Справа № 477/215/16-к
Провадження № 1-кп/477/45/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001197, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 13.10.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
27 грудня 2015 року близько 03-00 години обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрав майно, належне власнику будинку ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон Самсунг 6102 вартістю 500 грн. та мобільний телефон Леново А516 вартістю 1500 грн., а також майно, належне ОСОБА_7 , а саме ноутбук Леново В560, вартістю 9500 грн. та мобільний телефон Леново А316і вартістю 500 грн.

З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та цього ж дня реалізував його на Центральному ринку м.Миколаєва, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн. та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 10000 грн.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що після сварки з дружиною почав проживати у своєї знайомої ОСОБА_6 в с.Шевченкове. ОСОБА_6 через деякий час почала вимагати у нього гроші для того щоб направити своєму чоловіку в місця позбавлення волі. Після чого, 27 грудня він, прокинувшись вранці, взяв мобільні телефони Мацуєвої та ноутбук та телефон ОСОБА_7 , який приїхав у гості до сина ОСОБА_8 , та поїхав до м.Миколаєва. Він знав, що ці речі належать потерпілим. Телефони та ноутбук він реалізував на Центральному ринку м.Миколаєва. Спочатку він мав на меті віддати ці гроші ОСОБА_6 для того, щоб та розпорядилась цими грішми на власний розсуд. Коли дізнався, що ОСОБА_6 написала заяву до міліції, передумав віддавати їй ці гроші та витратив на власні потреби.

У вчиненому щиро розкаювався просив суворо не наказувати та не позбавляти його волі, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку та дитину дружини від першого шлюбу, більше не вживає алкогольні напої, шкоду потерпілим відшкодував у повному обсязі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому підтверджується також змістом документів кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2015 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 повідомила про викрадення її майна в період часу з 03-00 години по 12-00 годину 27.12.2015 року з приміщення її будинку, а саме 3 мобільних телефонів . Зазначила, що у вчиненому підозрює ОСОБА_3 , який 27.12.2015 року зник з місця проживання (а.с. 56)

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.12.2015 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 повідомив про викрадення його майна в період часу з 03-00 години по 11-40 годину 27.12.2015 року, а саме мобільного телефону та ноутбуку . Зазначив, що у вчиненому підозрює ОСОБА_3 , який 27.12.2015 року зник з місця проживання (а.с. 57).

Заявою ОСОБА_9 , який добровільно видав телефон Самсунг, який 27.12.2015 року придбав на Центральному ринку м.Миколаєва у невідомого йому раніше чоловіка на ім`я ОСОБА_10 за 200 грн. (а.с. 65).

Заявою ОСОБА_11 , який добровільно видав мобільні телефони Леново А516 та Леново А316, а також 2 сім карти, які 27.12.2015 року придбав на Центральному ринку м.Миколаєва. (а.с. 66).

Відповідно до протоколу огляду предмета від 28 грудня 2015 року, зазначені телефони були оглянуті (а.с. 67-72), визнані речовими доказами (а.с. 73) та передані на зберігання потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 74-75).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2016 року, який проводився з застосуванням відео зйомки, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 на місці показав та пояснив, як було вчинено крадіжку майна потерпілих (а.с.78-83).

Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення майна (крадіжку) і його дії за ч. 1 ст. 185 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування спричиненої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку та дитину дружини від першого шлюбу. Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває. З 1988 року перебуває на обліку у лікаря нарколога. Щиро розкаявся у вчиненому, заподіяну шкоду потерпілим відшкодував у повному обсязі. Обвинувачений має судимість, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім цього, 13.10.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва обвинувачений ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому було призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 липня 2015 року звільнення від відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 скасоване та ухвалено направити його для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.10.2014 року. Тобто, з серпня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 має відбувати покарання, призначене вироком суду, в місцях позбавлення волі.
Однак з невідомих причин рішення суду про направлення обвинуваченого ОСОБА_3 відбувати покарання не виконане.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання з урахуванням правил ст. 71 КК України.
Суд критично ставить до твердження захисника щодо призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки, відповідно до чинних рішень Заводського та Центрального районних судів м.Миколаєва, обвинувачений з серпня 2015 року має знаходитись в місцях позбавлення волі та відбувати покарання, призначене вироком суду.
Цивільні позови у справі не заявлялись.

Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування утримувався в СІЗО м.Миколаєва з 11 січня 2016 року по 3 лютого 2016 року, всього 24 дні. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі: мобільні телефони Леново А516 та Самсунг С6102, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 74) залишити їй, як власнику.
мобільний телефон Леново А316і, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 75) залишити йому, як власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілим надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1