АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Петропавловськ Камчатської області, Росія, українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 01.12.2013 вироком Подільського районного суду міста Києва за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 30.04.202015 по відбуттю строку покарання,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А
Прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2016. В ній прокурор просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04.02.2016 про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2016, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №7 м.Києва ОСОБА_8 .
В обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 04.02.2016 є необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог КПК України. Зокрема апелянт посилається на те, що судом першої інстанції як на обставини, які слугували поверненню обвинувального акту вказано те, що було не виконано в повній мірі вимоги закону, зазначені в п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: вказано суперечливі між собою фактичні обставини, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Проте, як зазначає прокурор, суд повинен перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, а не правильність формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Крім того, прокурором вказується, що в разі наявності підстав про можливе порушення права на захист підозрюваного дане питання мало б бути з`ясовано безпосередньо у підозрюваного ОСОБА_6 , проте дані дії не були виконані суддею.
Також в апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції було виявлено неточності при відібранні розписки від обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та вказано, що ці неточності мають бути усунуті при повторному врученні обвинувального акту та реєстру. Однак, на думку прокурора, з даної розписки вбачається, що обвинувачений надає її прокурору Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 , підпис якого зазначений в самій розписці, втім в тексті самої розписки помилково вказано прізвище ОСОБА_9 , що є формальною опискою. До того ж, апелянт вважає, що в разі виникнення сумнівів про неналежне виконання вимог ст.293 КПК України, дане питання можливо було з`ясувати безпосередньо у підозрюваного, проте дані дії не були виконані суддею.
Інших апеляційних скарг, доповнень та заперечень не надходило.
Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскарженої ухвали в частині повернення прокурору обвинувального акту та виклад основних доводів апеляційної скарги, пояснення і доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у суді першої інстанції щодо оскарження ухвали суду в частині повернення обвинувального акту та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який теж підтримав позицію прокурора, перевіривши матеріали судового провадження в цій частині та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, упідготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Ч.2 ст.291 КПК України дає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд на підготовчому засіданні аналізує та дає оцінку змісту обвинувального акту, а саме вказує на суперечливі між собою фактичні обставини, якість формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, мотивуюче прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору, судом зазначено, що дії ОСОБА_10 невірно кваліфіковані йому не інкриміновано ознаку повторності, а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Однак, з таким висновку суду погодитись не можна, так як виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст.ст. 314-317 КПК України, не торкаючись суті обвинувачення.
Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали судом також вказується, що ним виявлено неточності при відібранні розписки від обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування: з долученої до обвинувального акту розписки не можна зробити однозначний висновок від кого ж з прокурорів обвинувачений одержав копії. Втім, у відповідності до ст.293 КПК України прокурор зобов`язаний надати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному. В наявній в матеріалах справи розписці вказано, що її отримав прокурор ОСОБА_11 (а.с. 10). За таких обставин, доводи прокурора в цій частині и апеляції колегія суддів також вважає обґрунтованими.
Таким чином, враховуючи, що питання, які стосуються безпосередньо змісту формулювання обвинувачення, зокрема щодо не інкримінування ознаки повторності та неточностей при відібранні розписки від обвинуваченого, не підлягають розгляду при підготовчому судовому засіданні, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В ИЛ А
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_12 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04.02.2016 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 04.02.2016, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_8 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/675/2016
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1