25.11.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ: Слідчий звернувся до суду із указаним клопотанням в якому послався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.11.2016, близько 02 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебував за адресою: м. Житомир, вул. І. Гонти, 68, а саме у готелі РК «Королівська бочка» разом із ОСОБА_6 та невстановленою особою, де побачили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що заселялися в один із номерів вказаного готелю. В цей момент у невстановленої слідством особи виник злочинний умисел, направлений на напад на останніх з метою заволодінням будь-яким їхнім майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаним із проникненням у житло, про що він поділився із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на що останні погодилися, таким чином вступивши в злочинну змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, невстановлена слідством особа разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 незаконно проникли до готельного номеру № НОМЕР_1 , що знаходиться у вищевказаному розважальному комплексі. В подальшому, погрожуючи застосуванням предметом зовні схожим на кастет потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які сприйняли вказану погрозу як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, заволоділи майном останніх, а саме: мобільним телефоном марки «LG», моделі «G3», що належить ОСОБА_8 та мобільним телефоном марки «Meizu», моделі «М3», що належить ОСОБА_7 .. Після чого невстановлена слідством особа разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , утримуючи вищевказані мобільні телефони при собі, місце вчинення злочину залишили.
Тим чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою та ОСОБА_6 вчинили напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , поєднаний із проникненням у житло, в ході якого заволоділи майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «LG», моделі «G3», у корпусі бежевого кольору, вартістю 4000 грн., який був у чохлі із силікону жовтого кольору, який матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_8 та мобільним телефоном марки «Meizu», моделі «М3», у корпусі сірого кольору, вартістю 3500 грн., який був у чохлі із силікону чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_7 , чим спричинили останнім матеріальної шкоди, а саме: ОСОБА_8 на загальну суму 4000 грн. та ОСОБА_7 на загальну суму 3500 грн.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.
Підозрюваний вину не визнав, просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Пояснив, що не причетний до скоєння даного кримінального правопорушення, потерпілі помилково вказали на нього під час пред"явлення фотокарток для впізнання, під час скоєння кримінального правопорушення була інша особа, проте її впізнання не проводилось. Зазначив, що не має наміру ухилятися від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків. Захисник зазначила, що впізнання потерпілими особи підозрюваного проводилось за фотокарткою де підозрюваному ОСОБА_9 виповнилось лише 16 років, тому постраждалі можуть помилятися, просила застосувати менш суворий запобіжний захід в вигляді домашнього арешту. Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного, захисника , з`ясувавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні прокурором на підставі доданих до клопотання матеріалів, доведено наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення. Також доведено наявність ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Проте, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Прокурором не доведено, що більш м"який запобіжний захід не забезпечить запобіганням ризику доведеному в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушеня, наявність постійного місця проживання та реєстрації. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш мякий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт, а також покласти на підозрюваного обовязки передбачені п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України. Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 184, 194, КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_10 , погодженому прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 25.01.2017 р.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КК України:
- прибувати по першому виклику до слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_10 у визначений нею час.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській. Негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання та звільнити з під варти.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1