Ухвала
іменем україни
14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засуджених
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
захисників засудженого
ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , матері ОСОБА_8 ,
захисника засудженого
ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_10 ,
його захисників адвоката ОСОБА_11 , матері ОСОБА_12 ,
потерпілої ОСОБА_13 ,
її представника адвоката ОСОБА_14 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_13 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, який не має судимості,
засуджено:
- за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 11 років;

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України, який не має судимості,
засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років;

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який не має судимості,
засуджено:
- за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 5691 гривень та 300000 гривень моральної шкоди.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вказано рахувати з 02.05.2011 року. В строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано час його затримання з 02.05.2011 року по 05.05.2011 року включно. Вирішено питання щодо речових доказів.

Зазначеним вироком ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 визнані винуватими та засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин. Так, 02 травня 2011 року близько 05 години 30 хвилин біля магазину «П`ятницький», що розташований в будинку № 2 по вул. Київська в м. Чернігів між двома групами осіб, в одній з яких був ОСОБА_10 , а в іншій ОСОБА_15 виник конфлікт. Побачивши конфлікт, охоронці вказаного магазину ОСОБА_6 та ОСОБА_16 спробували припинити його. У відповідь на дії охоронців ОСОБА_15 , який під час конфлікту погрожував ОСОБА_10 та ОСОБА_17 газовим револьвером марки RECK-COBRA ЧЕ 000027, почав втікати від охоронців та зробив один постріл у бік ОСОБА_16 , який його переслідував. Зрозумівши, що ОСОБА_15 застосував газовий револьвер відносно його колеги ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , діючи з мотивів помсти та з метою позбавити життя ОСОБА_15 почав його наздоганяти. ОСОБА_5 , почувши постріл, вийшов з магазину на вулицю та приєднався до ОСОБА_6 , який покликав його допомогти наздогнати потерпілого ОСОБА_15 . ОСОБА_5 , побачивши втікаючого ОСОБА_15 , приєднався до дій ОСОБА_6 , спрямованих на позбавлення життя потерпілого, чим вступив з останнім в змову та з мотивів помсти почав наздоганяти ОСОБА_15 . Після пострілу ОСОБА_15 , пробігаючи біля зупинки громадського транспорту, напроти магазину «Пятницький» позбувся від газового револьверу. Побачивши, що ОСОБА_18 та ОСОБА_5 наздоганяють ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів помсти за погрози газовим револьвером щодо нього з боку потерпілого, приєднався до дій ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , направлених на позбавлення життя ОСОБА_15 , чим вступив у змову з останніми та також почав переслідування потерпілого. Навпроти будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , наздогнавши ОСОБА_15 , наніс йому два удари кулаком правої руки в голову, від яких той впав, після чого ОСОБА_5 з метою вбивства ОСОБА_15 наніс близько 2-3 ударів ногами по голові потерпілого. В цей час підбіг ОСОБА_6 та з метою подолання опору потерпілого, який намагався підвестися, застосував щодо нього сльозогінний газ та вдарив 3-4 рази ногою по тулубу. Потім до них підбіг ОСОБА_10 , який приєднався до побиття ОСОБА_15 , та, діючи узгоджено з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , наніс ОСОБА_15 ще 3-4 удари ногами по голові, не даючи при цьому можливості потерпілому захищатися і чинити опір. В результаті вищевказаних умисних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вчинених за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_15 помер на місці події. Смерть ОСОБА_15 настала від набряку-набухання головного мозку внаслідок тяжкої внутрішньочерепної травми лівої скроневої, тім`яної та лобної долей у вигляді масивних субарахноїдальних крововиливів та забою головного мозку.

Відразу після цього, діючи самостійно, ОСОБА_5 викрав золоту обручку вартістю 605 грн. 35 коп., а ОСОБА_6 викрав мобільний телефон вартістю 979 гривень 64 копійки, які належали ОСОБА_15 .

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року вказаний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зі ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України на ст. 121 ч. 2 КК України і призначено покарання:

ОСОБА_5 за ст. 121 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років;

ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років;

ОСОБА_10 за ст. 121 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

В іншій частині вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 залишено без зміни.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять ухвалу апеляційного суду змінити та призначити ОСОБА_5 мінімальний розмір покарання, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України. Вважають, що призначене йому апеляційним судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. Вказують на те, що апеляційним судом належним чином не враховано дані про особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується, на час вчинення злочину був працевлаштованим, до адміністративної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога. Крім того, вважають, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судом не було належно враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, і відсутність обставин, що обтяжують його.

У касаційні скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок та ухвалу в частині його засудження за ст. 121 ч. 2 КК України скасувати, а кримінальну справу закрити за відсутністю в його діях складу вказаного злочину. Крім того, у разі непогодження з мотивами і підставами для скасування судових рішень, викладених у скарзі, просить судові рішення щодо нього змінити та зменшити міру покарання. Вважає, що судами обох інстанцій було допущено неправильне застосування кримінального закону, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок суворості. Звертає увагу на те, що судами не було дано правильну оцінку наявним у справі доказам, які на його думку, підтверджують його версію розвитку подій та того, що від нанесених ним ударів потерпілому ОСОБА_15 не могла настати смерть останнього, оскільки він лише припинив протиправні дії потерпілого, який попередньо здійснив постріл із револьверу. Зазначає, що апеляційним судом не враховано вказівок суду касаційної інстанції, чим порушено вимоги ст.ст. 377, 399 КПК України 1960 року.

У касаційній скарзі потерпіла просить вирок суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати винними і призначити кожному із засуджених покарання за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років, та задовольнити її цивільний позов в розмірі 1000000 гривень. Вважає, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов до висновку про необхідність кваліфікувати дії засуджених за ст. 121 ч. 2 КК України, оскільки, на її думку, усі обставини справи вказують на наявність у засуджених умислу саме на вбивство ОСОБА_15 , а не нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень.

В своїх запереченнях на касаційну скаргу потерпілої засуджений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_12 вказують на безпідставність її доводів та просять відмовити в задоволенні скарги.
В запереченнях на касаційні скарги засуджених та захисника потерпіла ОСОБА_13 вказує на їх безпідставність та просить залишити їх без задоволення.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_8 про підтримання своїх скарг, заперечення проти скарги потерпілої та вирішення скарги засудженого ОСОБА_6 на розсуд суду, аналогічні пояснення адвоката ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_6 про підтримання своєї скарги, заперечення проти скарги потерпілої та вирішення скарг засудженого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_8 на розсуд суду, аналогічні пояснення його захисника, пояснення потерпілої і її представника про обґрунтованість скарги потерпілої та заперечення проти інших скарг, пояснення засудженого ОСОБА_10 та його захисників про заперечення проти касаційної скарги потерпілої, вирішення інших скарг на розсуд суду та залишення ухвали суду без зміни, пояснення прокурора про обґрунтованість доводів скарги потерпілої та заперечення проти скарг засуджених та захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 377 ч. 3 КПК України 1960 року при зміні вироку в ухвалі апеляційного суду повинно бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку. При цьому, у разі зміни вироку в частині кваліфікації дій засудженого (засуджених) в ухвалі має бути зазначено мотиви зміни обвинувачення, визнане апеляційним судом доведеним, із зазначенням способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, висновків про вчинення якого дійшов апеляційний суд і які вважає доведеними. При цьому, суду для вирішення питання щодо правової кваліфікації дій і відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного (винних). Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного (винних) і потерпілого, що передувала події. При цьому, у разі нанесення потерпілому тілесних ушкоджень декількома особами та за наявності у матеріалах справи конкретних розмежувань тяжкості тілесних ушкоджень, які отримані потерпілим, суду у будь-якому разі першочергово необхідно вирішувати питання щодо того, чи діяли особи у співучасті або ж окремо кожна. У разі ж встановлення, що злочин було вчинено умисно за спільною участю декількох суб`єктів (співучасть), суду необхідно визначити форму такої співучасті, для чого встановити всі об`єктивні та суб`єктивні ознаки останньої.

В порушення вищезазначених вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції, перекваліфіковуючи дії засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 зі ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України на ст. 121 ч. 2 КК України, належним чином своє рішення в цій частині не обґрунтував, усіх обставин справи не перевірив та дійшов передчасного висновку про наявність у діях засуджених складу злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України. Апеляційний суд в порушення вимог ст. 399 КПК України 1960 року належним чином не виконав вказівок суду касаційної інстанції, викладених в попередніх ухвалах ВССУ від 30 січня 2014 року та від 22 січня 2015 року, не надав належну оцінку доводам апеляційних скарг з приводу неправильної оцінки судом суб`єктивної сторони злочину з урахуванням дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_10 при спричиненні ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, наслідком яких настала його смерть.

Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними і відповідно до ст. 398 ч. 1 п. 1 КПК України 1960 року підставою для скасування ухвали апеляційного суду, а тому доводи засуджених, захисника та потерпілої в цій частині є обґрунтованими і в цій частині скарги підлягають задоволенню.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підлягає скасуванню, а справа щодо них направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді необхідно врахувати наведене, а також перевірити інші доводи апеляційних скарг засуджених та захисників, а також доводи апеляційних скарг потерпілої та її представника, які є аналогічними доводам касаційної скарги потерпілої ОСОБА_13 щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 покарання, а також необхідності збільшення суми стягнення за її цивільним позовом, справу розглянути відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_13 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 скасувати, а кримінальну справу щодо них направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

__________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3