Єдиний унікальний номер 722/895/16-к
Номер провадження 1-в/722/678/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд із вказаним вище клопотанням.
Посилався на те, що прибувши до колонії був працевлаштований на підприємстві установи. До роботи відносився сумлінно, виконував завдання, які ставилися перед ним. Неодноразово заохочувався адміністрацією установи. Вдома знаходиться мати похилого віку, яка потребує його допомоги. Просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі та розглянути справу без його присутності.
Представник виправної колонії ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що враховуючи думку адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_4 відповідно до оцінки ступеню виправлення «довів своє виправлення», що свідчить про те, що він на даний час своєю поведінкою та ставленням до праці досяг необхідного ступеню виправлення і у відповідності до вимог ч.2 ст.81 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, тому щодо задоволення даного клопотання не заперечує. При цьому, просив розглянути справу без його присутності.
Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення даного клопотання.
Голова спостережної комісії при Сокирянській РДА Чернівецької області ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого покладає на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Житомирської області від 06.03.2002 року за п.п. 4, 7, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 16 років 06 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховано з 06.09.2001 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.01.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 06.09.2001 року по 22.05.2002 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно кінець строку відбування покарання 20.06.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 14 років 06 місяців 09 днів позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали становить 01 рік 03 місяці 05 днів.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

До СВК №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області засуджений ОСОБА_4 прибув 21.11.2003 року. З моменту прибуття в установу і до березня 2013 року був працевлаштований на різних виробничих об`єктах колонії. На початку терміну відбування покарання до роботи відносився не завжди добросовісно. Проте, в подальшому, під впливом заходів виховного характеру, змінив своє відношення до праці та режиму відбування покарання в кращу сторону та почав виконувати поставлені виробничі завдання в повному обсязі. З березня 2013 року по квітень 2014 року був працевлаштований в якості електрика деревообробного цеху. До роботи відносився добре, покладені на нього обов`язки виконував. Дбайливо відносився до робочого інструменту, яким користувався при виконанні дорученої роботи. По відношенню до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний, будує з ними рівні та товариські відносини. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Виховні заходи, що проводяться у дільниці соціальної реабілітації відвідує, реагує позитивно, робить для себе належні висновки. Являється членом ради колективу відділення з санітарно-побутових питань. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом листування, побачень, телефонних розмов, отримання посилок та передач. Взаємовідносини добрі.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_4 за період відбування покарання у виді позбавлення волі, у трьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Станом, на час розгляду судом даного клопотання, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має чотири заохочення, три з яких у вигляді подяки.
Відповідно до атестаційного листа засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , станом на26.02.2016 року, як «довів своє виправлення».
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини в їх сукупності, з урахуванням особи засудженого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі діючих дисциплінарних стягнень немає, сумлінно відносився до праці, у зв`язку з чим чотири рази був заохочений адміністрацією установи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за час відбування покарання у виді позбавлення волі сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Житомирської області від 06.03.2002 року, умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 03 місяці 05 днів.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Копію цієї ухвали надіслати Сокирянській виправній колонії №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області для виконання, Апеляційному суду Житомирської області та засудженому ОСОБА_4 для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: