Провадження №1-кс/127/4195/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0007887, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів,
в с т а н о в и в:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0007887. Своє клопотання мотивував наступним: ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 26 листопада 2015 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007887, було частково задоволено подання слідчого Вінницького відділу поліції ГУ НП України в Вінницькій області ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, в тому числі автомобіль «Мерседес Е 240», рік випуску - НОМЕР_2 , сірого кольору, номер кузова : НОМЕР_1 .
Як вбачається з тексту наведеної ухвали суду, органу досудового слідства та слідчим суддям достеменно було відомо про ту обставину, що первісний власник авто - ОСОБА_6 попередньо уклав договір доручення із ТзОВ «Авто Гео» () в особі директора ОСОБА_7 про купівлю-продаж належного йому т/з марки Mercedes-bens Е 240, 2003 року випуску, двигун № НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_1 , сірого кольору. Ттакож на користь ОСОБА_7 , як керівника ТзОВ, первісний власник авто - ОСОБА_6 окремо видав в нотаріальному порядку довіреність однак без зазначення умов, викладених у зазначеному вище договорі доручення. Таким чином, власник авто, свідомо надав можливість своїй довіреній особі директору ТзОВ «Авто Гео» ОСОБА_7 вчиняти від свого імені дії не зазначені у наведеному договорі доручення, проте окремо визначені у нотаріальному дорученні. За таких обставин ОСОБА_8 протягом дії обох зазначених угод здала спірне авто (за договором комісії) на його реалізацію через комісійний магазин в м. Вінниця лише на умовах нотаріального доручення та без зазначення умов договору № 19/11 від 16.11.15 p. За таких обставин, та у відповідності до вимог чинного законодавства, без укладення договору купівлі-продажу спірного авто, а лише шляхом отримання від торгової організації довідки-рахунку про купівлю спірного авто, 18.11.15 р. його власником став ОСОБА_9 . Зі слів слідчої, купець сплатив за спірне авто лише 80 000 грн., і відповідно ні про які 14 тис. доларів США обов`язків не отримував та не мав наміру і відповідно обов`язку їх виконання. Оскільки за правилами наведеного договору комісії, кошти за продане авто отримує продавець, про що сповіщає свого комісіонера, то комісіонер видає купцю лише довідку рахунок про придбане авто, де лише зазначає хто купив та за якою ціною та після повідомлення від продавця про те що належні йому кошти він отримав та претензій з цього він не має. Тобто комісіонер не контролює передачу коштів та відповідно не передає майно і відповідно самостійно не має повноважень щодо покладання на сторони будь яких повноважень. В той же час довірена особа, що діє від імені власника, продавця авто, має обов`язок передати продане авто лише після оформлення комісійної угоди та отримання коштів за продане авто. Наведене означає що директор ТзОВ «Авто Гео» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи від імені та в інтересах власника авто, діючи як комітент, уповноважила свого комісіонера укласти від імені свого довірителя договір комісії з гр. ОСОБА_9 , котрому в подальшому передала авто, не отримавши навіть за це кошти, проте оплативши при цьому послуги свого комісіонера, з котрим перед цим сама уклала угоду та нічого не повідомила при цьому про свої обов`язки перед власником авто.
Отже, незважаючи на викладене, директор ТзОВ «Авто Гео» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передала спірне авто без отримання належних коштів та без обумовлення своїх умов на задоволення інтересів первісного власника його новому власнику ОСОБА_9 , котрий в подальшому зареєструвавши його за собою як новий добросовісний власник на підставі довідки рахунку, що видав наведений комісіонер ніяк не порушив закону та інтересів первісного власника. В подальшому, 21.11.15 р. ОСОБА_9 зареєстрував спірне авто на своє ім`я та зняв з реєстрації для наступного продажу від свого імені, також у відповідності до вимог чинного законодавства.
В наступному, у відповідності до цього ж законодавства, 21.11.15р. ОСОБА_9 , діючи як власник, уповноважив гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продати спірне авто будь-кому та на власний розсуд з отриманням належних за це коштів, без визначення їх розміру. Окремо хочу зауважити при цьому що кожен із довірених осіб за самим дорученням при цьому мав право діяти окремо один від одного та на власний розсуд, ще й з правом передовіри. Про викладене свідчить нотаріальна довіреність видана власником на ім`я вказаних осіб, про що нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 зробив реєстраційний запис № 11450 від 21.11.16 р. В подальшому спірне авто та усі належні документи на нього опинились у гр. ОСОБА_10 котрий продав спірне авто моєму довірителю шляхом його розміщення на авто базарі м. Київ. Оскільки мій довіритель та довірена особа власника домовились між собою про всі істотні умови продажу, то саме авто було надане 21.11.15р. на дослідження Київського міського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України, що підтверджено висновком експертного дослідження № 11/123/3601. Лише після отримання вказаного заключениям сторони провели між собою розрахунок та оформили свої відносини у того ж нотаріуса шляхом оформлення договору передовіри. Викладене підтверджено нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 що зробив реєстраційний запис № 11454, також від 21.11.16 р.
