СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/504/16-к
Провадження №1-кп/547/61/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 000151 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Семенівка Полтавської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, освіта базова середня, раніше судимий:

- 04.04.2005 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 27.03.2009 Семенівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;

- 25.09.2009 Семенівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Семенівського районного суду від 27.03.2009 за ч.2 ст. 186 КК України, остаточно засудженого до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; умовно-достроково звільнений 14.05.2010 з невідбутим строком покарання 4 місяці 21 день,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 11.05.2016 близько 13 год. 30 хв., перебуваючи в будинку О.С.Харченка, розташованого за адресою: пров. Воїнів Інтернаціоналістів (Чапаєва), 3, смт Семенівка Полтавської області, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон NОКІА Х2 чорного кольору вартістю 1214 грн з карткою пам`яті micro SD Apacer на 2 GВ вартістю 52 грн та двома сім-картами (МТС і Київстар) вартістю по 20 грн кожна, які належали ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 1306 грн.
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий повідомили, що 25.05.2016 між ними укладено угоду про примирення. Просили суд затвердити угоду.
Прокурор вважав можливим затвердити угоду, вказавши що вона відповідає вимогам закону, та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Одним із рішень, яке може бути прийняте судом у підготовчому судовому засіданні, є, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, затвердження угоди.
Вирішуючи у порядку ст. 474 КПК України питання можливості затвердження угоди про примирення від 25.05.2016, укладеної між підозрюваним і потерпілим, суд встановив таке.
В угоді сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 та його правова кваліфікація, які за змістом повністю відповідають зазначеному обвинуваченню, пред`явленому ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні. Сторони угоди погодили, що правовою кваліфікацією обвинувачення є таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченого у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від його відбування за ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Угодою передбачено та роз`яснено наслідки її укладення і затвердження, у т.ч. обмеження права оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду затвердити, повідомив, що вчинив вказане у ній діяння щодо потерпілого ОСОБА_4 ; надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
В угоді зазначено, що потерпілому повернуте викрадене майно, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого, що потерпілий підтвердив у судовому засіданні.
Потерпілий, обвинувачений, прокурор ствердили, що під час укладення угоди дотримано відповідні вимоги і правила законів України, просили суд затвердити угоду про примирення, призначивши обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Суд шляхом опитування сторін угоди про примирення переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд встановив, що зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Відтак, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України, КК України, учасники судового провадження вказали на можливість затвердження судом угоди, суд робить висновок про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення від 25.05.2016.
ОСОБА_5 є здоровим, на обліку у психіатра не перебуває, потребує примусового лікування від алкоголізму.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд робить висновок, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами угоди покарання відповідає правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив щодо потерпілого ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за який обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання зі звільненням від його покарання з випробуванням за ст. 75 КК України.
Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.ст. 75, 76 КК України визначаються судом.
Речові докази залишити потерпілому.
Види та розмір процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання про його застосування не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 392-395, 468, 469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25.05.2016 між потерпілим ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 25.05.2016, у виді двох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: телефон NОКІА Х2 чорного кольору, карту пам`яті micro SD Apacer на 2 GВ, дві сім-карти (МТС і Київстар) повернути (залишити) потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1