Справа № 289/1015/16-к
Номер провадження 1-кп/289/105/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000340 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, має неповнолітню доньку, не працюючого, раніше судимого :
- 05.02.2015 року Радомишльським районним судом по ч.1 ст. 185 КК України до штрафу 850 грн.;
- 26.01.2016 року по ч.1 ст. 389 КК України на строк 1 рік обмеження волі. Згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняті і не погашені судимості на шлях виправлення не став і знову скоїв умисний злочин за наступних обставин.

05.06.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 вирішив викрасти у свого знайомого ОСОБА_5 кольоровий телевізор. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, в цей же день близько 11 години ОСОБА_4 прийшов до будинку ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_2 та враховуючи сприятливу для нього обстановку, те що його злочинні дії ніким не помічені, користуючись безпорадним станом потерпілого, таємно викрав кольоровий телевізор «Mirta» вартістю 700 грн. та пульт управління вартістю 60 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 760 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив, що злочин було скоєно ним при обставинах, про які він дав добровільно та правдиво свідчення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні і які правильно вказані в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і, як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справіщодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи зазначене суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за викладеними вище фактами за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно.
Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий; не працює; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; одружений, має на утриманні неповнолітню доньку; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.
В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки він допоміг знайти речовий доказ, повідомивши працівників поліції про місце його знаходження, що на підставі ст.66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.
В той же час суд не вбачає як пом`якшуючу обставину щире каяття, яке повинно бути діяльним, супроводжуватися відшкодуванням заподіяної шкоди та іншими позитивними діями, підтверджуючими глибоке каяття і усвідомлення протиправності своєї поведінки, такого не встановлено. Як свідчать обставини справи та особа обвинуваченого, він лише підтверджував вчинення злочину, будучи викритим поліцією. Повернення викраденого майна потерпілому не є заслугою обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово, має 2-ві не знятих і не погашених у встановленому Законом порядку судимості, злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про стійку направленість на вчинення умисних злочинів. ОСОБА_4 призначалося покарання з випробуванням, підставою для чого є переконаність суду у можливості виправлення засудженого без відбування покарання. Однак, все це не зупинило його від вчинення нових злочинів під загрозою покарання і свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.
Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості та не поверненні до злочинної діяльності, про що раніше вже неодноразово завіряв суд, а його поведінка об`єктивно свідчить про вперте небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, зловживання довірою суду, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя.
З огляду на інші, наведені у даному вироку на користь ОСОБА_4 позитивні дані: повне визнання своєї вини, допомога у встановленні обставин вчинення злочину, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини тощо, суд все ж вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді обмеження волі (а не позбавлення волі) і у його наближеному до мінімального розмірі санкції ч.2 ст.185 КК України, для чого не встановлено передбачених ч.3 ст.61 КК України перепон, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за вчинене, для виправлення та попередження нових злочинів.
Достатніх підстав для призначення більш суворих видів і розмірів покарання не убачається.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин після набрання законної сили попереднього вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.01.2016 року, то остаточне покарання йому суд призначає за правилами, передбаченим ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Запобіжний захід на досудовому розслідуванні відносно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.

Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлено не були. Документально підтверджених процесуальних витрат не заявлено.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до новопризначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.01.2016 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців обмеження волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Речові докази по провадженню: кольоровий телевізор «Міrtа» та пульт управління до телевізора, які передані потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст.349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1