Дата документу Справа № 333/9207/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №333/9207/15-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
№ пров. 11-кп/778/866/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачуваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_10 - зпхисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2016 року, яким
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

- засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.1 ст.304 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набуття вироком законної сили.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 раніше не засудженого,

-засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з іспитом терміном 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набуття вироком законної сили.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Приморське Василівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, учня 3 курсу ДНЗ ЗПЛ ЗТ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

- засуджено за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за скоєння кримінальних правопорушень за наступних обставин:

01.11.2015 р., приблизно, о 23 год. 00 хв., ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. № 20-а по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі, шляхом підбору ключа, проник в салон автомобілю «ЗАЗ 110206» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 .

У цей час ОСОБА_16 , діючи згідно з розподіленими між собою ролями, знаходився біля буд. № 20-а по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі та слідкував за тим, щоб їх злочинні дії не було виявлено сторонніми громадянами.

Так, ОСОБА_12 , перебуваючи в салоні автомобілю «ЗАЗ 110206» д.н. НОМЕР_1 , шляхом демонтажу, таємно викрав автомагнітолу «Pioneer 4003», вартістю 400 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_17 , після чого, покинувши автомобіль, спрямував до ОСОБА_14 , після чого вони зникли з місця скоєння кримінального правопорушення та з викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Крім цього, 01.11.2015, приблизно, о 23 год. 00 хв., ОСОБА_12 , знаходячись біля буд. № 20-а по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі шляхом підбору ключа, проник у салон автомобілю «ЗАЗ 110206», д.н. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_17 , звідки діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно викрав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданий Вільнянським МРЕВ УДАІ УМВС України в Запорізькі області 12.01.1999 року, на вищевказаний автомобіль, після чого зник з місця вчинення злочину та викраденим документом розпорядився на власний розсуд.

Також, 02.11.2015 р. приблизно, о 23 год. 00 хв., ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_14 та неповнолітнім ОСОБА_18 , прибули до Комунарського району м. Запоріжжя в пошуках автомобіля «Таврія».

ОСОБА_12 , згідно з розподіленими між собою ролями, виявивши автомобіль «Таврія», повинен був підходити до нього та наявними заводськими ключами від даного типу транспортного засобу намагатись відчинити двері, а ОСОБА_14 та ОСОБА_19 тим часом, виконуючи свою роль, повинні були стояти поруч та слідкувати за тим, щоб їх злочинні дії не було виявлено сторонніми громадянами.

Так, у вказаний час ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 прибули до буд. АДРЕСА_5 , де у дворі будинку помітили автомобіль «ЗАЗ 110557» 2002 р.в., д.р.н. НОМЕР_3 . Після цього ОСОБА_12 , діючи з умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, спрямував до водійських дверей вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , діючи відповідно зі своїми злочинними ролями, стояли біля даного будинку та стежили щоб ніхто до них не підійшов.

ОСОБА_12 , знаходячись біля водійських дверей даного автомобілю, своїми ключами відкрив замок та проник до салону транспортного засобу, де, сівши на водійське крісло, вставив ключі в замкову щілину замка запалювання і, переконавшись, що автомобіль заведеться, покликав до себе ОСОБА_14 та ОСОБА_20 . Після того, як вони втрьох зібрались біля даного транспортного засобу, вони разом, за вказівкою ОСОБА_12 застосовуючи фізичну силу, викотили даний автомобіль з двору вищевказаного будинку, де останній сів за руль транспортного засобу та наявними у нього ключами завів двигун та почав рух на автомобілі.

Таким чином ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 заволоділи автомобілем «ЗАЗ 110557» д.н.з НОМЕР_3 , 2002 р.в., що належить ТОВ «Асон» ЛТД, вартістю 32 714 грн.

Також, 02.11.2015 року, приблизно о 22 год. ЗО хв., ОСОБА_12 , знаходячись біля супермаркету «АТБ», розташованого по вул. Автозаводська, ум. Запоріжжі, достовірне знаючи, що ОСОБА_8 , 1998 р.н. є неповнолітнім, а саме особою, що не досягла вісімнадцятирічного віку, запропонував йому незаконно заволодіти автомобілем «ЗАЗ 1102», на що останній дав свою згоду, при цьому ОСОБА_12 , показуючи на власному прикладі, навмисно, шляхом вмовлянь, втягнув ОСОБА_22 у злочинну діяльність, внаслідок чого ОСОБА_19 взяв безпосередню участь у незаконному заволодінні автомобілем «ЗАЗ 110557», який належить ТОВ «Асон» ЛДТ, яке мало місце 02.11.2015 приблизно о 23 год.-00 хв.

Крім цього, 04.11.2015, приблизно, о 22 год. 00 хв., ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , прибули до Комунарського району м. Запоріжжя в пошуках автомобілі «Таврія».

