Справа № 500/1824/15-к
Провадження № 1-кп/500/63/16
УХВАЛА
Іменем України

31 травня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 11.02.2015 року та № 0003465 від 08.12.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 395 КК України

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року відносно ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 05 червня 2016 року.

Прокурором заявлено клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України не зникли, при цьому прокурор не зазначив які саме ризики існують.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти продовження його утримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою можливо змінити на домашній арешт, незважаючи на те, що він громадянин іншої держави він має постійне місце проживання в Україні, в м. Ізмаїл проживає його мати, тобто він є тут стійки соціальні зв`язки.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати отриманню доказів по справі. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжувався у встановленому чинним законодавством порядку ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та спливає 05 червня 2016 року.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст.331 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, суд не приймає до уваги посилання прокурора на те, що продовжують існувати ризики, які дають підстави для продовження тримання під вартою обвинуваченого. Але прокурором на даний час ці ризики не обґрунтовані та не доведені, а ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджених жодним доказом.

Разом з тим, досліджені обставини дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, а саме: є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Але всупереч вимог ч. 3 ст. 199, п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги тривалий час перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та те, що інші запобіжні заходи відносно нього у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися, у зв`язку з чим у суду відсутні відомості про порушення ним умов більш м`яких запобіжних заходів, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_4 достатнім та необхідним для забезпечення виконанням ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеним під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло у період часу з 20.00 години до 08.00 години ранку наступної доби, а також його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст.ст. 331, 200 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 змінити на домашній арешт строком до 31 липня 2016 року.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 20.00 години до 08.00 години ранку наступної доби.

ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.

Копію ухвали направити начальнику Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 до відома.

Ухвала припиняє свою дію 31 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1