АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1618/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/428/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого, захисника ОСОБА_8 , потерпілого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, що не працює, раніше судимий: 11.05.2000 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, 10.12.2002 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 296 ч.2, 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненому 09.09.2003 р. за амністією, 19.05.2004 р. Московським районним судом м. Харкова за ст.ст. 309 ч.1, 185 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 06.03.2009 р. Первомайським районним судом Харківської області за ст. 391 КК України до 1 року 5 днів позбавлення волі, звільненому 03.04.2009 р. по відбуттю строку покарання, 24.05.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст.186, 186 ч.2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 27.08.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі, ч.2 ст. 186 КК України 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Строк обчислення покарання обчислено з моменту фактичного затримання - з 08 грудня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано час попереднього ув`язнення з 08.12.2015 р. до 18.04.2016 р. у строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Відповідно до вироку, 24.11.2015 року, близько 23.35 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в автомобілі ВАЗ 2111 д.н. НОМЕР_1 , під час руху, проїжджаючи повз будинку 108 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, під час сварки, яка виникла на грунті ревнощів, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, із застосуванням заздалегідь приготовлених двох ножів, які ОСОБА_7 тримав в обох руках, наніс ОСОБА_9 близько п`яти ударів ножами в область шиї та обличчя, чим спричинив останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи наступні тілесні ушкодження: садно в лобовій області праворуч; поверхневу непроникаючу колото-різану рану на лівій щоці; поверхневу різану рану в носо-губному трикутнику безпосередньо під носом; поверхневу різану рану та садно в верхній третині по правій передній боковій поверхні, які окремо так і сукупно, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Протиправні дії ОСОБА_7 тривали до тих пір, доки водій автомобіля ОСОБА_10 не почав робити зауваження та не заспокоїв ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_7 24.11.2015 р., близько 23.50 год., знаходячись в автомобілі ВАЗ 2111, д.н. НОМЕР_1 , під час руху, проїжджаючи неподалік від будинку 27 по вул. Валентинівській в м. Харкові, приблизно через 4-5 хвилин після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, зажадав щоб ОСОБА_9 виклав із своїх кишень на сидіння автомобілю всі наявні при ньому гроші і стартовий пакет до мобільного телефону, після чого повторно, відкрито заволодів грошима ОСОБА_11 в сумі 100 грн. і стартовим пакетом мобільного оператора «МТС», який для потерпілого не становить матеріальної цінності.
Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_12 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду в розмірі 100 грн.
В апеляційних скаргах:
-Прокурор уточнив доводи апеляції та просив скасувати вирок в частині засудження за ч. 2 ст. 125 КК України, провадження закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. В частині засудження за ч. 2 ст. 186 КК України скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі. Вважає, що суд не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 65-67 КК України, призначив занадто м`яке покарання. Звертає увагу, що ОСОБА_12 раніше судимий, вчиняв тяжкі злочини, на шлях виправлення не став та знов вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння. Просить врахувати суспільну небезпечність вчинених злочинів, обставини їх вчинення;
-потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок та постановити новий, яким визнати ОСОБА_12 невинуватим за ч. 2 ст. 186 КК України, винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не прийняті до уваги докази, що могли суттєво вплинути на його висновки, судом невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність та міра покарання, судовий розгляд є неповним. Потерпілий вказав, що із ОСОБА_12 у них виник конфлікт на грунті ревнощів, у обвинуваченого не було корисного мотиву, гроші він надав добровільно на проїзд, картку віддав на прохання ОСОБА_12 , щоб він не зміг більше телефонувати ОСОБА_13 . Вина ОСОБА_12 за ст. 186 КК України не підтверджується, цього злочину він не вчиняв. Матеріальні збитки у зв`язку зі спричиненням тілесних ушкоджень обвинуваченим відшкодовано, претензій до нього не має;
-захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок, відповідно до ст. 417 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Крім того, просить змінити відносно ОСОБА_12 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі. На обґрунтування скарги вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, допущені істотні порушення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, справа розглянута з обвинувальним ухилом. Вказує, що ОСОБА_7 не вчиняв злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Суд прийняв тільки докази та показання свідка, потерпілого, обвинуваченого, що підтверджують вину обвинуваченого та необґрунтовано відкинув ті, що виправдовують ОСОБА_12 ;
-обвинувачений змінив доводи своєї апеляції та приєднався до апеляції захисника;
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію державного обвинувача; захисника, потерпілого, які підтримали свої апеляції; обвинуваченого, який підтримав апеляцію захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши звукозапис допиту свідка ОСОБА_10 в суді 1-ї інстанції та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Висновки районного суду про винуватість ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що після розпиття спиртних напоїв в кафе викликали таксі, яким керував ОСОБА_14 та поїхали. В машині ОСОБА_12 схопив його за капюшон та ударив ножем в область шиї, в руках у нього були 2 ножа, наніс приблизно 5 ударів в область обличчя. ОСОБА_15 просив їх заспокоїтися. Хвилин через 5 ОСОБА_12 сказав: «Давай картку». Він поклав на сидіння картку та 100 гривень, ОСОБА_12 забрав картку та сказав «Дай грошей», на що він не заперечував. Після цього ОСОБА_12 забрав 100 гривень. Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_16 показав, що у кафе бачив обвинуваченого та потерпілого, які сіли та поїхали на таксі. Через деякий час подзвонив ОСОБА_14 , попросив зустрітися. В машини, що під`їхала вийшов ОСОБА_17 весь в крові. Від ОСОБА_11 йому стало відомо, що під час конфлікту ОСОБА_12 забрав у нього СІМ-карту.

Згідно зі слідчим експериментом від 04.12.2015 року потерпілий ОСОБА_11 розказав, як обвинувачений в машині заволодів його грошима 100 грн. та мобільною карткою.

Про вину за ч. 2 ст. 186 КК України та прагнення заволодіти грошима також свідчать покази свідка ОСОБА_10 , що були заслухані апеляційним судом, де він підтвердив, що, забравши гроші та картку, обвинувачений після зупинки автомобіля, вискочив з автомобіля та втік з грошима.

Давши правильну оцінку цим та наведеним у вироку доказам, суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Наведені вище та у вироку докази спростовують доводи апеляції обвинуваченого, захисника та потерпілого, що у обвинуваченого при заволодінні грошима був відсутній корисний мотив, чому районний суд дав вірну оцінку.

Крім того, районний суд визнав винним ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Як видно з вироку в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України під час сварки в машині ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень двома ножами, в тому числі одним столовим наніс потерпілому ОСОБА_11 5 ударів в область життєво важливих органів - шиї та обличчя, спричинив легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я.

Наведене обвинувачення та приведені у вироку докази в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України не підтверджують вину ОСОБА_7 за даною статтею, виходить за межі пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України.

При таких обставинах, викладених у вироку мотивування обвинувачення не підтверджує скоєння ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляцій потерпілого, прокурора, захисника, обвинуваченого в частині винесення вироку за ч. 2 ст. 125 КК України задоволенню не підлягають.

Покарання призначається відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як видно з вироку, він раніше був неодноразово судимий, скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, тому суд вірно призначив йому реальне відбуття позбавлення волі.

В той же час, враховуючи позицію потерпілого, який вважав, що за ч. 2 ст. 186 КК України обвинувачений не повинен нести покарання, районний суд призначив йому покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілого, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2016 р. щодо ОСОБА_7 змінити, в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України вирок скасувати та кримінальне провадження закрити за відсутністю складу злочину згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий
Судді: