Справа № 676/435/15-к
Номер провадження 1-кс/676/173/16
1 березня 2016 року м.Кам`янець-Подільський
Слідчий суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському клопотання потерпілої ОСОБА_3 про встановлення строку проведення досудового розслідування,
В С Т А Н О В И В:
Потерпіла ОСОБА_3 та слідчий слідчого відділу СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , у провадженні якого перебувало кримінальне провадження, в судове засіданні не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неприбуття слідчий ОСОБА_4 не повідомив, а від ОСОБА_3 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із зайнятістю її в Апеляційному суді Хмельницької області.
Враховуючи те, що слідчим суддею були прийняті всі заходи щодо забезпечення участі потерпілої ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 при розгляді клопотання, з урахуванням встановлених КПК України обмежених строків розгляду слідчим суддею звернень учасників кримінального провадження та дотримуючись передбачених ч.2 ст.28 КПК України розумних строків розгляду питань, віднесених до компетенції слідчого судді, а також відсутності в діючому Кримінальному процесуальному кодексі України імперативної норми щодо обов`язкової участі особи, яка звернулася до слідчого судді із вказаним зверненням, та слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності особи, яка його подала, та слідчого, оскільки їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Так, у відповідності до правового змісту ст. 114 КПК України, слідчий суддя, серед інших уповноважених посадових осіб, може встановлювати процесуальні строки, проте, строки встановлюються для проведення конкретних процесуальних дій та у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, законом не передбачено вирішення слідчим суддею клопотань про встановлення процесуальних строків проведення досудового розслідування, граничні строки якого встановлені самим Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відтак, слідчий суддя діє виключно у межах своїх повноважень і не вправі встановлювати загальний строк досудового розслідування вцілому, оскільки строки для проведення окремих конкретних процесуальних дій встановлені КПК України. Статтею 28 КПК України унормовані розумні строки кримінального провадження.
Водночас ч. 2 зазначеної норми права встановлює, що слідчий суддя вирішує питання процесуальних строків виключно у межах своєї компетенції.
Компетенція слідчого судді у сенсі судового контролю за дотриманням процесуальних строків під час досудового розслідування передбачена ст.303 КПК України.
Цей перелік є вичерпним, зазначені скарги розглядаються слідчим суддею в порядку та у строк, передбачені ст.ст. 304, 306 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (не передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Крім того, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
При цьому бездіяльність органу досудового розслідування або невиправдана тяганина, тобто недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, на чому акцентує увагу ОСОБА_3 у своєму клопотанні, оскаржується прокурору вищого рівня у порядку ст. 308 КПК України.
Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Фактично від слідчого судді ОСОБА_3 жадає встановити строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України. Проте, така дія слідчого судді суперечить вимогам закону, діючим Кримінальним процесуальним законом не передбачена та є порушенням однієї із передбачених ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження диспозитивності (пункт 19), визначення поняття якого передбачене ст.26 КПК України, відповідно до частини третьої якої слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесенні на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Крім того, ОСОБА_3 у своєму клопотання просить слідчого суддю встановити строк до 31 березня 2016 року для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, мотивуючи тим, що їй невідомо чи прийнято у кримінальному провадженні будь-яке кінцеве рішення.
Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала відповідно до вимог ч.1 ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1