АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2316/16 Справа № 192/2403/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Солоне, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
30 березня 2016 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
засуджений за ч.2 ст.289 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.
На підставі ч.3 ст.71 КК України приєднано до основного покарання за сукупністю вироків, додаткове покарання у виді конфіскації ? частини майна.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Судовий розгляд проведено неповно та необ`єктивно. Кримінальний закон застовано неправильно. Призначене покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Не встановлений мотив та мета скоєного злочину, а зазначення у вироку корисливого мотиву, грунтується на припущеннях. Суд не взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини у вигляді добровільного відшкодування потерпілому завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Просить вирок суду скасувати, матеріали кримінального провадження направти на новий судовий розгляд.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, 20 червня 2016 року приблизно о 12.00 год., знаходячись на вул. Соборній в смт. Солоне, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння побачивши біля воріт домоволодіння №165 мопед Viper EX50C, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 49,9 см3 з базовою комплектацією, без коляски, що належить ОСОБА_8 , незаконно повторно заволодів мопедом, після чого з місця злочину зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим завдав потерпілому шкоду на загальну суму 5078 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду є законнним та обгрунтованим, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються добутими доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_8 , з яких видно, що точної дати він не пам`ятає, десь о 12 год., він приїхав до свого домоволодіння, перед домоволодінням залишив свій мопед Viper EX50C, 2007 року випуску, і пішов до будинку. Коли вийшов, то побачив, що мопеда на місці немає та почав його шукати, а потім йому зателефонували і повідомили, що мопед знайшли в очереті через дорогу від його домоволодіння;
показаннями свідка ОСОБА_9 , проте, що він бачив, як обвинувачений ОСОБА_6 котив мопед, червоний з темно-синім кольором по вул.Радянській в смт.Солоне, після чого обвинувачений закотив мопед в очерет і пішов в іншому напрямку.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується сукупністю доказів по справі:
протоколом огляду місця події від 20 червня 2016 року з фототаблицями до нього, де під час огляду був виявлений мопед Viper EX50C, 2007 року випуску, який перебував в очереті;
протоколом проведення слідчого експерименту від 24 червня 2016 року з фототаблицями до нього, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 показав, яким чином він незаконно заволодів транспортним засобом;
розпискою потерпілого від 20 червня 2016 року, згідно якої він отримав на зберігання свій мопед Viper EX50C, 2007 року випуску.
Кваліфікація скоєного за ч.2 ст.289 КК України є правильною та ніким не оспорюється.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вказані норми судом першої інстанції були дотримані, а відтак доводи в апеляції обвинуваченого про незаконність вироку та неправильне застосування кримінального закону є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого, щодо необхідності скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, є не обгрунтованими оскільки таких порушень колегією суддів не виявлено.
Стосовно доводу в апеляційній скарзі обвинуваченого проте, що не було встановлено мотиву та мети вчиненого злочину колегія суддів зазначає наступне.
Згідно теорії кримінального права України, мотив це внутрішнє спонукання, рушійна сила вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мета це уявлення про бажаний результат, якого прагне особа, що визначає спрямованість діяння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що мотивом вчинення злочину були корисливі спонукання, метою ОСОБА_6 була особиста нажива у вигляді незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки Viper EX50C.
Колегією суддів перевірена співрозмірність та справедливість призначеного судом ОСОБА_6 міри покарання.
У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.289 КК України у розмірі, ближчим до максимальної межі, встановленої санкцією зазначеного Закону, суд не дотримався цих вимог і належним чином не мотивував свої висновки.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам закону внаслідок суворості.
Як вбачається з вироку, суд при призначенні покарання мотивуючи свої висновки про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України, обмежився формальними вказівками на обставини, передбачені ст.65 КК україни, не давши належної оцінки конкретним даним про особу та обставинам, які пом`якшують покарання.
Згідно зі ст.69 КК України суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України, за наявності декількох обставин, що помякшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання за скоєний злочин, суд в врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, за місцем проживання характеризується посередньо, до затримання був
працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.
Крім того, думку потерпілого, який матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мав та просив суворо його не карати. Обставинами, пом`якшуючими покарання можливо визнати активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілому шкоди.
У зв`язку з наявністю всіх зазначених обставин і тих, що пом`якшували покарання та знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, колегія суддів дійшла висновку про можливість змінити вирок суду та, застосувати ст.69 КК України.
Таке покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли призвести до скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4