Справа № 191/4649/16-к
Провадження № 1-кп/191/280/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка Синельниківського р-ну., Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 03.07.2016 року приблизно о 01 годині 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп янїння, знаходився за місцем, свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході раптово виниклої сварки зі своїм знайомим ОСОБА_5 , на ґрунті ревнощів у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Так, перебуваючи в дворі домоволодіння за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому один удар правою рукою стисненою в кулак в область голови в район щелепи зліва, після чого за допомогою сили рук кинув ОСОБА_5 на землю і за ноги витягнув його з двору на вулицю. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 у вигляді саден шкіри задніх поверхонь обох ліктьових суглобів та передньої нижньої щелепи зліва в області кута, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 286-Е від 27.09.2016 року у своїй сукупності відповідають категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що вчинив даний злочин, оскільки був в алкогольному сп`яніння. З потерпілим виник конфлікт з приводу його співмешканки.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. ОСОБА_4 вдарив його один раз. Претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а саме, потерпілим претензій матеріального та морального характеру не заявлено, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді обмеження волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 75, ст. 76 п. п. 2, 3, 4 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1