УХВАЛА

Справа № 569/9776/16-к

08 серпня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотання, яке погоджено за підписом прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які дії на вказаній земельній ділянці.
В обґрунтування клопотання вказала, що слідчим відділом Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0004797 від 11.07.2016 за фактом № 0000736 від 05.02.2016р. за фактом самовільного заняття земельної ділянки та самовільного будівництва за адресою м. Рівне, вул. Соборна 16Б за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 05 лютого 2016 року до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшла письмова заява від громадянина ОСОБА_7 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проводяться незаконні будівельні роботи.
05 лютого 2016 року до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшла письмова заява від громадянина ОСОБА_7 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проводяться незаконні будівельні роботи.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.03.2015 року ОСОБА_8 подав до Рівненського міського суду позовну заяву про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення з ТОВ Рівне-Стиль грошової суми в розмірі 5519,25, сплаченої за договором та стягнення моральної шкоди, втраченої вигоди.
Також, відповідно до позовної заяви ОСОБА_8 у справі № 569/4990/15-ц., вказав на те, що ним були сплачені кошти (за споруду), по договору-купівлі продажу від 29.08.2014 року, та надано відповідну квитанцію № 0.0.367672083.1 від 29.08.2014 року на суму 5519,25 грн. де також вказано касира ОСОБА_9 . Звернувшись в ПАТ КБ Приват Банк мною було отримано відповідь про те, що ОСОБА_9 працює в ПАТ КБ Приват Банк на посаді касира лише з 08.09.2014 року.
У відповідності до ухвали Рівненського міського суду від 30.04.2015 у справі № №569/4990/15-ц визнано мирову угоду за позовом ОСОБА_8 до ТОВ «Рівне-Стиль», згідно якої у власність ОСОБА_8 передано споруду, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 м2.
Так, 25.05.2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_8 продав ОСОБА_4 ? частку споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, 26.05.2015 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , було укладено ще один договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_8 продав ОСОБА_4 ? частку споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто, вищевказаними правочинами була продана повністю споруда, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 квадратних метрів.
Згодом ОСОБА_4 звернулася з відповідною заявою до управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, щодо зміни поштової адреси з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 . Та вже наказом про присвоєння адреси від 19 червня 2015 року було змінено поштову адресу на АДРЕСА_1 .
Проте на момент укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_8 та ТзОВ «Рівне-Стиль» 29 серпням 2014 роком проте, на момент укладання вищезгаданого договору, ТОВ «Рівне-Стиль», не мало жодного об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить постанова Рівненського апеляційного Господарського суду від 30 січня 2014 року справа № 918/1535/13, та й сам відповідач (ТОВ «Рівне-Стиль»), неодноразово писав відповідні листи до Рівненської міської ради, про те, що не має жодних об`єктів нерухомості, про що також зазначено у справі № 918/1535/13. Також ТОВ «Рівне-Стиль» при розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 у спільну часткову власність шляхом викупу» надало гарантійний лист про те, що споруди, які знаходяться на дворовій території по АДРЕСА_2 не обліковуються і відчуженню не підлягають.
Та й споруда право власності на яку визнано ніколи не існувало як об`єкта нерухомого майна, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 заведеної з 1997 року, були наявні об`єкти нерухомого майна на які проведена реєстрація прав власності згідно переліку наданого ТОВ Рівне-Стиль та рішенням суду, а саме майновий комплекс в складі: головний виробничий комплекс (літ А-3); корпус підготовчого цеху і готової продукції (літ Б-2); клуб, медпункт (літ В-1); контора, їдальня (літ Г-1); механічний цех (літ. Д-1); прохідна (літ Е-1), склад фурнітури, адмін. приміщення (Літ Ж-2) Відсутність будь яких інших будівель та споруд, крім тих на які зареєстровано право власності підтверджується наявними в матеріалах інвентаризаційної справи (книга №2, номер запису 24-113) . Також ці ж об`єкти нерухомого майна підтверджуються і судовою справою № 918/1535/13. Іншими словами споруди 60,1 кв. м за адресою АДРЕСА_1 не значилось, отже ТОВ Рівне-Стиль не було власником проданої неіснуючої споруди. Іншими словами споруди 60,1 кв. м за адресою АДРЕСА_1 не значилось.
Важливим залишається той факт, що споруда, площею 60,1 кв.м., яка була предметом мирової угоди, що затверджена ухвалою суду від 30.04.2015р. фактично не існує, що вбачається з Акту технічного обстеження об`єкту нерухомого майна від 06.07.2015р. за №462 згідно якого виявлені залишки конструктивних елементів споруди (фундамент) та відсутність огороджуючи конструкцій-стін, по яким визначаються розміри приміщень та їх внутрішня площа,необхідна для об`єкту нерухомого майна. Споруда не являється об`єктом нерухомого майна.
Також доводжу до Вашого відому, що в ніч з 04.02.2016р. на 05.02.2016р. було здійснено самовільне зведення металевої конструкції, яка за своїми розмірами схожа на споруду площею 60,1 кв.м. про що було повідомлено відповідні органи, проте реакцій на дані дії не було. Та вже 09.02.2016 року о 15:09:41 було проведено державну реєстрацію, але відомості про це було внесено до Реєстру 11.02.2016р. о 16:52:17 реєстратором ОСОБА_10 (індексний номер рішення 28147184) про зміну споруди на Літ А-1 нежитлова будівля з загальною площею 58,5 кв.м. Тобто вже станом на сьогодні у власності ОСОБА_4 не споруда площею 60,1 кв.м, а нежитлова будівля площею 58,5 кв.м.
Так з офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua/) стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано декларація про початок будівельних робіт № РВ 75 у січня 2016 року. Також з офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua/) стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано декларація про готовність об`єкта до експлуатації № РВ 62 у лютому 2016 року.
Проте фактична наявність будь якого об`єкту нерухомого майна у ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 відсутня. Тому з огляду на вище викладене до декларацій про початок та готовність були внесені не правдиві відомості.
Більше того на сайті (сайт громадської журналістики) 4 травня 2016 року була розміщення стаття з назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так відповідно до даної статті Рівненською міською радою було надано рішення (проект) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 для ОСОБА_4 .
З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку, яке є предметом кримінально протиправних дій, з метою позбавлення будь-яких осіб можливості відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до знищення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання про накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В задоволенні клопотання просив відмовити.
Заслухавши слідчого, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В поданому клопотання і при розгляді слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 не доведено та не надано доказів того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, зазначених в ч.11 ст.170 КПК України.

Разом з тим, ініціатор звернення в поданому клопотанні вказує, що слідчим відділом Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0004797 від 11.07.2016р.
Як убачається із наявних та досліджених матеріалів справи, а саме витягу з кримінального провадження від 09 лютого 2016 року відомості по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за № 0000736 від 05 лютого 2016 року.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Із клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду за підписом прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 без печатки місцевої прокуратури. Крім того, відомості стосовно прокурора, який погодив клопотання слідчого про арешт майна у витягу з кримінального провадження відсутні.
В частині 1 ст.173 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи те, що слідчим не доведено та не надано доказів того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, зазначених в ч.11 ст.170 КПК України та доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність наявних підстав для накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та задоволення даного клопотання.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які дії на вказаній земельній ділянці відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя