Справа № 626/1711/16-к
Провадження № 1-кп/626/143/2016
Красноградський районний суд Харківської області

10 жовтня 2016 року м. Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: зінченко л.в.,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Київ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, не працює, раніше судимий 22.10.2014 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.296 КК України до штрафу у розмірі 8500 грн., 28.09.2015 року призначене покарання замінено Красноградським районним судом Харківської області на 500 годин громадських робіт,
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
ОСОБА_4 , 22.10.2014 року був засуджений Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в розмірі 8500 грн., однак в подальшому внаслідок несплати ним штрафу, 28.09.2015 року на підставі ухвали Красноградського районного суду Харківської області раніше призначене покарання замінено на покарання у вигляді 500 годин громадських робіт. Після ознайомлення 28.03.2016 року працівниками Красноградського районного відділу кримінально-виконавчої, інспекції Управління Державної пенітенціарної служби в Харківській області зі змістом вищевказаної ухвали, з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання даного покарання, отримавши направлення до Красноградської міської ради, приступив до виконання громадських робіт, проте в подальшому, діючи умисно, в період з 13.06.2016 року до 02.08.2016 року, 08.08.2016 року та в період з 11.08.2016 року до 31.08.2016 року з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт до Красноградської міської ради не прибував, з цілю ухилення від виконання покарання на реєстрацію до Красноградського РВ КВІ УДПтСУ в Харківській області 21.06.2016 року, 05.07.2016 року, 19.07.2016 року та 16.08.2016 року не з`являвся.
Таким чином, ОСОБА_4 умисно не виконав рішення суду та станом на 31.08.2016 року не відпрацював 204 години громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного злочину, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченого, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання.
За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбуття покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст.65-67 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, офіційно не працює.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає повне визнання провини, щиросердечне розкаяння в скоєному, сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає, що покарання ОСОБА_4 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.389 УК України у вигляді арешту в мінімальних розмірах.
При цьому оскільки обвинувачений ОСОБА_4 22.10.2014 року був засуджений Красноградським районним судом Харківської області з урахуванням ухвали цього ж суду від 28.09.2015 року про зміну покарання за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 500 годи громадських робіт, то воно підлягає реальному виконанню.
Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.
При застосуванні правил ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 зазначеної постанови, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в тому числі, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання призначеного вироком Красноградського районного суду від 22.10.2014 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 28.09.2015 року про зміну покарання(невідбута частина покарання склала 204 години громадських робіт), то остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань, і на підставі ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання - громадські роботи перевести в більш суворий - арешт, виходячи з співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а також з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне, взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.
Строк арешту, рахувати з моменту фактичного затримання.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрат та речових доказів по справі немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1(одного) місяця арешту.
Відповідно до ст.71, 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградского районного суду Харківської області від 22.10.2014 року та ухвали цього ж суду від 28.09.2015 року про заміну покарання, у вигляді 5(п`яти) днів арешту і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1(одного) місяця 5(п`яти) днів арешту.
Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду, з послідуючим його тримання в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Управління Державної пенітенціарної служби України Харківської області.
Строк арешту ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя