставиться до майна установи, до виконання вимог персоналу ставиться не сумлінно, безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи, участі у роботі самодіяльних організацій установи, і проведенні виховних заходів не бере, до підвищення загальноосвітнього рівня не прагне, участі в програмах диференційованого виховного впливу не бере, участі у проведенні виховних заходів не бере. На думку прокурора, наведене свідчить про те, що у разі звільнення засудженого, він не спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя, за час відбуття покарання своєю поведінкою і ставленням до праці він не довів своє виправлення.

В запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, покликаючись на її законність та обгрунтованість. Зазначає, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 чотири рази заохочувався а також на наявність позитивної характеристики відносно ОСОБА_7 з ДВК-40 від 24.04.2014р., позитивну характеристику протоієрея Дрогобицьо-Самбірської єпархії УПЦ Київського патріархату, те, що засуджений пройшов навчання в Маневцькому та Дрогобицькому навчальних центрах та здобув спеціальність, наявність гарантійного листа щодо працевлаштування засудженого у разі його умовно-дострокового звільнення, що він одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у засудженого народилась дочка.
Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість ухвали суду, думку представника ДВК № 40 ОСОБА_9 про відсутність правових підстав для застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали справи № 442/1833/16-к та особової справи засудженого ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_7 засуджений 22.12.2008 року вироком Старовижівського районного суду Волинської області за ч.1 ст.129, ч.3 ст.152, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2008р.) на 11 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку покарання - 17.07.2008р.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2016р. ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2008р. попереднє ув`язнення з 17.07.2008р. по 06.03.2009р. та з 14.03.2006р. по 08.08.2006р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
24.02.2016р. захисник засудженого ОСОБА_7 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Приймаючи рішення про задоволення клопотання, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув більше ? строку покарання, оскільки ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2016р. йому було зараховано строк попереднього ув`язнення, що становить 1 рік 13 днів, у строк покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2008р.
Зазначив, що вирішуючи питання, чи довів засуджений ОСОБА_7 своє виправлення, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, що має місце в даному випадку, хоча і частково, однак в сукупності засуджений довів своє виправлення, має міцні соціальні зв`язки, одружився за час відбування покарання, у нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка, щиро розкаявся у скоєному та бажає дотримуватись закону, має намір і можливість бути працевлаштованим, а тому, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.
Разом із тим, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому, воно можливе лише, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Обгрунтовано покликавшись на те, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, суд прийшов до суперечливого висновку, вказавши, як на підставу умовно-дострокового звільнення засудженого те, що хоча ОСОБА_7 наведені вище вимоги закону дотримані лише частково, однак в сукупності засуджений довів своє виправлення.
З матеріалів справи та особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він відбув визначений п.3 ч.3 ст. 81 КК України строк покарання, після відбуття якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення.
Згідно характеристики ДВК № 40, виданої 17.12.2015р., засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно.
За період відбування покарання ОСОБА_7 4 рази заохочувався, останній раз 06.03.2014р., разом із тим, до дня постановлення рішення судом першої інстанції, мав 12 непогашених стягнень за порушення встановленого порядку відбування покарання, в тому числі, в 2016 році до нього застосовувались заходи стягнення у вигляді поміщення в дисциплінарний ізолятор.

Зазначені обставини не були враховані судом при прийнятті рішення. Задовольняючи подання, суд першої інстанції не врахував особу засудженого ОСОБА_7 , його поведінку за весь час відбуття покарання, і тієї обставини, що наявність непогашених 12-ти стягнень на протязі 2014 - 2016 років не може бути свідченням сумлінної поведінки засудженого та підставою для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали суду та прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи клопотання захисника ОСОБА_6 , доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в запереченні на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що покликання на те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання чотири рази заохочувався, у 2014 році позитивно характеризувався у ДВК № 40 та має позитивну характеристику протоієрея Дрогобицьо-Самбірської єпархії УПЦ Київського патріархату, залучався до робіт по благоустрою, навчався, має можливість бути працевлаштованим, одружився та в нього народилась дитина, - є недостатніми для висновку про доведеність виправлення засудженого, приймаючи до уваги наведені вище дані щодо поведінки засудженого за час відбування покарання, його негативної характеристики від 17.12.2015р., наявності непогашених 12 стягнень за період 2014 2016 років. Як пояснила в засіданні суду апеляційної інстанції представник ДВК № 40 ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_7 дійсно характеризувався як такий, що став на шлях виправлення у зв`язку з чим, 24.04.2014р. був переведений на дільницю соціальної реабілітації, але 02.12.2014 року за злісне порушення переведений на дільницю ресоціалізації, а з 19.12.2014р. на дільницю посиленого контролю. За весь час відбування покарання ОСОБА_7 мав 4 заохочення та 19 стягнень, з яких непогашеними є 12 стягнень, крім того, ще одне стягнення було накладене на ОСОБА_7 01.03.2016 року.
Приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його сумлінну поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а наведені вище дані, що містяться в матеріалах справи № 442/1833/16-к та особової справи засудженого ОСОБА_7 , в своїй сукупності не свідчать про доведеність виправлення засудженого, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволити.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2016 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: