20.04.2016 Справа № 380/348/16-к
Провадження № 1-кп/380/30/16

Вирок
Іме нем України
20 квітня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
з участю прокурора : ОСОБА_3
обвинуваченої: ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
адвоката потерпілих: ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,
встановив:
В судовому засіданні доведено, що обвинувачена ОСОБА_4 з 27.11.2014 року відповідно до наказу № 42 від 27.11.2014 по Тетіївському районному центру первинної медико-санітарної допомоги була тимчасово переведена на посаду фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги на час декретної відпустки ОСОБА_8 .
Відповідно до посадової інструкції фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги, затвердженої 01.03.2013 головним лікарем ЦПМСД ОСОБА_9 та погодженої головою профспілкового комітету ОСОБА_10 , фельдшер пункту невідкладної медичної допомоги є медичним працівником з відповідною медичною освітою (фельдшер), який виконує всі необхідні процедури та маніпуляції пацієнтам як на пункті невідкладної медичної допомоги, так і в помешканнях при захворюваннях, які потребують невідкладної медичної допомоги, амбулаторного лікування чи активного медичного нагляду.
До функцій фельдшера віднесено надання необхідної медичної допомоги населенню, без систематичного лікування хворих, фельдшер повинен володіти технікою накладання транспортних шин, методами реанімації, користуватись необхідною апаратурою.
У своїй роботі фельдшер пункту невідкладної медичної допомоги керується наказами та розпорядженнями головного лікаря, завідувача пунктом невідкладної медичної допомоги, посадовою інструкцією та іншими нормативними і методичними документами.
При виникненні надзвичайних чи позаштатних ситуації фельдшер ПНМД повинен терміново повідомити головного лікаря чи його заступника.
Фельдшер ПНМД не проводить перевезення пацієнтів, які не потребують екстреної медичної допомоги. В разі необхідності транспортування хворих, які потребують екстреної медичної допомоги, фельдшер повинен повідомити про це диспетчера та викликати бригаду екстреної медичної допомоги. У випадку виклику екстреної медичної допомоги фельдшер ПНМД зобов`язаний дочекатись її прибуття надаючи при цьому необхідну медичну допомогу пацієнту.
Фельдшер ПНМД несе відповідальність за якість і своєчасність надання невідкладної медичної допомоги.
Обвинувачена ОСОБА_4 07.01.2015 року, працюючи на посаді фельдшера, о 9 годині заступила на добове чергування в пункті невідкладної медичної допомоги Тетіївського районного центру ПМСД.
Під час роботи 08.01.2015 року об 1 год. 15 хв. фельдшер ОСОБА_4 отримала від диспетчера екстреної медичної допомоги повідомлення про виклик на адресу АДРЕСА_2 до хворої ОСОБА_11 ..
Прибувши виклик о 1 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_4 оглянула хвору ОСОБА_11 , встановила попередній діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція (далі ГРВІ) та надала хворій ОСОБА_11 медичну допомогу у вигляді внутрішньо м`язової ін`єкції анальгіну, папаверину та димедролу, і закінчила виклик о 2 год. ночі.
В друге, 08.01.2015 об 5 год. 50 хв. обвинувачена ОСОБА_4 отримала від диспетчера екстреної медичної допомоги повідомлення про повторний виклик на адресу
АДРЕСА_2 до ОСОБА_11 , куди вона прибула о 5 год. 55 хв. Фельдшер ОСОБА_4 , неналежно виконувала свої професійні обов`язки, поверхово оглянула хвору ОСОБА_11 та повторно встановила попередній діагноз ГРВІ, при цьому надала ОСОБА_11 медичну допомогу у вигляді внутрішньо м`язової ін`єкції анальгіну, папаверину та димедролу і закінчила виклик о 6 год. 25 хв.
Перебуваючи на виклику фельдшер ОСОБА_4 , неналежно виконувала свої професійні обов`язки, в порушення вимог п. 5.1 Примірного положення про медичну сестру (фельдшера) виїзної бригади пункту (відділення) невідкладної медичної допомоги для дорослого та дитячого населення, затвердженого наказом МОЗ України від 29.08.2008 № 500, незважаючи на прохання хворої ОСОБА_11 госпіталізувати її до Тетіївської ЦРЛ, відмовила останній в госпіталізації та при очевидному погіршенні стану хворої в порушення посадової інструкції фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги не повідомила про це диспетчера та не викликала бригаду екстреної медичної допомоги.
При цьому, фельдшер ОСОБА_4 , в порушення вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о Карта виїзду швидкої медичної допомоги, затвердженої наказом МОЗ України № 999 від 17.11.2010 Про затвердження форм звітності та медичної облікової документації служб швидкої та невідкладної медичної допомоги України, внесла до карти виїзду швидкої медичної допомоги № 17 (93) від 8.01.2015 відомості про те, що хвора ОСОБА_11 відмовилась від госпіталізації, хоча така відмова повинна бути написана власноручно хворою.
Окрім того, 08.01.2015 року близько 7 год. 55 хв. обвинувачена ОСОБА_4 отримала від диспетчера екстреної медичної допомоги повідомлення про повторний виклик на адресу АДРЕСА_2 до хворої ОСОБА_11 , куди вона прибула на о 8 год. 00 хв. Під час надання медичної допомоги обвинувачена ОСОБА_4 , неналежно виконувала свої професійні обов`язки, не оглядаючи хворої ОСОБА_11 , повторно встановила попередній діагноз ГРВІ та, як вбачається карти виїзду швидкої медичної допомоги № 18 (94) від 8.01.2015 року, не надала їй медичну допомогу і порадила хворій ОСОБА_11 консультацію у терапевта, виклик закінчено о 8 год. 00 хв.
Перебуваючи на виклику обвинувачена ОСОБА_4 , незважаючи на прохання хворої ОСОБА_11 госпіталізувати її до Тетіївської ЦРЛ, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, в порушення вимог п. 5.1 Примірного положення про сестру медичну (фельдшера) виїзної бригади пункту (відділення) невідкладної медичної допомоги для дорослого та дитячого населення, затвердженої наказом МОЗ України від 29.08.2008 № 500, відмовила останній в госпіталізації та при очевидному погіршенні стану хворої в порушення вимог посадової інструкції фельдшера пункту невідкладної медичної допомоги не повідомила про це диспетчера та не викликала бригаду екстреної медичної допомоги і не повідомила головного лікаря Центру ПМСД про позаштатну ситуацію, яка виникла.
В подальшому, після 8 год. ранку 08.01.2015 року ОСОБА_11 на автомобілі-таксі була доставлена до Тетіївської ЦРЛ та госпіталізована до відділення інтенсивної терапії, де цього ж дня, о 17 год. 30 хв. ОСОБА_11 померла внаслідок тяжкого перебігу не госпітальної двобічної, полі сегментарної субтотальної пневмонії, яка призвела до розвитку гострого респіраторного дистрес-синдрому, гострої легеневої-серцевої недостатності та набрякунабуханню головного мозку.
Тобто, фельдшер ОСОБА_4 в порушення вимог Примірного положення про сестру медичну (фельдшера) виїзної бригади пункту (відділення) невідкладної медичної допомоги для дорослого та дитячого населення, затвердженої наказом МОЗ України від 29.08.2008 № 500, та посадової інструкції при викликах до хворої ОСОБА_11 не оцінила ступінь важкості хворої, не госпіталізувала пацієнта силами бригади невідкладної медичної допомоги в лікувальний заклад, не викликала машину екстреної медичної допомоги для транспортування хворої на госпіталізацію в Тетіївську ЦРЛ та не повідомила головного лікаря Центру ПМСД про позаштатну ситуацію, яка виникла.
Згідно із висновком експерта № 14/к від 11.06.2015 невчасне встановлення діагнозу негоспітальної пневмонії з відкладенням прийому антибіотиків значно збільшує ризик смерті хворих на пневмонію. Таким чином між порушеннями, що були допущені фельдшером пункту невідкладної медичної допомоги Тетіївського районного центру ПМСД ОСОБА_4 при наданні медичної допомоги ОСОБА_11 та стали причиною несвоєчасного діагностування у неї тяжкого перебігу не госпітальної пневмонії, й, відповідно, несвоєчасної госпіталізації і лікування, та настанням її смерті від цього захворювання, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину свою у вчиненні злочину визнала повністю та підтвердила обставини вчинення злочину вказаному в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається. Не заперечує проти слухання справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 вину свою у вчиненні злочину визнала повністю та заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно встановлених досудовим слідством обставин справи, оскільки встановлені фактичні обставини справи ніким не оспорюються. .
Таким чином аналізуючи надані обвинуваченням докази, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 140 КК України, так як вона працюючи медичним працівником неналежно виконувала свої професійні обов`язки, внаслідок несумлінного до них ставлення , що причинило тяжкі наслідки для хворого.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого злочину, особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, а також обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе при засудженні її до покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.140 КК України у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням медичної допомоги.
Керуючись ст. 373-376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винною та засудити її за ч.1 ст. 140 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням медичної допомоги.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київського області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .