У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання процесуального прокурора щодо уточнення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 року по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003621 від 10.08.2015 року, у відношення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановила:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява процесуального прокурора по кримінальному провадженню за №0003621 від 10.08.2015 року, у відношення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в якій, посилаючись на ст.379, п.11 ч.1 ст.537 КПК України, просив постановити ухвалу, в якій уточнити призначене покарання ОСОБА_6 врахувавши останній вирок від 23.10.2015 року, а саме в резолютивній частині вироку зазначити, що ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання вироку апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року призначити остаточне покарання у вигляді 7 років 1 місяці позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказану заяву, просив її задовольнити, зазначивши, що про наявність неврахованого вироку суду стало відомо після засудження особи.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, зазначивши, що були впевнені, що суду на момент прийняття рішення відомо про наявність вироку Апеляційного суду Запорізької області.

Заслухавши сторін кримінального провадженні, дослідивши заяву та додану до неї копію вироку апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року, матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що заява прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

16.05.2016 року колегією суддів ухвалено вирок по кримінальному провадженню за №0003621 від 10.08.2015 року, у відношення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, згідно якого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбутне покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 року і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 7 років 3-х місяців позбавлення волі.

На теперішній час вказаний вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 року законної сили не набрав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з довідки про наявність судимостей ОСОБА_6 (а.с.57-58), останній вирок було ухвалено 06.04.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області, який набрав законної сили 07.05.2015 року, який і було враховано судом при призначенні покарання. Інформації щодо ухвалення інших вироків відносно ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження не містять, та ані стороною обвинувачення, ані обвинуваченим, у судових засіданнях, не повідомлялося. Тобто, суду при ухвалені вироку 16.05.2016 року відносно ОСОБА_6 , не було відомо про наявність вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 16.09.2015 року, в якому було враховано вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 року, та який вироком апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року, в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок з призначенням іншого покарання.

Прокурор у своїй заяві посилається на ст.379 КПК України, якою передбачено право суду виправити допущенні у судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Проте, вимога прокурора щодо уточнення призначеного покарання ОСОБА_6 враховуючи останній вирок апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року, не може бути задоволена, оскільки неврахування судом вироку апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року, не є помилкою в розумінні ст.379 КПК України. Крім того, як зазначено вище, судом при призначенні покарання не було враховано вказаний вирок апеляційного суду Запорізької області від 23.10.2015 року, у зв`язку з відсутність інформації про його наявність.

Також прокурор посилається на п.11 ч.1 ст.537 КПК України, якою передбачено вирішення питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, зокрема про застосування покарання за наявності кількох вироків. Проте, вказана вимога прокурора, також не підлягає задоволенню, оскільки порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку (ст.539 КПК України) передбачає набрання законної сили вироку, який знаходиться на виконанні, відповідний порядок подання такого клопотання та розгляд відповідним судом цього клопотання, що прокурором не дотримано при поданні вказаної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 цієї статті, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Оскільки, чинний КПК України не передбачає можливості уточнення вироку після його проголошення, як того просить прокурор; рішення ґрунтується на досліджених в ході судового засідання доказах, поданих, зокрема стороною обвинувачення; сторона обвинувачення не апелювала на сприянні в отриманні доказів, оскільки об`єктивно сама про них не знала, а суд не наділений повноваженнями з збирання доказів з власної ініціативи, при тому, що підстав для уточнення якихось відомосте під час судового засідання не було, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про уточнення вироку, оскільки помилок в розумінні ст.379 КПК України не допущено, а вирок суду відповідає критеріям обґрунтованості в розумінні ст.370 КПК України.

При цьому колегія суддів констатує, що за вказаних обставин, за відсутності можливості уточнення вироку після його проголошення вказане питання має бути вирішене в порядку передбаченого ст.537 КПК України, приводячи вирок у відповідність, зокрема, вирішуючи питання про застосування покарання за наявності кількох вироків. Але тільки після набрання вироком суду законної сили.

Разом з прокурором до суду надійшло клопотання в.о. начальника Запорізького СІЗО про уточнення періоду зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Проголошуючи вирок в цій частині судому ухвалено, що строк відбування покарання ОСОБА_6 слід зарахувати з моменту затримання, тобто з 11.08.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки суд, ухвалюючи вирок, вирішує усі питання на момент його ухвалення, відповідно засудженому згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обраховується строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до проголошення вироку, тобто з 11.08.2015 року по 16.05.2016 року.

Зазначене узгоджується і з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що міститься в п.4 листа №223 20/0/4 16 від 11.01.2016 року за якою суд першої інстанції, призначаючи покарання враховує положення ст.72 КК України до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку суду першої інстанції без змін, або у випадку його зніми.

В такому випадку заява в.о. начальника Запорізького СІЗО про уточнення вироку задоволенню не підлягає, строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_6 на правилами ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі обраховується як ухвалено - з 11.08.2015 року і по день проголошення вироку, тобто до 16.05.2016 року.

Керуючись ст. ст. 369-372, 537 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Заяву процесуального прокурора щодо уточнення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2016 року по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003621 від 10.08.2015 року, у відношення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без задоволення.

Клопотання в.о. начальника Запорізького СІЗО УДПС України в Запорізькій області про уточнення періоду зарахування засудженому ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України залишити без задоволення.

ГоловуючийОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3