АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/930/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/298/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі 28 квітня 2016 року режимі відеоконференції провадження, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09 липня 2008 року покарання за ст.ст.п.4, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі в зв`язку з хворобою.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник Софіївської ВК №45 ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою.

08 липня 2015 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулася захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, також про постановлення ухвали, якою зобов`язати Управління Державної пенітенціарної служби у Дніпропетровській області надати висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, а також витребувати із Софіївської виправної колонії №45 всю медичну документацію та особову справу засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 було задоволено частково. Засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання призначеного Апеляційним судом Рівненської області від 09 липня 2008 року за п.4, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України у зв`язку з хворобою.

Своє рішення суд вмотивував тим, що відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Згідно п.п.10.1, 10.10 «Порядку медико-санітарного забезпечення осіб, які утримуються в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань Державного департаменту України з питань виконання покарань» затвердженого наказом №3/6 від 18 січня 2000 року Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України (далі - Порядок) медичному обстеженню підлягають засуджені, які захворіли в місцях позбавлення волі, а також особи, які захворіли до засудження і їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (далі-Перелік) затверджений наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6. Суду надано висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого від 15.07.2015 року (а.с.15) та повторний висновок вищевказаної комісії (а.с.29), призначеної ухвалою суду підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою не має.
Законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбування покарання засудженого, який захворів на хронічну тяжку хворобу, є подання адміністрації установи виправної колонії.
Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, як захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 року вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини. При виникненні сумнівів щодо правильності висновку лікарської комісії суд вправі призначити судово-медичну експертизу.
За клопотанням захисника засудженого судом було призначено судово-медичну експертизу (а.с.71-88) згідно якої встановлено, що соматичний стан ОСОБА_6 задовільний, але він потребує постійного спостереження лікарями з корекцією лікування у таких лікарів, як терапевт, ревматолог, хірург, тим більш, при значному погіршенні стану, а також потребує постійного всебічного стороннього уходу, тому, що в результаті відсутності верхніх та нижніх кінцівок засуджений не може ні в якій мірі сам себе обслуговувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення винесене з порушеннями вимог матеріального та процесуального закону. ОСОБА_6 01 квітня 2008 року засуджений Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.263, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі та 09 липня 2008 року Апеляційним судом Рівненської області за п.4, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Згідно медичної довідки Софіївської виправної колонії №45 вбачається, що засуджений хворіє з 2002 року, діагноз хвороба Бюргера. У 2005 році ОСОБА_6 ампутовано ліву нижню кінцівку, у 2006 році - ампутовано праву нижню кінцівку та праву верхню кінцівку. У 2010 році ОСОБА_6 ампутовано ліву верхню кінцівку. Після чого в 2010 році було підготовлено подання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 15 травня 2010 року засудженому було відмовлено у звільненні за станом здоров`я. До Софіївської ВК №45 засуджений прибув 05 лютого 2012 року і за період відбування покарання значного погіршення стану здоров`я засудженого з приводу хвороби Бюргера не відмічалось. На даний час перебуває у відділенні соціально-психологічної служби, де утримуються засуджені, які потребують сторонньої допомоги у побуті. Загальний стан засудженого задовільний, активного медичного втручання не потребує. На час розгляду справи не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може відбувати покарання, призначене йому вироком суду, на даний час перебіг його хвороби не викликає занепокоєння, оскільки стан його здоров`я стабільний, він забезпечений належним медичним доглядом та медичними препаратами, отримує необхідне лікування. На хвороби, про які вказує захисник, засуджений хворів і раніше, починаючи з 2002 року, задовго по постановлення вироку у 2008 році. Крім того, суд першої інстанції вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання, порушив вимоги ч.2 ст.84 КК України і не врахував тяжкість злочину, який вчинив ОСОБА_6 , його особу, не вивчив характер його захворювань та не встановив, чи перешкоджають вказані захворювання подальшому відбуванню покарання. Тому просив ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою відмовити.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.
Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні під час апеляційного розгляду кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області просили залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Представник Софіївської ВК №45 в судовому засіданні при апеляційному розгляді не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до ст.402 КПК України від захисника засудженого ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, відповідно п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Також згідно п.20 ч.1 ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відноситься гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Крім того ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку передбаченому цим Кодексом.

Так, з матеріалів провадження, суду першої інстанції видно, що розгляд справи проводився за присутності учасників судового провадження. В матеріалах провадження мається журнал судового засідання від 15 березня 2016 року (а.п.100-101), з якого видно, що 15 березня 2016 року судом було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст ухвали як видно з журналу судового засідання суд оголосить 18 березня 2016 року.

Але в матеріалах провадження відсутні дані щодо того, що 18 березня 2016 року судом було проголошено повний текст ухвали, а саме відсутній журнал судового засідання та технічний носій запису судового засідання від 18 березня 2016 року.

Отже, враховуючи що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали по вказаним підставам, колегія судів не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги прокурора, які необхідно перевірити при новому розгляді провадження по суті суду першої інстанції, усунувши вказані порушення, з дотриманням вимог закону перевірити доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора та ухвалі апеляційного суду, та постановити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного вироком Апеляційного суду Рівненської області від 09 липня 2008 року покарання за ст.ст.п.4, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі в зв`язку з хворобою скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала підлягає до негайного виконання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4