Справа № 297/2885/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , громадянку України, із неповною середньою освітою, непрацюючу, неодружену, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше несудиму,
визнано винною і призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 342 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 296 КК України на 2 ( два ) роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 ( двох ) років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо вона виконає обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальних витрат немає.
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 09 серпня 2015 року, біля 22 год. 10 хв., знаходячись на літній терасі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою м. Берегово по вул. Мукачівській, 8 та є громадським місцем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю відвідувачів та працівників кафе, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та правила поведінки у суспільстві, а саме, заважаючи відвідувачам кафе, голосно розмовляла, танцювала, махала руками, вела себе неадекватно, на прохання власниці кафе-бару ОСОБА_8 покинути вищезазначений заклад не реагувала, почала безпричинно ображати нецензурними словами ОСОБА_8 і умисно смикнувши останню за ліве передпліччя, заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді саден лівого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №181 від 12.08.2015 р.

Того ж дня біля 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на тому ж місці, умисно чинила опір працівникові слідчо-оперативної групи Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області, а саме: слідчому старшому лейтенанту міліції ОСОБА_9 , який виїхав на місце пригоди за повідомленням ОСОБА_8 щодо порушення ОСОБА_7 громадського порядку та спричинення їй тілесних ушкоджень.

Під час відібрання заяви від ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачивши працівника міліції слідчого СВ Берегівського РВ УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 у форменому одязі, усвідомлюючи, що останній прибув для виконання своїх службових обов`язків, висловлювалася нецензурною лайкою в його адресу, погрожувала йому звільненням з органів внутрішніх справ .

На вимогу слідчого ОСОБА_9 припинити протиправні дії ОСОБА_7 не реагувала, закликала сторонніх громадян до порушення громадського порядку, погрожувала ОСОБА_9 фізичною розправою, почала його штовхати, чіплялася за формений одяг та здійснювала спроби зірвати погони, а також умисно нанесла ногою один удар по службовому транспортному засобу Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області - автомобілі марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , в праве заднє крило, внаслідок чого згідно зі 14 Закону України «Про міліцію» слідчим СВ Берегівського РВ УМВС ст. лейтенантом міліції ОСОБА_9 було прийнято рішення про застосування відносно ОСОБА_7 заходів фізичного впливу у вигляді загинання рук за спину та одягнення спеціальних засобів - наручників з метою забезпечення громадського порядку та захисту громадян від протиправних дій з боку ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок в частині призначеного їй покарання за ч.1 ст. 296 та ч.2 ст. 342 КК України, а також застосування ст. 70 КК України, змінити шляхом пом`якшення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., за ч.2 ст. 342 КК України пом`якшити покарання до штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. і у решті вирок залишити без змін. Посилається на те, що ухвалюючи обвинувальний вирок та призначаючи обвинуваченій покарання за ч.1 ст. 296 та ч.2 ст. 342 КК України, суд не врахував вимоги ст.ст. 61 ч.3, 65, 79 ч.1 КК України, а саме: не враховано особу винного, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, і в силу закону до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі , а застосування ст. 75 КК України має узгоджуватись з вимогами ст. 79 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга є обгрунтованою, однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого . Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Апеляційним судом встановлено такі істотні порушення вимог КПК України допущені судом першої інстанції, які перешкодили йому ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення та дають підстави для скасування оскаржуваного вироку відповідно до ст. 412, ст. 415 КПК України.

З журналу судового засідання убачається, що суд обмежився визнавальними показаннями обвинуваченої. Проте, згідно запису в журналі судового засідання та аудіозапису, вбачається що обвинувачена показання давала лише 1 секунду, тобто з 10.34.10 до 10.34.11 год.( а.с. 53 , журнал судових засідань), з яких дійти висновку, що вона дала достатні показання щодо вчинених кримінальних правопорушень, апеляційний суд не може. Отже, суд порушив вимоги ч. 4 ст. 349 КПК України, відповідно до якої, допит обвинуваченої особи здійснюється обов`язково з дотриманням правил, передбачених ст. 351 КПК України.

З наведених підстав висновок суду про те, що обвинувачена дала визнавальні показання за висунутими їй обвинуваченнями, тобто за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 342 КК України, як про це зазначено у вироку, не відповідає фактичним обставинам.

Окрім того, як підтверджено аудіо записом судового засідання, суд не роз`яснив учасникам кримінального провадження про наслідки недослідження доказів у справі, як цього вимагає ч. 3 ст. 349 КПК України. Зокрема, статтею 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Більш того, потерпілі участі в судовому розгляді не приймали, думки щодо цих обставин, не висловлювали. Окрім того, суд не вирішив питання про можливість розгляду кримінального провадження у відсутності потерпілих, на показаннях яких побудоване обвинувачення.

Вищенаведені порушення норм КПК України вказують не тільки на неповноту судового слідства, але і на порушення права на захист як обвинуваченої, так потерпілих, а також свідчать про порушення судом засад змагальності, передбаченої ст. 22 КПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, а кримінальне провадження підлягає поверненню суду першої інстанції на новий судовий розгляд відповідно до п. 1 ч.1 ст. 415 КПК України.

З наведених підстав, апеляційний суд позбавлений можливості виправити помилки у неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, як про це вказав в апеляційній скарзі прокурор.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: