Справа №589/3840/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/156/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №589/3840/15, внесеного в ЄРДР за №0000828 від 16 травня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 12.06.2003р. за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,

2) 06.12.2006р. за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

3) 24.03.2010р. за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,-

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій апелянт просить переглянути вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року, оскільки не вчиняв злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.2 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній - тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 не згоден з вироком суду в частині його засудження за ч.2 ст.190 КК України, оскільки цього злочину не вчиняв, велосипед, який взяв у неповнолітнього, хотів повернути, але не зміг через стан сп`яніння. Вважає, що суд не взяв до уваги його покази та розбіжності в показах матері-свідка. Зазначає, що при його допиті працівники правоохоронних органів застосовували до нього тиск, тому він і погодився на їхні умови.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 14 травня 2015 року біля 15-00 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ноутбук марки "Acer", загальною вартістю 7988 грн., спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07 червня 2015 року біля 14 години 20 хвилин ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля 3-го під`їзду будинку по АДРЕСА_4 , повторно, шляхом обману, заволодів у малолітнього ОСОБА_9 , велосипедом марки "Ardis", чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на 2695 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважає вирок суду обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на досліджених судом матеріалах кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Вирок суду в частині засудження за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 не оспорює.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.190 КК України, вина ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, в тому числі і показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які суд першої інстанції цілком обґрунтовано поклав в основу вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що 07 червня 2015 року обвинувачений за обставин, викладених у вироку, попросив у нього велосипед покататись, на що він погодився, проте той поїхав на велосипеді і не повернувся. Вчинення цих дій саме ОСОБА_6 підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 червня 2015 року (а.с.98).

Наявність у діях ОСОБА_6 умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту від 20 липня 2015 року (а.с.155-162), під час якого обвинувачений прямо вказував про свої наміри заволодіти велосипедом малолітнього та детально розповів і показав, де і при яких обставинах вчинив цей злочин.

Твердження апелянта про його наміри повернути велосипед власнику, колегія суддів не може взяти до уваги з огляду на таке.

Закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбання права на майно.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 20 липня 2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , отримавши велосипед, попрямував на виїзд з двору, на велосипеді подолав досить значну відстань, доїхавши до гуртожитку по АДРЕСА_5 . Дані дії ОСОБА_6 підтверджують відсутність наміру повертати велосипед власнику.

Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 07 червня 2015 року (а.с.72) під час проведення огляду кімнати АДРЕСА_6 , в присутності ОСОБА_6 був знайдений велосипед, який належить потерпілій ОСОБА_10 , що також свідчить відсутність наміру обвинуваченого повертати його власнику.

Отже, дії обвинуваченого по заволодінню велосипедом містять кваліфікуючі ознаки шахрайства, висновки суду про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України, як вчинені повторно, також є правильними.

Згідно ч.3 ст.32 КК України вчинення двох і більше злочинів, передбачених різними статтями КК України, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині КК України.

Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України, у ст.ст.185,186,189-191 КК України повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями.

Як свідчать матеріали справи, обвинувачений ОСОБА_6 14 травня 2015 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ноутбук марки Acer модель Aspire E1-572 номер моделі РВ71305 чорного кольору. Суд першої інстанції кваліфікував дані дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України. Свою вину ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину визнав повністю, що підтверджується матеріалами справи. Внаслідок цього суд обґрунтовано встановив наявність кваліфікуючої ознаки повторність, що викликає необхідність кваліфікації дій ОСОБА_6 по заволодінню велосипеда 07 червня 2015 року за ч.2 ст.190 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо розбіжностей у показах потерпілої ОСОБА_10 після спілкування з прокурором у кримінальному провадженні.

Дане твердження апелянта спростовується журналом судового засідання від 09 листопада 2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 цього дня судом не допитувалася, судове засідання було відкладено для виклику свідків.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього тиску, внаслідок чого він визнав провину у заволодінні велосипедом, оскільки з заявою про вчинення відповідного правопорушення, яку б за належністю міг скерувати суд першої, апеляційної інстанції органам досудового розслідування чи прокуратури, обвинувачений не звертався, в процесі судового розгляду заявлені обвинуваченим факти судом також встановлені не були. ОСОБА_6 , в свою чергу, за наявності підстав, не був позбавлений можливості звернутися з такою заявою до органів досудового розслідування в порядку ст.214 КПК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України та, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний Закон до ОСОБА_6 .

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 07 серпня 2015 року по 23 лютого 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4