Справа № 589/2007/16-к
Провадження № 1-кп/589/168/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2016 р.
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2016 року за № 0000370, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підліснівки Сумського району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.08.2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

12.12.2013 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

04.09.2014 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 309, 71 КК до 2 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбута частина покарання скорочена наполовину, звільнений по відбуттю строку покарання 30.09.2015 року;

- за ч. 2 ст. 186 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30.03.2008 року Солом`янським районним судом м .Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

04.07.2013 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 26.02.2016 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 20 днів

- за ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 березня 2016 р. близько 23-00 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в залі очікування залізничного вокзалу м. Шостка, за адресою: м. Шостка, вул. Привокзальна, буд. 2, діючи повторно, за попередньою змовою, без застосування насильства, відкрито для потерпілого ОСОБА_8 , викрали з кишені його верхнього одягу належне потерпілому майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia Х1-01» вартістю 236 грн та грошові кошти в сумі 66 грн. Після чого разом з викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 302 грн.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що живе під Києвом, 20 березня 2016 року він приїжджав до своєї матері в м. Шостку, ввечері того ж дня він прийшов на залізничний вокзал, щоб нічним електропоїздом повернутись до м. Київ. Оскільки він «чорнобилець», то проїзд для нього безкоштовний, і квиток він не купував. В залі очікування він присів на крісла зліва від кас та задрімав, бо було вже пізно та й він був напідпитку: у матері в гостях вжив десь 100 гр горілки, а потім випив пляшку пива. Потім він відчув, що хтось лазить по його кишенях, і, розплющивши очі, побачив, що це двоє хлопців (обвинувачені) одночасно нишпорять в його кишенях. Він зрозумів, що у нього зник телефон та гроші. Він кинувся до каси та почав прохати касира викликати поліцію, а обвинувачених прохав повернути телефон і гроші, однак вони лише 2 гривні йому кинули. Крім нього та обвинувачених в залі очікування більше нікого не було. Хто саме з обвинувачених у нього забрав телефон і гроші він сказати не може, бо не відразу зрозумів, що відбувається. Обвинувачені пішли з вокзалу, а він дочекався поліцейських, повідомив їм що трапилось та прикмети обвинувачених, а потім разом з поліцейськими на їх службовому автомобілі вони поїхали по місту і згодом виявили хлопців, що викрали у нього телефон і гроші.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 20 березня 2016 року він був в м. Шостка, оскільки нарколог з м. Середино-Буди направив його до наркологічного відділення м. Шостки на лікування. В Шостці він побув у своєї сестри, а потім посварившись з нею, вирішив повернутись додому в м. Середино-Буду. Він прийшов на залізничний вокзал, було десь за 22 годину, придбав квиток і сів за два крісла до потерпілого, поряд ще сидів хлопець. Він з ним розговорився, хлопець назвався ОСОБА_9 . Потім до нього ( ОСОБА_6 ) звернувся потерпілий, він почав прохати грошей на спиртне, потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, від нього тхнуло алкоголем. Оскільки грошей у нього не було він відмовив потерпілому, а потім вийшов на ганок вокзалу, там стояв хлопець. Він з хлопцем роззнайомився - це був ОСОБА_7 . ОСОБА_7 розказав, що нещодавно звільнився. Вони пішли в вокзал до кас, щоб дізнатись чи можна безкоштовно проїхати по довідці про звільнення. Потерпілий лежав на кріслах, спав, а потім прокинувся та рукою підізвав його і став казати, що йому треба випити та віддав свій мобільний телефон та попрохав його продати і купити спиртне. Коли потерпілий віддавав йому телефон, при цьому ще витягнув якесь посвідчення та купюри по 5 і 2 грн, купюра в 2 грн впала і він ( ОСОБА_6 ) підняв ці гроші, потерпілий різко встав та почав кричати, щоб йому віддали гроші. