АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/125/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - зняття судимості
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

засудженої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі 18 березня 2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 р. про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 03 лютого 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 06 липня 2009 року, яким її було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.3 ст.190, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.2 ст.369, ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358 КК України, - відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_6 не набула права на зняття судимості відповідно до вимог ч.2 ст.91 КК України, що містить норму прямої заборони зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Крім того суд зазначив, що згідно вимог закону зняття судимості є правом, а не обовязком суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити її клопотання про дострокове зняття судимості.

Вважає вищезазначену ухвалу суду незаконною, немотивованою та такою, що постановлена із порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що вона довела своє виправлення саме зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, і на підтвердження своїх вимог надала позитивні характеристики з місця роботи, місця проживання, довідку з місця відбування покарання. Всі ці обставини, на думку апелянта, давали усі підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що після відбуття покарання вона зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, а тому з неї необхідно було достроково зняти судимість.

Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував Закон України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції від 21 лютого 2014 року, який набрав чинності 28 лютого 2014 року, згідно якого ч.3 ст.364 КК України була виключена, чим усунув караність за це діяння.

Покарання за вчинене вона відбула повністю та щиро розкаюється.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засуджену ОСОБА_6 та її захисника, які просять скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нове рішення, яким зняти з ОСОБА_6 судимість, думку прокурора про залишення ухвали без змін, а подану апеляційну скаргу- без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Так, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 липня 2009 року ОСОБА_6 була засуджена за ч.3 ст.364; ч.3 ст.190; ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369; ч.2 ст.189; ч.2 ст.15, ч.2 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України остаточно на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки з конфіскацією всього належного майна.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2011 року ОСОБА_6 невідбута частина покарання за вироком суду була замінена більш мяким покаранням у виді 240 годин громадських робіт з конфіскацією належного їй на праві власності майна та з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

Згідно довідки, долученої до матеріалів провадження, 19 грудня 2011 року ОСОБА_6 була знята з обліку з Пустомитівського РВ КВІ УДПтС України у Львівській області у звязку з відбуттям покарання у виді громадських робіт.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2014 року ОСОБА_6 була звільнена від додаткового покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 06 липня 2009 року за ч.3 ст.364 КК України відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції від 21 лютого 2014 року, який набрав чинності 28 лютого 2014 року, оскільки цим законом у Кримінальному кодексі України були внесені зміни, а саме: ч.3 ст.364 КК України була виключена.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 повністю відбула призначене основне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Таким чином, обовязковими умовами зняття судимості являються: а)відбуття особою покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі; б)закінчення не менше половини строку погашення судимості, встановленого в ст.89 КК.

Підставою для зняття судимості відповідно до ч.1 ст.91 КК є встановлення судом виправлення особи, доведеного нею зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , будучи звільненою від відбування основного покарання 19 грудня 2011 року, набула право звернення до суду з клопотанням про зняття судимості, оскільки на день звернення з зазначеним клопотанням 18 грудня 2015 р. - половина строку погашення судимості закінчилась.

При цьому слід зазначити, що 02 квітня 2014 року ОСОБА_6 була звільнена від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах в звязку з декриміналізацією ч.3 ст.364 КК України, за якою вона була засуджена, тому місцевий суд правильно зробив висновок про те, що строк погашення судимості слід рахувати з дня відбуття основного покарання.

Разом з тим, вирішуючи питання про можливість зняття з засудженої ОСОБА_6 судимості, місцевий суд правильно зазначив, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки зняття судимості є правом, а не обовязком суду, про що свідчить і постанова Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №16 Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджена за ряд корисливих злочинів у сфері службової діяльності, що вказує на підвищену суспільну небезпечність вчинених нею діянь.

Надані засудженою ОСОБА_6 пояснення в судовому засіданні та докази на обгрунтування заявленого клопотання, на думку суду, не доводять виправлення засудженої, що послужило законною підставою для відмови в задоволенні клопотання.

З наведеними аргументами суду погоджується і колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду, оскільки вважає, що долучені до клопотання дві характеристики щодо ОСОБА_6 з місця роботи та проживання носять формальний характер. Відповідно з них неможливо зробити висновок про те, що остання зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, а долучені до клопотання поряд з характеристиками довідки КВІ Пустомитівського району про те, що засуджена відбула призначене їй за вироком суду покарання, та про склад сімї не є підставою для дострокового зняття судимості.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про зняття судимості з наведених мотивів є обґрунтованими, належно вмотивованими та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

В той же час посилання суду на вимоги ч.2 ст.91 КК України про те, що зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини, є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» № 1698-VІІ, яким було внесено зміни до ст.91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст.89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, що мало місце у випадку з ОСОБА_6 , набрав чинності 25 січня 2015 року, тоді, як право на дострокове зняття судимості у останньої виникло 19 грудня 2014 року, тобто до вступу цього закону в силу, а тому положення ч.2 ст.91 КК України, які погіршують становище особи, на ОСОБА_6 не розповсюджуються, оскільки не мають зворотної дії в часі.

Відповідно, посилання місцевого суду на зазначений закон як одну з підстав відмови у задоволенні клопотання засудженої є безпідставним, а тому доводи Тернопільського міськрайонного суду про те, що дострокове зняття судимості з ОСОБА_6 не допускається в звязку з засудженням її за умисні тяжкі та корупційні злочини, підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.

В решті ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2016 року є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування, як про це поставлено питання в апеляційній скарзі засудженої, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 538 КПК України колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 р. про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості без змін.

З мотивувальної частини ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зняття з неї судимості виключити вказівку про те, що зняття судимості з ОСОБА_6 до закінчення строків, зазначених у ст.89 Кримінального кодексу, не допускається в звязку із засудженням її за тяжкі та корупційні злочини.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2