Справа № 729/1337/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/215/2016
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 18 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нова Басань, Бобровицького району, Чернігівської області, військового пенсіонера, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 6356,88 грн. за проведення судових експертиз.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати його в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним особи обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити більш суворе покарання, ніж визначене судом першої інстанції, у виді реального позбавлення волі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 суд у вироку не прийняв до уваги характер, кількість епізодів та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку розповсюдження бойових припасів і можливість їх використання, про що обвинуваченому було достовірно відомо.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції у військовому базовому лагері Часів Яр Донецької області, у період часу з 22 квітня 2015 року до 26 червня 2015 року, придбав три гранати типу Ф-1 та три гранати типу РГД-5 з чотирма запалами типу УЗРГМ та трьома запалами типу УЗРГМ-2, дві упаковки патронів кожна по 120 штук калібром 7,62мм, патрони в кількості 31 штука калібром 5,45мм, які знаходяться в магазині, патрони в кількості 16 штук калібром 7,62мм, дві тротилові шашки з двома електродетонаторами ЕДП, один снаряд БЗТ до зенітної установки 23мм, які незаконно зберігаючи при собі, незаконно перевіз до свого місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав.

2 жовтня 2015 року у денний час, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, збув ОСОБА_9 за 1600 гривень, одну гранату типу Ф-1 та одну гранату типу РГД-5 з двома запалами типів УЗРГМ та УЗРГМ-2. Відповідно до висновку експерта № 127 (Вт) від 07 жовтня 2015 року, два корпуси ручних гранат типу Ф-1 та РГД-5 із конструктивно оформленою в них вибуховою речовиною разом з двома запалами ручних гранат типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ в зібраному вигляді є вибуховими пристроями, в зібраному вигляді придатними до вибуху, виготовлені промисловим способом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29 жовтня 2015 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно, без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_9 за 12600 гривень, дві гранати типу Ф-1, одну гранату типу РГД-5 разом з двома запалами типу УЗРГМ-2 та одним запалом типу УЗРГМ, дві упаковки патронів кожна по 120 штук калібром 7,62мм, дві тротилові шашки з двома електродетонаторами ЕДП. Відповідно до висновку експерта № 143(Вт) від 06 листопада 2015 року, два корпуси ручних оборонних гранат типу Ф-1 та один корпус ручної наступальної гранати типу РГД-5 з конструктивно оформленою в них вибуховою речовиною - тротилом разом з запалами ручних гранат типу УЗРГМ-2 та УЗРГМ в зібраному вигляді відносяться до вибухових пристроїв, в зібраному вигляді придатними для використання за цільовим призначенням (для здійснення вибуху), виготовлені промисловим способом. Відповідно до висновку експерта № 1144 від 06 листопада 2015 року патрони в кількості 240 штук є боєприпасами калібру 7,62мм, військовими патронами виробництва СРСР калібру 7,62x39мм зразка 1943 року, до самозарядного карабіну (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РПК,РПКС), придатними до стрільби, виготовлені заводським способом. Згідно з висновком експерта № 144(Вт), 1370(х) від 06 листопада 2015 року, дві тротилові шашки та два детонатора в конструктивному приєднанні являються вибуховими пристроями, дві тротилові шашки загальною масою 790г та два електродетонатори в зібраному вигляді придатні для використання за цільовим призначенням (для здійснення вибуху), виготовлені промисловим способом.

29 жовтня 2015 року у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 добровільно видав одну гранату типу РГД-5 з двома запалами типів УЗРГМ-2 та УЗРГМ, один снаряд до зенітної установки (БЗТ) 23мм, патрони в кількості 31 штука калібр 5,45мм споряджені в магазин та патрони в кількості 16 штук калібр 7,62мм, які він незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав за вказаною адресою. Відповідно до висновку експерта № 145(Вт) від 06 листопада 2015 року, корпус гранати РГД-5 із конструктивно оформленим в нього зарядом вибухової речовини - тротилом та запалами ручних гранат типів УЗРГМ-2 та УЗРГМ в зібраному вигляді є вибуховими пристроями та відносяться до категорії боєприпасів, в зібраному вигляді придатним для використання за цільовим призначенням (для здійснення вибуху), виготовлені промисловим способом. Відповідно до висновку експерта № 141 (Вт) від 05 листопада 2015 року, один предмет являється 23 мм бронебійно-запалювально-трасуючим снарядом (БЗТ), який містить в собі заряд вибухової речовини, відноситься до категорії боєприпасів, виготовлений промисловим способом. Відповідно до висновку експерта № 1145(Вт) від 06 листопада 2015 року, сорок сім металевих предметів, схожих на патрони, є боєприпасами. Тридцять один боєприпас є 5,45мм (5,45x39) військовими патронами центрального спалахування виробництва СРСР до автоматів АКМ-74 та ручного кулемета РПК-74. Шістнадцять боєприпасів є гвинтівочними патронами калібру 7,62мм до гвинтівки Мосіна 1891/30р., СВД, ручних кулеметів Дегтярева, придатними до стрільби та виготовлені заводським способом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який висловився на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції справа була розглянута у відповідності з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, тому вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини та повноти зібраних та досліджених доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, апеляційним судом не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 409 ч. 2 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При обранні ОСОБА_8 покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував обставини справи, позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання та служби, те що він має на утриманні вагітну цивільну дружину, двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, вирішуючи питання про призначення покарання у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, суд першої інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_8 є колишнім військовослужбовцем, йому відомі наслідки застосування боєприпасів та вибухових речовин щодо ураження мирного населення та знищення об`єктів, не врахував кількість епізодів та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпеку розповсюдження бойових припасів і можливість їх використання, про що було достовірно відомо обвинуваченому.

Вказані судом першої інстанції обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, за своєю сутністю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наявність сама по собі не тягне безумовне застосування ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише за умови ізоляції його від суспільства та вважає за можливе, враховуючи дані про його особу, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого призначити покарання у виді реального позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованої йому статті та на переконання колегії суддів саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_8 було змінено міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, то строк відбування покарання останньому слід рахувати з моменту звернення вироку апеляційного суду до виконання, зарахувавши у строк відбування час його перебування під вартою, в розрахунку, визначеному ст.. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 29 жовтня 2015 року по 25 грудня 2015 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4