Справа № 515/1155/16-к
Провадження № 1-кп/515/1615/16

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

26 серпня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеному в ЄДРР за № 0000341 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, без офіційного місця працевлаштування, невійськовозобов`язаного, перебуваючого в незареєстрованому шлюбі, раніше судимого 22.12.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.125 ч.1 КК України до покарання у вигляді 140 годин громадських робіт;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 22.12.2015 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.125 ч.1 КК України до покарання у вигляді 140 годин громадських робіт, повинен був приступити до відбування вищевказаного покарання з 12.04.2016 року з встановленням робочого графіку відпрацювання з 9.00 год. до 13.00 год. п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями субота та неділя.

11.04.2016 року ОСОБА_4 ознайомився з порядком та умовами виконання покарання у вигляді громадських робіт, але до їх виконання не приступив і в подальший час для виконання даного покарання не з`являвся за власним бажанням.

21.04.2016 року та 07.06.2016 року ОСОБА_4 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.389 ч.2 КК України щодо продовження порушення порядку та умов відбування покарання, однак належних висновків для себе не зробив і до відбування покарання у вигляді громадських робіт до теперішнього часу не приступив, незважаючи на те, що він неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі і суду показав, що після винесення вироку суду його ознайомили в КВІ з порядком і умовами відбуття покарання у вигляді громадських робіт, йому було відомо про наслідки ухилення від відбування даного виду покарання. Однак, громадські роботи у Трапівській сільській раді він не відбував, оскільки працював по найму з метою отримання доходу для утримання своєї сім`ї. У скоєному щиро розкаюється, запевнив суд, що більше подібне не повториться.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, тому на підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд, при визначенні обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого, долучених прокурором в судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження за згодою обвинуваченого, та у відповідності до ст. 88 КПК України визнаних допустимими за погодженням сторін.

Суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, та вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені даного злочину.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст.12 КК України злочин, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, наявності пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також судом при призначені покарання враховується положення ст.71 КК України, згідно з яким, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а тому суд вважає необхідним приєднати невідбуту частину покарання за вироком Татарбунарського районного суду від 22.12.2015 року по правилам складання покарань, передбаченим п.п.4 п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якого одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт у вигляді 15 днів арешту.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.12.2015 року, по правилам, передбаченим п.п.4 п.1 ч.1 ст.72 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання в більш суровий вид, у вигля ді 15 (п`ятнадцять) днів арешту, призначивши йому до відбування остаточне покарання у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Сивоконь