Кримінальне провадження № 629/1420/16-к
Номер провадження 1-кп/629/189/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження № 0000062 від 24.02.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т.Фрунзе Слов`яносербського району Луганської області, громадянина України, українця, одруженого, пенсіонера УМВС України в Харківській області, з середнє-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.358 КК України,

встановив:
Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше 24.12.2015р., маючи проросійські погляди та не підтримуючи проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів та привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів, прийняв рішення на вчинення дій, спрямованих на дестабілізацію обстановки в Харківській області, а саме вчинення вибухів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів залізничної дороги, розташованих у Лозівському районі Харківської області.

При цьому, з метою вчинення зазначених дій, ОСОБА_5 серед своїх знайомих, які б могли надати йому допомогу у вчиненні терористичного акту, підшукав співучасника, а саме раніше йому відомого громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (анкетні дані змінені на підставі постанови слідчого № 70/6-5532 цт від 24.12.2015) та в ході однієї із зустрічей з останнім, яка відбулась у грудні 2015 року у м. Лозова Харківської області, звернувся до нього із проханням надати сприяння у вчиненні вибухів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, а також у пошуках знарядь для їх вчинення.

24.12.2015року громадянин України ОСОБА_6 , усвідомивши реальність та протиправність намірів ОСОБА_5 , звернувся до Управління СБ України в Харківській області та в ході допиту повідомив про наміри ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_6 було залучено до проведення негласної слідчої розшукової дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

23.02.2016 року у період часу з 18.47год. до 20.12 год. з метою впливу на прийняття рішень органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів, ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , придбав у ОСОБА_6 саморобний вибуховий пристрій на базі протитанкової міни «ТМ-62М» з приєднаним до нього мобільним телефоном моделі «Sаmsuhg» (при цьому ОСОБА_6 діяв в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, про що ОСОБА_5 не було відомо).

24.02.2016 о 01.29 год. ночі ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_6 біля будівлі дому культури «Лозівського ковальсько-механічного заводу», розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, пр. Перемоги, буд.№1 та, за вказівкою ОСОБА_5 попрямували до залізничного мосту, розташованому на 6-му пікеті 933-му кілометрі дільниці «Лозова - Павлоград» виробничого підрозділу «Лозівська дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» Лозівського району Харківської області.

Цього ж дня, о 02.00 годині ночі по прибутті до зазначеного мосту, з метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розмістили означений вибуховий пристрій під колією залізничного полотна вищевказаного мосту за приблизними географічними координатами: 48°52.672' - північної широти та 36°19.357' - східної довготи. У період часу з 02.08 год. до 02.14 год. ночі ОСОБА_5 шляхом вмикання мобільного телефону, під`єднаного до імітаційного засобу, виставив таймер спрацювання будильнику телефону на 03.45 год. 24.02.2016р., таким чином активувавши саморобний вибуховий пристрій. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попрямували у зворотному напрямку від залізничного мосту через парк «Дружба» м. Лозова Харківської області.

Однак, злочинні дії ОСОБА_5 не були доведені ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки останнього було затримано співробітниками СБ України у парку «Дружби» міста Лозова Харківської області.

Таким чином, своїми противоправними умисними діями ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на вчинення вибуху, з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів та привернення уваги громадськості до певних політичних поглядів, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 258 КК України.

06.04.2016 року між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.52, 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні, як це описано вище, і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.258 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, враховуючи його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.258 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину. Він беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та при яких обставинах він хотів скоїти, цей злочин. Крім того, сторони дійшли згоди на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, якими є обмеження права оскарження вироку, яким затверджена ця угода, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмова від здійснення прав, передбачених абзацам 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469,472 КПК України, міра покарання, узгоджена підозрюваним та прокурором, у присутності захисника ОСОБА_4 , визначена у межах санкції ч.2 ст. 15, ч.1 ст.258 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 органом досудового слідства обрана 26 лютого 2016 року у вигляді триманням під вартою, а затриманій він правоохоронними органами був 24.02.2016 року, та суд вважає з урахуванням ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто на день винесення вироком судом. (а.с.8)

Судові витрати по справі згідно обвинувального акту від 06 квітня 2016 року відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-475 КПК України суд, -

засудив:
Угоду від 06.04.2016 року по кримінальному провадженню № 0000062 від 24.02.2016 року між прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.258 КК України, - затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.258 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Речові докази, вилучені в ході огляду місця події від 25.02.2016 року, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000062 від 24.02.2016 року.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27, до вступу вироку в закону силу.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відраховувати з дня фактичного затримання його правоохоронними органами, складання ними протоколу затримання та направлення його зацікавленим особам, тобто з 24 лютого 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно ч.5 ст.72 КК України, зрозрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавленні волі з дня затримання обвинуваченого, тобто з 24 лютого 2016 року по день винесення вироку судом 18.04.2016 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1