Справа № 639/3937/16-к
Провадження № 1-в/639/1547/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника КВІ - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання про зняття додаткового покарання на підставі ч. 1 ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про зняття додаткового покарання на підставі ч. 1 ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_5 .

Мотивоване клопотання тим, що 20.07.2015 року Київським районним судом м. Харкова ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функції представника влади в правоохоронних органах на 3 роки та спеціальною конфіскацією предмету злочину грошової суми у розмірі 12000 грн.

17.09.2015 року апеляційним судом Харківської області було змінено основне покарання до 2 років позбавлення волі. В решті вирок Київського районного суду м. Харкова залишено без змін.

26.02.2016 року Менським районним судом Чернігівської області ОСОБА_5 було зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення, який склав на день набрання вироком законної сили 4 місяці 6 днів позбавлення волі.

Так, ОСОБА_5 зазначає, що 25.03.2016 року Менським районним судом Чернігівської області задоволено його клопотання в частині умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання, але питання щодо звільнення від відбування додаткового покарання судом не розглядалося, чим, на думку засудженого, порушено право на розгляд питання про звільнення від відбування додаткового покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представник КВІ в судовому засіданні просила вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Суд, вислухавши думку сторін, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали судової та особової справ, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25.03.2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання та останнього звільнено від відбування основного покарання на невідбутий строк 9 місяців 2 дні позбавлення волі. З вказаною ухвалою суду був ознайомлений ОСОБА_5 , погодився з нею та у встановленому законом порядку її не оскаржив.

Згідно довідки про звільнення №961 (а.с.16) ОСОБА_5 був звільнений з МВК-91 04.04.2016 року.

Згідно повідомлення начальника Жовтневого РВ КВІ м.Харкова УДПтСУ в Харківській області на адресу МВК-91 вбачається, що матеріали щодо виконання вироку суду в частині додаткової міри покарання відносно ОСОБА_5 були одержані інспекцією 26.04.2016р. та прийняті до виконання(а.с.19 особової справи). З вказаного часу КВІ розпочало здійснювати контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 .

В постанові Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року наголошено на те, що звільнення від відбування додаткового покарання можливе тільки одночасно із звільненням від відбування основного покарання.

Так, в пункті 7 вказаної постанови зазначено, що згідно з ч.1 ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

З положень п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року слідує, що саме при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування основного покарання він може бути повністю або частково звільнений і від відбування назначеного додаткового покарання.

Таким чином, звільнення від додаткового виду покарання, окремо від основного, діючим на даний час законодавством не передбачено.

Тому, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функції представника влади в правоохоронних органах , задоволенню не підлягає.

На підставі викладено, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про зняття додаткового покарання на підставі ч. 1 ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1