ОСОБА_12 , згідно з розподіленими між собою ролями, виявивши автомобілі «Таврія», повинен був підходити до нього та наявними заводськими ключами від даного типу транспортного засобу намагатись відчинити двері, а ОСОБА_14 тим часом, виконуючи свою роль, повинен був стояти поруч та слідкувати за тим, щоб їх злочинні дії не було виявлено сторонніми громадянами.

Так, у вказаний час ОСОБА_12 та ОСОБА_14 прибули до буд. АДРЕСА_5 , де у дворі будинку помітили автомобіль «ЗАЗ 1102» 1993 р.в., д.р.н. НОМЕР_4 . Після цього ОСОБА_12 , діючи повторно, з умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, спрямував до водійських дверей вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_14 , діючи відповідно зі своєю злочинною роллю, стояв біля даного будинку та стежив щоб ніхто до них не підійшов.

ОСОБА_12 , знаходячись біля водійських дверей даного автомобілю, своїми ключами відкрив замок та проник до салону транспортного засобу, де сівши на водійське крісло, вставив ключі в замкову щілину замка запалювання і переконавшись, що автомобіль заведеться, покликав до себе ОСОБА_14 . Після того, як вони вдвох зібрались біля даного транспортного засобу, вони разом, за вказівкою ОСОБА_12 , застосовуючи фізичну силу, викотили даний автомобіль з двору вищевказаного будинку, де останній сів за руль транспортного засобу та наявними у нього ключами завів двигун та почав рух на автомобілі.

Таким чином ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , діючи повторно, заволоділи автомобілем «ЗАЗ 11002» д.н.з НОМЕР_4 , 1993 р.в., що належить ОСОБА_23 , вартістю 17592 грн. 64 коп.

В своїй апеляції прокурор, не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 357 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить вирок суду за обвинуваченням ОСОБА_12 ОСОБА_14 та ОСОБА_22 змінити в частині стягнення витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення дактилоскопічної експертизи №281-д від 13.11.2015, автотоварознавчих експертиз №2/15 віл 07.12.2015 та №3/15 від 07.12.2015. Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_22 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення дактилоскопічної та автотоварознавчих експертиз.

Зазначити в мотивувальній частини вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2015 відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_22 обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання кожного з обвинувачених. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив вирок з вищевказаних підстав змінити,

ОСОБА_14 , який не заперечував проти стягнення з нього витрат на проведення єкспертиз, ОСОБА_24 , його представника та захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_25 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнали себе винними, дали показання по суті пред`явленого їм обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу; за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність;

дії обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

дії обвинуваченого ОСОБА_22 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинувачених ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винних.

При цьому суд у відповідності до ст. 66 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, відсутність судимостей, щиросердне розкаяння.

Таким чином, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки є законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Що ж до апеляційної скарги прокурора, то з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст. 412 КПК України до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону законодавець відносить такі порушення вимог КПК, які перешкоджали або могли перешкоджати суду постановити законне і обгрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог ст. 129 ч.1 КПК України , ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції фактично не розглянув цивільного позову, не перевірив доведоності його підстав та розрахунку відносно кожного з обвинувачених в залежності від його участі у скоєнні кримінального правопорушення та порядку стягнення з урахуванням того, что один з обвинувачених був неповнолітнім на момент скоєння злочину.

Так, у мотивувальній частині вироку суд вказав, що «судові витрати, пов`язані з проведенням єкспертиз, суд не стягує …».

У резолютивній частині вироку суд взагалі нічого не сказав про вирішення цивільного позову, тим самим фактично не віришив його долю.

Коллегія суддів вважає що вирок суду першої інстанції у частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню.Постановити свій вирок у цій частині суд апеляційної інстанції не має можливості т.я. у матеріалах справи та в апеляції відсутні розрахунки цивільного позову стосовно кожного обвинуваченого в залежності від його участі у скоєнні кримінальних правопорушень, та вікових особливостей.

У апеляції взагалі не вказана сума цивільного позову, який підлягає стягненню, не вказано порядок стягнення (частковий чи солідарноий), не вказано на кого покладається частина витрат, яка припадає на долю неповнолітнього ОСОБА_8 ..

За таких обставин коллегій суддів вважає, що вирок в частині цивільного позову підлягає скасування з направленням на новий судовий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Що стосується доводів апеляції у частині того, що суд не вказав у мотивувальній частині вироку обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання кожного з обвинувачених, то колегія суддів не погоджується з ними.

Як видно з вироку суду, суд, стосовно кожного з обвинувачених, детально перерахував усі обставини, які пом`якшують та обтяжують призначення покарання кожному з обвинувачених та призначив покарання з урахуванням цих обставин.

У цій частині апеляція прокурора є необгрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Коммунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2016 року що до ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 - змінити.

Даний вирок скасувати в частині цивільного позову, кримінальне провадження у цій частині направити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції у частині цивільного позову в порядку цивільного судочинства по матеріалам кримінального провадження.

В решті вирок залишити без змін.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4