Провадження № 1-кс/161/5662/16
У Х В А Л А
про скасування арешту на майно

м. Луцьк 29 листопада 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_2 , старшого слідчого з ОВС 1-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, вилученого в ході проведення огляду від 24.10.2016,

В С Т А Н О В И В :
До Луцького міськрайонного суду Волинської області звернувся ОСОБА_5 про скасування арешту майна, вилученого в ході проведення огляду від 24.10.2016, зокрема, транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; ключів від автомобіля марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 в кількості 2 шт.; відео реєстратору марки «Prestigio» з зарядним пристроєм; мобільного телефону марки «Nokia» 1 шт., мобільного телефону марки «Sigma» 1 шт.

Своє клопотання мотивує тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2016 клопотання про арешт майна задоволено частково.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11.11.2016, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2016 скасовано, накладено арешт на вищевказане майно.
Так, при накладенні арешту не було враховано, що вилучений автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у законному володінні гр. ОСОБА_5 , відповідно до посвідченої нотаріальної довіреності від 07.09.2014. Вилучені речі з автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 зберігались у вказаному автомобілі, який використовувався для транспортування підакцизних товарів, на які не було надано документів. Автомобіль визнано речовим доказом, що стверджується постановою слідчого від 24.10.2016 та є доказом у кримінальному провадженні. Обґрунтованість сумніву законності походження і право розпорядження ОСОБА_5 вилученим у нього майном відсутня і, відповідно, необґрунтовано позбавлення ОСОБА_5 права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, відповідно до ст. 41 Конституції України.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які не заперечували щодо скасування арешту на вказане майно, оглянувши матеріали клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2016 клопотання про арешт майна задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11.11.2016, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2016 скасовано, накладено арешт на вищевказане майно.
Згідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим, п. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З витягу з ЄРДР №0000061 від 24.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч.1 КК України, по факту виявлення та вилучення поблизу Луцького МПД ДП Укрспирт, що по вул. Ковельській, 67 м. Луцька, 94 бочок ємкістю 200 л. з характерним запахом спирту.

Таким чином, вилучені в ході проведення огляду від 24.10.2016 р. речі автомобіль, свідоцтво, ключі, відео реєстратор з зарядним пристроєм, мобільні телефони не є та не можуть бути предметом злочину по даному провадженню, а відтак і речовими доказами у ньому. Вказані предмети також не належать до предметів, які вилучені законом з обігу.

Встановлено, що жодній особі, в тому числі і ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, пред`явлено не було.
Разом з тим, вилучений автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у законному володінні гр. ОСОБА_5 , відповідно до посвідченої нотаріальної довіреності від 07.09.2016 (копії документів наявні у матеріалах провадження).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як встановлено в судовому засіданні, доведено правомірність (добросовісність) набуття у власність вказаного транспортного засобу, достатніх доказів щодо необхідності подальшого арешту як на автомобіль так і на речі, що у ньому знаходилась не здобуто та не надано, крім того, будь-яким особам не повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в тому числі і ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 , а тому слід скасувати арешт на вищевказане майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, вилученого в ході проведення огляду від 24.10.2016 задовольнити.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 11.11.2016, зокрема, транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 в кількості 2 шт.; відео реєстратор марки «Prestigio» з зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «Nokia» 1 шт., мобільний телефон марки «Sigma» 1 шт. скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1