АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3309/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/707/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, перебуває в Криворізькій виправній колонії №80,
про відмову в задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
представника Криворізької виправної колонії №80 ОСОБА_8

засуджений ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 12.08.2016р., постановити нову, якою замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було встановлено даних, які б свідчили, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, та не були наданні такі дані і при розгляді клопотання в суді самим засудженим.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволенні його клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до вимог ст.82 КК України, оскільки він довів своєю поведінкою виправлення. Суд належним чином не дослідив особову справу засудженого, невірно зазначив, що він засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, а також, безпідставно переклав на засудженого обов`язок доказування його виправлення. Крім того, суд не врахував, що він працьовитий, не представляє для суспільства загрози, у зв`язку з чим був направлений до виправного центру для відбування подальшої частини визначеного йому покарання.

Під час апеляційного розгляду в судовому засідання засуджений ОСОБА_6 свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі. Заявив, що рішення суду є не обґрунтованим, оскільки суд в повній мірі не врахував його особу та не в повній мірі дослідив матеріали особової справи. Тому ухвалу суду просив скасувати та замінити не відбуту частину покарання більш м`яким.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти скасування ухвали та просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, оскільки останній не довів свого виправлення.
Представник Криворізької ВК №80 під час апеляційного розгляду заперечував проти задоволення клопотання засудженого щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким. Зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, дослідивши особову справу на ім`я засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Так, відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна не відбутої частини покарання більш м`якою, згідно з ч.3 ст.82 КК України, дійсно може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська від 16 квітня 2015р. за ст.ст.309 ч.1, 309 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі (а.с.9-10).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2016 року йому зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2015 року по 25 травня 2015 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (а.с. 14).

З характеристики, наданої Криворізькою виправною колонією УДпСУ у Дніпропетровській області (№80) вбачається, що ОСОБА_6 з 09.01.2015р. відбуває покарання в місцях позбавлення волі, з 18.09.2015р. - у Криворізькій виправній колонії №80. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз був поміщений в ДІЗО. Допущені порушення виражались у зберіганні заборонених предметів. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. На теперішній час характеризується посередньо, заохочень не має.

Працює в цеху установи ДПД -1 на посаді різноробочого. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає реальної необхідності у їх виконанні. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізична культура та спорт». До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, у зв`язку з наявністю вищої освіти, має спеціальність інженер по виробництву залізничних руд. Не виявив бажання брати участь у роботі самодіяльних організації. Підтримує зв`язки з рідними, шляхом листування та побачень, отримує посилки, передачі і бандеролі (а.с.89, 90, 93, 94, 96-98).

Станом на 12 серпня 2016 року відбув ? частину призначеного покарання.

24 березня 2016 року засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону відповідно до ст.101 КВК України (Переведення засуджених до позбавлення волі, які стають на шлях виправлення) як такому, що не становиться на шлях виправлення (а.с.91).

Комісією Криворізької виправної колонії №80 ОСОБА_6 відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст.82 КК України, як такому, що лише стає на шлях виправлення, що вбачається з витягу з протоколу №21 від 23.06.2016р. (а.с.95).

Доводи апеляційної скарги засудженого з підстав того, що судом невірно зазначено в оскарженій ухвалі, що він відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, не знайшли свого підтвердження після перевірки їх матеріалами провадження та особової справи.

Так, відповідно до вироку Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська від 16 квітня 2015р. ОСОБА_6 засуджений за ст.ст.309 ч.1, 309 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі (а.с.9-10). Відповідно до ст.12 КК України склад злочину, передбачений ст. 263 ч.1 КК України є тяжким злочином; а злочини, передбачені ст.309 ч.1 та ч.2 КК України середньої тяжкості.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги засудженого через відсутність його загрози для суспільства, оскільки суд при ухваленні вироку врахував, що між ним та прокурором було укладено угоду, через що визначив йому лише 3 роки позбавлення волі.

Виходячи з положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року №2 та ч.3 ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`якою може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів, оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання та враховуючи характеристику і висновки комісії Криворізької виправної колонії №80, матеріали провадження та особової справи на ім`я ОСОБА_6 , погоджується з позицією суду першої інстанції, що ОСОБА_6 , хоча і відбув не менше половини покарання, проте свого виправлення не довів, а тому йому правильно було відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст.82 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Що ж стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що суд в порушення вимог ст.92 КПК України переклав на засудженого обов`язок щодо доказування його виправлення, колегія суддів вважає їх безпідставними. Так, ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Ураховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 хоча і відбув не менше половини покарання, проте свого виправлення не довів, у зв`язку з чим суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку щодо відмови засудженому у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст.82 КК України.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду слід залишити без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3