Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/123/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Подільський районний суд м.Києва
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006402 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянин України, освіта неповна вища, не працюючий, не одружений, дітей не має, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше судимий: 22.04.2015 року Подільським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
04.09.2015, приблизно о 04-00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Правди 100, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , який спав на лавці зупинки громадського транспорту та в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , вважаючи, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, почав перевіряти вміст кишень ОСОБА_8 . У кишені потерпілого ОСОБА_7 виявив мобільний телефон «Samsung М-3510», який він витягнув та мав намір покласти до своєї кишені. У ході вчинення вказаних дій ОСОБА_7 побачив, що за ним спостерігає ОСОБА_9 , який знаходився поряд із потерпілим. Не зважаючи на те, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна було викрито, ОСОБА_7 поклав мобільний телефон «Samsung М-3510» собі до кишені.
З метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 спробував залишити місце вчинення кримінального правопорушення, проте потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 почали переслідувати його. У ході переслідування ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, внаслідок чого він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винність у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково і показав, що 04.09.2015, приблизно о 04-00 год., він перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Правди 100, побачив раніше йому незнайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які спали на лавці зупинки громадського транспорту.
Підійшовши до останніх, він побачив як з кишені ОСОБА_8 виглядає мобільний телефон, який він витягнув та поклав собі до кишені.
Відійшовши від зупинки громадського транспорту він почув розмову тих, які почали переслідувати його. У ході переслідування його було затримано працівниками поліції.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, винність останнього знайшла своє підтвердження перевіреними в судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 04.09.2015 року приблизно о 04-00 - 05-00 год. він разом з своїм знайомим ОСОБА_9 перебували на зупинці громадського транспорту. Під час перебування на зупинці він заснув. Проснувся він від того, що його товариш ОСОБА_9 будив його при цьому повідомивши йому, що в нього викрали телефон. Вони разом почали переслідувати ОСОБА_7 , якого згодом затримали працівники поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що 04.09.2015 р. приблизно о 04-00 год. він разом з своїм знайомим ОСОБА_8 перебували на зупинці громадського транспорту. ОСОБА_8 під час перебування на зупинці заснув, а він тільки закрив очі. Згодом, він почув що до них хтось підійшов та він відкрив очі і побачив, як ОСОБА_7 перевіряє вміст кишень ОСОБА_8 . Після чого він запитав у ОСОБА_7 , що він робить, на що ОСОБА_7 показав телефон ОСОБА_8 і спитав чи не хоче він у нього забрати його.
В цей час він розбудив ОСОБА_8 та повідомив йому що у нього викрали телефон.
Після чого вони почали переслідувати ОСОБА_7 , та під час переслідування, останнього було затримано працівниками поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав суду, що 04.09.2015 р. приблизно о 04-30 год. перебуваючи на добовому чергуванні, до них як працівників поліції звернулися двоє молодих людей, які повідомили що у них на зупинці громадського транспорту молодий чоловік викрав мобільний телефон.
Згодом особа яка викрала мобільний телефон, ними була затримана та доставлена до відділу поліції по вул.Гонгадзе, 8 в м.Києві.
Аналогічні покази, які надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав свідок ОСОБА_11 .
Крім наведених вище доказів, вина обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушені підтверджується доказами, перевіреними в судовому засіданні:
-протоколом огляду місця події від 04.09.2015 року;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 від 04.09.2015 року з додатком;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_9 від 04.09.2015 року з додатком;
-висновком експерта №301тв від 11.09.2015 року з додатком ілюстративної таблиці.
Оцінюючи вищезазначені досліджені судом докази по справі, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Суд не погоджується з стороною захисту та обвинуваченого в тій частині, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 КК України, виходячи з наступного:
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №10, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.
Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Так, ОСОБА_7 розпочав свої дії як таємне викрадення чужого майна, проте після виявлення його дій свідком ОСОБА_9 , продовжив вчиняти злочин. Одразу після фактичного таємного заволодіння майном, до появи у нього реальної можливості розпорядитись викраденим, обвинувачений ОСОБА_7 продемонстрував викрадене майно свідку, після цього спробував покинути місце вчинення злочину. Тобто, спроба покинути місце злочину із викраденим майном, що була вчинена відкрито, є дією, спрямованою на доведення до кінця умислу щодо відкритого викрадення чужого майна. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 до того, як довів злочин до кінця, перейшов від таємного викрадення майна до відкритого.
Тому суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч. 2 ст.186 КК України.
Обговорюючи питання щодо призначення міри покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та з урахуванням наведеного враховуючи особу обвинуваченого, матеріали, що характеризують особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживаня характеризується позитивно, суд прийшов до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, суд вважає за необхідне згідно ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого витрати, понесені за проведення експертизи.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
Помякшуючих відповідальність обставин згідно ст.66 КК України судом не встановлено.
Обтяжуючих відповідальність обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_7 без змін тримання під вартою в Київському СІЗО ДДУ з питань виконання покарань.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 04.09.2015 року.
Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області з 04 вересня 2015 року до дати набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 в доход держави грошові кошти в сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 28 коп.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung М-3510» що переданий потерпілому, залишити в його розпорядженні.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам

СуддяОСОБА_1 .