Наведене означає, що диспозиція інкримінованого злочину ніяк не може стосуватись інтересів нового власника ОСОБА_9 , як добросовісного власника оскільки останній будь-яких домовленостей з первісним власником авто, або його довіреною особою не мав та не укладав ніяких угод з цього приводу. На викладене також прямо вказують дії довірених осіб, котрі досі ніким не оскаржені та не заперечені. В той же час мій довіритель, 21.11.15 р. отримавши спірне авто з документами, описаними вище та доставивши його в МРЕО м. Рівне не зміг його належно зареєструвати, оскільки воно на той час несподівано почало рахуватись по базі МРЕО в угоні, а сьогодні виявилось ще й арештованим. Разом з тим, оскільки на викладені вище факти органи досудового слідства чомусь не реагують, це вбачається з витягу з ЄРДР за № 0007887 від 21.11.15 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство), останні потерпілою чомусь досі рахують ОСОБА_7 котра 21.11.15р., лише після продажу на користь ОСОБА_4 спірного авто, подала заяву про шахрайство ніби з боку ОСОБА_9 , котрий за її словами ніби заволодів спірним авто не як фізична особа, а саме як керівник ТзОВ «Мільярд Україна» та не виконав в наступному на користь ОСОБА_7 зобов`язання, котрі за викладених вище обставин, він просто навіть не мав змоги отримати юридично. Викладене вище було підтверджено у судовому розгляді 11.11.2015р. слідчим ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , котра не тільки підтвердила усе викладене вище, але й офіційно оповістила суд про відсутність арешту на спірне авто. Також слідча погодилась, що предметом шахрайства є не спірне авто, а факт невиконання своїх зобов`язань з боку ТзОВ «Авто Гео» () в особі директора ОСОБА_7 , котра взявши на себе зобов`язання, їх не виконала і що на розмір цих зобов`язань ніяк не впливає товарно-експертне дослідження вартості спірного авто. Оскільки в такий спосіб слідча сама визнала безпідставність своїх вимог в частині доступу до спірного авто, то його довіритель повідомив слідчу, що він згідний надати авто для будь яких досліджень добровільно та навіть згідний повернути саме авто органу досудового слідства за умови повернення сплачених ним коштів ОСОБА_10 , котрий їх на той час ще не передав ОСОБА_9 як своєму довірителю. За таких обставин первісний власник зобов`язався подати заяву про визнання його потерпілим а слідча погодилась оголосити підозру ОСОБА_7 , як особі що здійснила шахрайство. Наведене означає що 21.12.15 р. його довіритель правомірно набув права власності на спірне авто в нотаріальному порядку через довірену особу вторинного власника, котрий в цьому випадку діяв по відношенню до ОСОБА_4 як добросовісний власник та набувач майна. Разом з тим ОСОБА_4 , враховуючи вище викладене погодився повернути авто за умови притягнення винних до відповідальності та повернення своїх коштів, витрачених на його придбання. Станом на сьогоднішній день не відомо про вчинення описаних слідчих дій, тому враховуючи що їх вчинення неможливе без їх участі, заявник обґрунтовано підозрює, що учасники вказаного досудового розслідування не зацікавлені у розгляді своїх питань, де порушено інтереси його довірителя. В зв`язку з наведеним він звернувся до суду з відповідним клопотанням про скасування арешту вказаного автомобіля.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені в клопотанні, просив їх задоволити.
Слідчий ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилась, однак її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши заявника, дослідивши клопотання та докази, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з ухвали суду від 26.11.2015р., слідчий суддя наклав арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , оскільки він був предметом кримінального правопорушення, що відповідало вимогам ст.167 КПК України, а також в зв`язку з існуванням ризиків відчуження та приховання транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_4 і надалі користується вказаним автомобілем.
В судовому засіданні заявник не надав суду доказів, які б спростовували наявність ризиків щодо відчуження або зміни предмету злочину.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що доводи, викладені в клопотанні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.Тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174,309,372 КПК України, суддя,
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0007887 відмовити.
Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: