Справа № 573/1487/16-к
Номер провадження 1-кп/573/104/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26 квітня 2016 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин, судимість не знята і непогашена,

- за ч. 2 ст. 389 КК України,
в с т а н о в и в :
Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

11 липня 2016 року ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, а також передбаченою ч. 2 ст. 389 КК України кримінальною відповідальністю за ухилення від відбування покарання, про що він надав підписку. Того ж дня була ухвалена постанова та встановлені дні явки на реєстрацію до Білопільського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції (друга і четверта п`ятниця кожного місяця).

11 липня 2016 року ОСОБА_4 було видано направлення, згідно з яким він повинен був з 12 липня 2016 року розпочати відбувати покарання у виді громадських робіт при Білопільській міській раді Сумської області.

Але 12 липня 2016 року ОСОБА_4 до Білопільської міської ради не з`явився та до виконання громадських робіт не приступив. З 12 по 20 липня 2016 року останній жодного разу не виходив на громадські роботи без поважних причин.

Відповідно до довідки Білопільської міської ради засуджений ОСОБА_4 з 12 по 20 липня 2016 року до міської ради не з`явився і до виконання покарання у виді громадських робіт строком 150 годин не приступив.

20 липня 2016 року ОСОБА_4 було винесено застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку і умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на попередження, ОСОБА_4 з 21 по 25 липня 2016 року до Білопільської міської ради Сумської області для відбування покарання так і не з`явився, до виконання покарання у виді 150 годин громадських робіт не приступив.

Крім того, 22 липня 2016 року ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Білопільського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Сумській області без поважної причини.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показав, що вироком Білопільського районного суду від 26 квітня 2016 року він був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт. 11 липня 2016 року у кримінально-виконавчій інспекції його ознайомили з порядком відбування покарання та з відповідальністю у випадку ухилення від відбування громадських робіт. 12 липня 2016 року повинен був приступити до виконання громадських робіт. Але так і не вийшов на роботи. Поважних причин для цього у нього не було. Вважає це своїм недбальством.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки він вчинив ухилення від відбування громадських робіт, будучи особою, засудженою до цього покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно довідки-характеристики, виданої Білопільською міською радою Сумської області, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відсутність тяжких наслідків, на утриманні має малолітнього сина, 2009 року народження.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді арешту.

Відповідно до вироку Білопільського районного суду від 26 квітня 2016 року ОСОБА_4 був засуджений до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин, яке не відбув взагалі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

ОСОБА_4 не відбув 150 годин громадських робіт, які відповідно до ст. 72 КК України відповідають 18 дням арешту.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Речовий доказ - особову справу №11/2016 Білопільського районного сектору КВІ управління ДПтС України в Сумській області на ОСОБА_4 , яка знаходиться у Білопільському відділенні Конотопської місцевої прокуратури, необхідно повернути до Білопільського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Сумській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання за цим злочином у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до нового покарання частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року за правилами ст. 72 КК України у виді 15 днів арешту і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.

Початок відбування покарання визначити ОСОБА_4 з дня затримання та поміщення до слідчого ізолятору.

Речовий доказ - особову справу №11/2016 Білопільського районного сектору КВІ управління ДПтС України в Сумській області на ОСОБА_4 , яка знаходиться у Білопільському відділенні Конотопської місцевої прокуратури, повернути до Білопільського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Сумській області.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя