печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8745/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.07.2016 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стрий, Львівської області, громадянки України, українки, освіта середня, приватний підприємець, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), раніше не судиму,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 11.12.2015 року приблизно о 15 годині 50 хвилин, знаходячись на перехресті вулиць Жилянської та В.Васильківської, 51 в м. Києві, побачила раніше не знайому їй ОСОБА_6 , у якої на плечі весіла жіноча сумка.

ОСОБА_5 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшла до ОСОБА_6 та без застосування насильства зірвала з її плеча жіночу сумку, вартістю 500 гривень, в якій знаходився гаманець, вартістю 200 гривень, де знаходились грошові кошти в сумі 1389 гривень, мобільний телефон «iPhone 4S 16 Gb» вартістю 4500 гривень, а всього загальною вартістю 6389 гривень, що належить ОСОБА_6 та побігла з нею в сторону станції метрополітену «Олімпійська».

Крім того, 19.03.2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись на вул. Басейній, що в м. Києві зайшла до приміщення магазину «Хелен Мерлен Мандарин», що розташований ТРЦ «Мандарин Плаза», що за адресою м. Київ, вул. Басейна 4-А.

Знаходячись в приміщенні зазначеного вище магазину, на полицях побачила виставлений для продажу товар. Після чого ОСОБА_5 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, із полиць взяла товар, який належить ТОВ «МОНТЕБЕЛЛО», а саме кросівки, чорного кольору «NIKE», та жіноче плаття «Isabel Marant» скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, пішла до примірочної вказаного магазину, після чого у вказаному вище приміщенні поклала вказане взуття та плаття до своєї сумки, чим продовжила свій злочинний умисел, який спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна. Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном, а саме, кросівками, чорного кольору «NIKE», артикул 634835116/9F2, вартістю 4 600 гривень, та жіночим платтям «Isabel Marant» артикул RO 0720116/9D2, вартістю 15 500 гривень, що належать ТОВ «МОНТЕБЕЛЛО», які знаходились в її сумці, залишила межі магазину «Хелен Мерлен Мандарин», чим довела до кінця свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Крім того, 30.03.2016 року приблизно о 14:20 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину "ЗАРА", що розташований за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 23, таємним шляхом викрала одяг на загальну суму 4 996 гривень, що належить ТОВ "ЗАРА УКРАЇНА".

Знаходячись в приміщенні зазначеного вище магазину, на полицях побачила виставлений для продажу товар, який належить ТОВ «ЗАРА УКРАЇНА». Після чого ОСОБА_5 вибравши собі жіночий одяг, а саме: реглан (артикул 1509/004/632/02 вартістю 599 гривень), піджак (артикул 3510/020/712/02 вартістю 1399 гривень), джинси (артикул 2280/633/800/01 вартістю 999 гривень) та взуття (артикул 2406/101/111 39 вартістю 1999 гривень), після чого направилась до примірочної кабіни. В подальшому одягнувши на себе вище перелічені речі, з метою таємного викрадення чужого майна, направилась в бік виходу з магазину, де була затримана працівниками охорони магазину, так як спрацювала сигналізація антикрадіжкової рамки.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 186 КК України визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаялася у вчиненому, критично оцінила свої дії та виразила готовність понести відповідальність за вчинене.

Крім повного визнання своєї вини у вчинених кримінальних правопорушеннях ОСОБА_5 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченої ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, в яких викладені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази - з точки зору достовірності та взаємозв`язку, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальних правопорушень (злочинів), приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині доведена повністю і органами досудового слідства правильно кваліфіковані її умисні дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно, ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замаху на повторне таємне викрадення чужого майна.

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини:
- особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима;
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винної, відсутність цивільного позову та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

- думку представника потерпілого ОСОБА_4 про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання із застосуванням статті 75 КК України.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень (злочиннів): форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає, за необхідне призначити покарання у межах санкцій статтей ч. 1 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України.

Крім того, суд враховує характер вчинених кримінальних правопорушень та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Окремо досліджуючи на виконання вимог ч. ч. 4 та 5 ст. 91 КПК України обставини, які стосуються особи обвинуваченої, суд в контексті вирішення питання про те, яка міра покарання має бути їй призначена і чи повинна вона її відбувати (п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 368 КПК України), встановив таке.

Згідно з практикою ЄСПЛ жорстоке поводження підпадає під сферу застосування ст. 3 Конвенції тоді, коли його тяжкість досягає мінімального рівня, оцінка якого відносна; вона залежить від усіх обставин справи, таких як тривалість такого поводження, його фізичні та психічні наслідки, а в окремих випадках і стану здоров`я особи (справа Дуґоз проти Греції, рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року за заявою № 4090798; п. 44).

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд вважає за можливе у даному випадку призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, застосувати до неї ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинувачену обов`язки, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 202 КПК України, слід змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Цивільних позовів у кримінальному провадженні потерпілими не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 186 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання мешш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вчинених злочинів у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою, до набрання вироком законної сили.

В силу ч. 1 ст. 202 КПК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Речові докази, а саме:

- жіночу сукню чорного кольору "Одяг ISABEL MARANT ETOIL RO0720 116/9D2" та взуття спортивне взуття "Nike", що передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити останній, як власнику;

- CD-R диски з відеозаписом, що містяться в матеріалах справи - залишити зберігати там же;

- жіночий піджак артикул 3510/020/711, жіночий реглан червоного кольору артикул 1509/004/632, жіночі джинси чорного кольору артикул 2280/633/800, взуття жіногче артикул 2406/101/111, що передані на зберігання представнику потерпілого ТОВ "Зара Україна" ОСОБА_4 - залишити останньому, як власнику;

- жіночу сумочку чорного кольору, в якій знаходиться мобільний телефон марки "iPhone 4S" білого кольору емей НОМЕР_1 , гаманець, в якому знаходяться гроші в сумі 1389 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній, як власнику.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я: ОСОБА_1