Справа № 580/1307/16-к
Номер провадження 1-кс/580/371/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2016 року м.Лебедин

Слідчий суддя Лебединського районного суду Сумської області - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Харцизьк Донецької області, освіта професійно-технічна, не заміжньої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: в АДРЕСА_1 , раніше не судимої
В С Т А Н О В И В:

Слідчий Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Лебединського відділу Роменської прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , до слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області, про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , 23.12.2013 року, перебували з квартирі АДРЕСА_2 з дозволу власниці ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повідомила потерпілій неправдиві відомості, про те, що їй подарують нову газову плиту. ОСОБА_7 запросила ОСОБА_6 в кухню і стала писати заяву на нібито нову газову плиту, в цей час ОСОБА_5 пройшла до кімнати зали, де піднявши, матрац ліжка, виявила гроші в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. які і викрала, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України - таємне заволодіння чужим майном (крадіжка).
23 грудня 2013 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
23.06.2014 року слідчим винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_5
27.10.2014 року надійшла інформація Державної прикордонної служби України про те, що ОСОБА_5 неодноразово перетинала державний кордон України на «виїзд» та «в`їзд» в пункті пропуску «Харків-Пасажирський», а останнього разу перетнула «виїзд» до РФ 04.06.2014 року о 16 год. 58 хв.
В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилася. На підставі ст.. 193 ч. 6 УПК України суд розглядає подання у відсутності підозрюваної.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 подане клопотання підтримали, пояснили, що підозрювана вчинила злочин середньої тяжкості, переховується від слідства, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки постійного місця роботи не має і відсутнє джерело доходів для існування, інші види запобіжних заходів вважають не ефективними, тому необхідно обрати ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.
Відповідно до довідки, виданої ГУ Укрбюро Інтерполу ГУНП в Сумській області 26.07.2016 року, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошена у міжнародний розшук з метою її арешту та екстрадиції в Україну.
Вислухавши учасників розгляду клопотання, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
В даному випадку прокурор обґрунтував доводи клопотання лише копією постанови про оголошення розшуку та довідкою Укрбюро Інтерпол, жодного іншого доказу на підтвердження своєї позиції, а також доказів, які б підтверджували наявність ризиків, які б давали підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою прокурором не надано.
З моменту винесення постанови про оголошення в розшук ОСОБА_5 жодної інформації про місцеперебування чи проживання останньої за місцем реєстрації в м. Донецьку або її відмову від явки до слідчого за викликом немає, даних, які б характеризували ОСОБА_5 як особу, схильну до скоєння правопорушень, немає, підтвердження проведення оперативних заходів по розшуку Коржової з 2014 року немає, будь-яких слідчих дій за період з 23.06.2014 року не проводилось.
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, завдана нею матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_7 відшкодована. ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за злочин середньої тяжкості, наявність перерахованих в поданні ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України не доведено, суд вважає дане клопотання передчасним.
Недотримання слідчим процесуальної процедури і не доведення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тягнуть відмову в задоволенні клопотання, відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України.
За ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявності всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті.
Беручи до уваги, що слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, покликаючись на те, що це єдиний запобіжний захід, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не ухилення її від явки до органу досудового розслідування і суду, вважаю, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись вимогами ст. ст. 193, 194, 177-183 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в апеляційний суд Сумської області у 5 денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1