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 та сказав, що потерпілий якійсь неадекватний та щоб він ( ОСОБА_6 ) віддав потерпілому ці гроші. Після цього у ОСОБА_7 задзвонив мобільний і він пішов на вулицю. Він ( ОСОБА_6 ) також вийшов на вулицю, вийняв з телефону потерпілого сім-карточку та викинув, а потім підійшов до кіоску біля вокзалу та запропонував продавчині придбати телефон, але вона відмовилась, також він пропонував телефон потерпілого водію таксі, що стояло біля вокзалу, але той також відмовився його придбати. Після цього він пішов в бік магазину «Успіх» і там продавцям кіосків пропонував телефон, а потім пішов в сторону супермаркету «АТБ» по вул. Марата, та біля «АТБ» наздогнав ОСОБА_7 і тут під`їхали працівники поліції та їх затримали. Також зазначив, під час слідчого експерименту він визнавав свою вину у вчиненні злочину внаслідок психологічного тиску на нього працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що був в м. Шостка в гостях у друзів, 20.03.2016 року він збирався поїхати в м. Київ та був на залізничному вокзалі з 13.30 год. до самого вечора: очікував електричку на 01 год. 50 хв. Близько 22 ї години він зайшов до вокзалу і побачив там потерпілого, ОСОБА_6 (з яким познайомився згодом) та ще одного чоловіка. Потім зайшов патруль, який перевірив всіх присутніх. Після цього він вийшов з вокзалу покурити, за ним вийшов хлопець вони роззнайомились це був ОСОБА_6 . Потім вони зайшли в вокзал і підійшли до кас, щоб дізнатись чи можна безкоштовно проїхати по довідці про звільнення. Далі все відбувалось так, як розповідав ОСОБА_6 . Він же з потерпілим взагалі не розмовляв, той був п`яний, кричав і матюкався. Він пішов з вокзалу до сестри, яка йому якраз зателефонувала. Сестра живе десь на вул. Депутатській. Біля магазину «АТБ» його наздогнав ОСОБА_6 , а потім під`їхали працівники поліції разом з потерпілим і його з ОСОБА_6 доставили у відділ поліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона працює касиром на залізничному вокзалі в м. Шостка. В ніч, коли сталась ця ситуація, точну дату вона не пам`ятає, вона працювала в нічну зміну. Близько 22-ї години до каси підійшло двоє хлопців це були обвинувачені, вона їх впізнала, і один запитав чи можна безкоштовно проїхати по довідці про звільнення до м. Києва, вона йому повідомила, що по довідці можна проїхати лише звичайною електричкою, а не підвищеного комфорту. Потім хлопці ще раз підійшли запитали о котрій буде нічна електричка та пішли до розкладу руху поїздів. В залі очікування було дуже тихо, спокійно, ніякого шуму чи розмов не було. Хвилин через 10 до її віконця підійшов чоловік похилого віку, він був збуджений, наче п`яний, та почав їй казати, що хлопці вкрали в нього телефон і гроші, вона порадила викликати поліцію. У чоловіка були садна на обличчі. Обвинувачені стояли поряд з потерпілим біля віконця каси, і хлопець в сірій курточці ( ОСОБА_6 ) казав, що було лише 2 гривні. Потім обвинувачені пішли.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показав, що працює старшим інспектором відділу поліції Шосткинського ВП ГУНП. 20.03.2016 року він заступив на чергування, після 22-ї години надійшло повідомлення чергового, що на залізничному вокзалі пограбували чоловіка. Вони прибули з напарником на вокзал, там чоловік похилого віку повідомив, що двоє хлопців забрали в нього мобільний телефон та гроші, він їх описав: як виглядають, в що вдягнені, а саме: що один в сіру куртку та берці з зеленими шнурками, а інший в чорну куртку. Потерпілий давав чіткі пояснення, що він сидів на вокзалі біля кас, а двоє хлопців нишпорили по його кишенях. Він з напарником посадили потерпілого в свій автомобіль та поїхали по місту, щоб можливо виявити цих хлопців. Біля супермаркету «АТБ» вони побачили цих хлопців, потерпілий вказав на них, що саме вони викрали його майно. Обвинувачені поводили себе спокійно, ОСОБА_6 визнав, що телефон потерпілого в нього. Після цього їх було доставлено у відділ поліції.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що працює касиром на залізничному вокзалі м. Шостка, в березні цього року, точну дату вона не пам`ятає, ввечері, вона заступила на свою нічну зміну. Вона працювала в приміській касі. На зміні також була касир ОСОБА_10 , вона була в сусідній касі. Було дуже тихо і спокійно. Ніяких розмов вона не чула. Оскільки за квитками ніхто не звертався, вона була зайнята обробкою документації, на зал очікування уваги не звертала. Потім вона почула, що її напарниця з кимось розмовляє і з відповідей ОСОБА_10 зрозуміла, що хтось просить викликати поліцію. Вона підійшла до робочого місця ОСОБА_10 та побачила чоловіка, який повторював, що двоє хлопців викрали у нього телефон. Інших осіб, крім цього чоловіка біля віконця каси не було. Вона повернулась до своєї каси та викликала поліцію, оскільки у ОСОБА_10 не було телефону.

