Справа № 755/3776/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування, -
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2009 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням зобов`язань передбачених ст. 76 КК України.

До суду надійшло клопотання інспектора Дніпровського РВ КВІ в м. Києві про звільнення від відбування покарання засудженого, у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування, враховуючи, що на обліку Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ОСОБА_4 перебуває з 26.05.2009 року. 30.12.2009 року відносно ОСОБА_4 було заведено розшукову справу та оголошено в державний розшук. 14.05.2015 року ОСОБА_4 затриманий ППСМ та доставлений до Приморського РВ Одеської області. 19.06.2015 року розшукова справа №04-44/09 відносно ОСОБА_4 закрита. За час перебування на обліку зарекомендував себе з негативної сторони. На реєстрацію до Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва, не з`явився. До адміністративної відповідальності не притягувався, нових кримінальних правопорушень не вчинив. Іспитовий строк закінчився 24.02.2011 року.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки згідно даних особової справи засуджений, на цей час, у Дніпровському районі м. Киває не мешкає, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 539 КПК України, саме клопотання не підсудне даному місцевому суду.

У судове засідання засуджений та інспектор не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність.

Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають … після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) … органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається …, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560 (далі Інструкція).

Тобто, системний аналіз зазначених правових норм імперативно свідчить про те, що питання про звільнення від відбування покарання може бути вирішене судом за місцем проживання засудженого на момент подання до суду такого клопотання.
Як убачається безпосередньо з самого клопотання засуджений начеб-то мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , однак дана інформація суперечить наявним матеріалам справи, оскільки згідно даних АДП ГУДМС ОСОБА_4 по м. Києву не значиться (а.с. 142), відповідно до рапортів ДІМ Дніпровського РУ від 27.08.2015 року, 07.12.2015 року за цією адресою, враховуючи усні пояснення ОСОБА_5 , 1989 року народження, ніколи не проживав (а.с. 174, 214-217).

Те, що засуджений не мешкає за вказаною адресою свідчить і те, що він системно не з`являється на реєстрацію до ВКВІ.

За таких умов, вищезазначені дані свідчать про те, що засуджений, на час розгляду цього клопотання ВКВІ, у Дніпровському районі м. Києва не проживає.

Відповідно до п. 4.21 Розділу IV Інструкції, стосовно осіб, які змінили місце постійного проживання до закінчення виконання судового рішення, надсилається повідомлення до підрозділу інспекції за новим місцем проживання засудженої особи через територіальні органи управління Департаменту. Особові справи на запит підрозділу інспекції за новим місцем проживання засуджених осіб пересилаються також через територіальні органи управління Департаменту.

Розгляд же цього клопотання Дніпровським районним судом м. Києва по суті призведе до істотних порушень КПК України та незалежно від наслідків такого розгляду до скасування прийнятого судового рішення, як такого, що прийняте не уповноваженим складом суду та судом.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року в справі № 5-7149впс15 слідує, що зміна підсудності розгляду клопотання поданого заявником в порядку статей 537, 539 КПК України процесуальним законом не передбачена.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання заявника, за своєю суттю, є сумнівним, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), а тому останнє підлягає поверненню заявнику для приведення у відповідності до норм КПК України, КВК України та Інструкції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-7, 22, 26, 369-372, 372,392, 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням іспитового строку випробування - повернути заявнику для виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, КВК України.

Повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до належного суду згідно п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України в порядку КПК України, КВК України.

Матеріали особової справи стосовно засудженого повернути до Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
С у д д я: ОСОБА_1