АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2265/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу управління спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 серпня 2016 року включно щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, на утриманні якого знаходиться неповнолітня дитина, працюючого на посаді поліцейського БПОП (м. Харків), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011); ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011).
Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, позитивну характеристику з місця роботи, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, його роль у вказаному правопорушенні, що такими діями підірвано авторитет органів державної влади, спричинена шкода правам, свободам та інтересам учасників акції протесту, та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що слідчим суддею та досудовим слідством не пред`явленого жодного факту, який би підтверджував наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_8 знаходиться під наглядом у лікаря після лікування, у зв`язку із чим потребує постійних медичних процедур, що унеможливлює його перебування в умовах СІЗО. Також захисник вказує на те, що ОСОБА_8 не має антисоціальних зв`язків, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Харкові, раніше не судимий, даних про схильність або спроби ухилитись від органів слідства не встановлено, є учасником бойових дій, має вогнепальні поранення, одружений та на його утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню непідлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Управлінням спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 22.01.2014 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 та ін. статей КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи міліціонером відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, у період часу з 16.02.2014р. - по 17.02.2014р. підозрюється у вчиненні умисних дій, які полягали у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчинене службовою особою, на виконання явно злочинного наказу, із застосуванням фізичного насильства; умисних дій, які полягали у перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою - працівником правоохоронного органу, на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам; умисних дій, які полягали у вчиненні на виконання явно злочинного наказу закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а також умисних дій, які полягали у перевищенні влади та своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою - працівником правоохоронного органу, на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_11 , діями, за відсутності ознак катування, які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремого громадянина, державним та громадським інтересам.

23.06.2016 року у ході розслідування кримінального провадження винесено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011 року); ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011 року).

23.06.2016 року відносно ОСОБА_8 постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання.

Копія клопотання та матеріали, на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 23.06.2016 року о 16 годині 00 хвилин.
Заступник начальника першого слідчого відділу управління спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011 року); ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого. Такі дані містяться у протоколах допиту потерпілих, свідка, протоколах огляду, та інших матеріалах кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, відомості про особу ОСОБА_8 , його вік, стан його здоров`я, позитивну характеристику з місця роботи, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, його роль у вказаному правопорушенні, що такими діями підірвано авторитет органів державної влади, спричинена шкода правам, свободам та інтересам учасникам акції протесту.

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилаються слідчий і прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке направлене на позбавлення життя особи, що не виключає ризик того, що останній, при застосуванні відносно нього іншого менш суворого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання, а тому вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині, є необгрунтованими.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилаються в апеляційній скарзі та поясненнях до неї захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_8 знаходиться під наглядом у лікаря після лікування, у зв`язку із чим потребує постійних медичних процедур, що унеможливлює його перебування в умовах СІЗО, то дані твердження не заслуговують на увагу, оскільки матеріли провадження не містять спеціального висновку медичної комісії, який би свідчив, що підозрюваний страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, твердження адвоката ОСОБА_13 в наданих до суду поясненнях до апеляційної скарги стосовно того, що не один доказ наведений слідством не свідчить про наявність у ОСОБА_8 помпової рушниці, те, що описані слідством у повідомленні про підозру та клопотаннях обставини вчинення інкримінованих злочинів та оцінка сукупності сумнівних, на думку захисника, доказів, зібраних у ході слідства, ґрунтуються на недостовірних та незаконних доказах, то відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Як підсумок, слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника начальника першого слідчого відділу управління спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 серпня 2016 року включно щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4