Таким чином показами потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 спростовуються покази обвинувачених, що потерпілий сам віддав телефон та попрохав його продати, а потім почав лаятись та вимагати повернути гроші. Як зазначив потерпілий, після того як він зрозумів, що по його кишенях нишпорять та викрадено телефон і гроші, він відразу ж кинувся до касира. В жодні розмови з обвинуваченими він не вступав. Це підтверджується і показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , які зазначили, що в залі очікування було дуже тихо і ніяких розмов не було. Крім того, приміська каса, де працювала в той вечір свідок ОСОБА_12 , розташована безпосередньо поряд з кріслами, де сидів потерпілий, тому при наявності відповідної розмови обвинувачених з потерпілим свідок її почула б.

Крім того, і ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали, що після того, як у потерпілого, що сидів на кріслі, випали гроші 2 грн і ОСОБА_6 почав їх підіймати, а потерпілий кричати і вимагати їх повернути, у ОСОБА_7 задзвонив телефон і він пішов з вокзалу.

Вказане також спростовується показами свідка ОСОБА_10 , яка показала, що при зверненні потерпілого до неї з повідомленням про те, що обвинувачені його обікрали, обидва обвинувачені стояли поряд з ним.

Таким чином, обвинувачені полишили зал очікування після того, як потерпілий почав прохати касира викликати поліцію і, не зважаючи на вимогу потерпілого, майно йому не повернули, а навпаки, намагалися продати належний потерплому телефон.

Згідно протоколів затримання та огляду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано 21.03.2016 року о 10 год 30 хв., при цьому в кармані куртки світло сірого кольору, в яку був вдягнений ОСОБА_6 , було виявлено мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia Х1-01», без сім-картки, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Також у ОСОБА_6 при собі виявлено сумку, в якій знаходились чоботи чоловічі чорного кольору, з високим берцем, зашнуровані шнурками зеленого кольору. Обвинувачений

ОСОБА_7 був вдягнений в куртку спортивну чорного кольору , спортивні штани чорного кольору з білими смугами та кросівки білого кольору. (а.с.108-116)

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 1415 від 30.03.2016 року вартість мобільного телефону чорного кольору марки «Nokia Х1-01», викраденого у потерпілого ОСОБА_8 , станом на березень 2016 року становила 236 грн. (а.с. 131-133)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.03.2016 року, вказаний слідчий експеримент було проведено з підозрюваним ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_5 (а.с. 146-154) В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що покази, які він надав при проведенні слідчого експерименту, де він визнавав вину у інкримінованому йому діянні, він надав внаслідок психологічного тиску на нього працівників поліції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що її підзахисний перед початком слідчого експерименту повідомив їй, що щодо нього чинився психологічний тиск працівниками поліції, однак обвинувачений прохав нікого про це не повідомляти, а вона не вправі діяти всупереч позиції клієнта. Також просила звернути увагу, що обвинувачених фактично було затримано близько 24-години 20.03.2016 року, а в протоколі затримання зазначено 10 год. 30 хв. 21.03.2016 року, та зустрілась вона з підзахисним лише близько 12-ї години.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Стороною обвинувачення не було вжито заходів щодо спростування показів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо психологічного тиску на нього та доведення суду допустимості вказаного протоколу слідчого експерименту.

Зважаючи на сукупність вказаних обставин, суд відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ч. 4 ст. 17, ч. 1 ст. 89 КПК України визнає протокол слідчого експерименту від 21.03.2016 року за участі обвинуваченого ОСОБА_6 недопустимим доказом.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 КПК України, посилання прокурора, як на доказ вини у інкримінованому діянні, на визнання ОСОБА_7 за вироком суду винним у вчиненні злочину за аналогічних обставин, є недопустимим доказом.

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що покази потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в цілому узгоджуються між собою і доводять вину обвинувачених у інкримінованому їм діянні та спростовують покази обвинувачених.

Покази обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд розцінює як спосіб самозахисту, та не враховує їх.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 також слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, разом з тим, згідно направлення лікаря-нарколога вживає наркотичні засоби з 13 років, негативно характеризується за місцем проживання, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставин, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є відповідно до ст. 67 КК України, рецидив злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого, який маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний тяжкий злочин, ступінь тяжкості скоєного злочину, обтяжуючу покарання обставину, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, формально характеризується за місцем проживання та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставин, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, є відповідно до ст. 67 КК України, рецидив злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого, який маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, звільнившись умовно-достроково, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний тяжкий злочин протягом невідбутої частини покарання, ступінь тяжкості скоєного злочину, обтяжуючу покарання обставину, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі винного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 20.03.2016 року з дня фактичного затримання по дату постановлення вироку 07.11.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 20.03.2016 року з дня фактичного затримання по дату постановлення вироку 07.11.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд вважає доцільним до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого заходу може не забезпечити запобігання ризику ухилення обвинувачених від виконання рішення суду, оскільки останнім загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

До вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання з 20 березня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 20.03.2016 року по 07.11.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.07.2013 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

До вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_7 залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання з 20 березня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 20.03.2016 року по 07.11.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia Х1-01», без сім-картки, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_8 ,- залишити останньому як законному володільцю;

- чоловічі чоботи з високим берцем чорного кольору, 42 розмір, зашнуровані шнурками зеленого кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Sony Ericson W200i», чорного кольору, без задньої кришки, ІМЕІ НОМЕР_3 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та зарядним пристроєм до нього, а також іншу сім-картку «Київстар» ( НОМЕР_4 ), які знаходяться в камері зберігання речових доказів Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області - повернути ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави в дольовому порядку по 131 грн 94 к. з кожного в рахунок відшкодування вартості проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1