Справа № 442/421/15-к
Провадження № 1-кп/442/25/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

потерпілих : ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич кримінальні провадження, які об`єднані в одне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001515 від 06.07.2014року, за №90000182 від 10.11.2014року та за № 0001461 від 02.07.2014 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, позапартійного, не працюючого, раніше судженого 24.12.2012 року Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, утримується під вартою з 21.11.2014 року

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого ч.2 ст.296, ч.2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаного, позапартійного, не працюючого, раніше судженого 12.12.2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 309, 71 КК України до 2-х років 1 місяця позбавлення волі, утримується під вартою з 21.11.2014 року

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого ч.2 ст.296, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, позапартійного, не працюючого, раніше судженого 05.02.2007 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 30.09.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 185, ст. 15 ч.2 ст.186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, 70 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі , 06.12.2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2014 року умовно- достроково звільнений з місць позбавлення волі на невідбуту частину покарання за вищевказаним вироком на термін 7 місяців 11 днів; 12.03.2015 року вироком Франківського районного суду м. Львова за ст. 186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, 17.03.2016 року вироком Пустомитівського районного суду Львівської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, утримується під вартою з 28.11.2014 року

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
По кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001515 від 06.07.2014року обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що 05 липня 2014 року, близько 22:00 години в групі осіб з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись в с. Дережичі, Дрогобицького району, Львівської області, неподалік від ресторану «Фата Моргана», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно пристали до ОСОБА_16 , образливо чіплялись до нього та виражались в його адресу нецензурними словами. На зауваження ОСОБА_16 припинити протиправні дії, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не реагували та продовжуючи свої умисні хуліганській дії, нанесли йому один удар в ділянку голови, внаслідок чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість, після чого вище вказані особи продовжили наносити йому тілесні ушкодження руками та ногами по верхній частині тіла. Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , спільго з ОСОБА_14 та ОСОБА_17 заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_16 у вигляді закритого перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням, синця в тім`яній ділянці волосяної частини голови справа, в лівій скронево - виличній ділянці, синця та садна на його фоні на спинці носа, синців в ділянці обох очниць, на лівій передньо - боковій поверхні шиї, в підключичній ділянці зліва, в ділянці лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта № 421 від 18 липня 2014 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім цього, 13 жовтня 2014 року близько 18 години 30 хвилин обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходячись неподалік від ЗОШ № 17, що по вул.. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області зустрівшись із потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , застосували до останніх фізичне насильство. Зокрема обвинувачений ОСОБА_9 маючи умисел відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_12 марки « Samsung GALAXY star Plus» поміщеним в нього стартовим пакетом оператора стільникового зв`язку « Київстар» без коштів на рахунку та трьома мобільними телефонами потерпілої ОСОБА_13 марки «Sony Ericson K -700» з поміщеними в нього стартовим пакетом оператора стільникового зв`язку « Київстар» без коштів на рахунку та двома мобільними телефонами марки «Nokia» в неробочому стані, чим заподіяв останнім матеріальну шкоду : ОСОБА_12 на загальну суму 800 грн., а ОСОБА_18 на загальну суму 295 грн. В той час ОСОБА_10 спричинив потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми струс головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерту № 664 від 21.10.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

По кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №90000182 від 10.11.2014року обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачуються в тому, що 09.11.2014 року приблизно о 22.20 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебуваючи на пероні залізничного вокзалу м. Дрогобич ДТГО «Львівська залізниця», маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою підійшли до ОСОБА_19 та реалізовуючи свій злочинний умисел. застосували до останнього насильство, яке проявилось у нанесенні ударів руками по голові та по тілу потерпілого. Під час нанесення ударів та подолання фізичного опору ОСОБА_19 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відкрито заволоділи майном останнього на загальну суму 2350 гривень. З місця вчинення злочину втекли, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

По кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001461 від 02.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що у невстановлений період часу в ніч з 30 червня на 01 липня 2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, прийшов до автомобіля марки «ВАЗ 21057 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_20 , та який знаходився поблизу будинку №46 по вул. Святого Юра в м. Дрогобичі, Львівської області, де підійшовши до нього, та переконавшись, що поблизу нікого немає і ніхто не бачить, шляхом підбору ключів відчинив його, звідки таємно викрав акумуляторну батарею вартістю 200 гривень та автомобільну шину з диском вартістю 250 гривень, чим спричинив збитки останньому на загальну суму 450 гривень.

Крім цього, 05 липня 2014 року, приблизно о 02 год., ОСОБА_11 , обвинувачується в тому, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, прийшов до автомобіля марки «ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_21 , та який знаходився поблизу будинку №34 по вул. Стрийській в м. Дрогобичі, Львівської області, де підійшовши до нього, та переконавшись, що поблизу нікого немає і ніхто не бачить, шляхом підбору ключів відчинив його звідки таємно викрав акумуляторну батарею марки ІСТА 6ст-55 вартістю 210 гривень, та дві каністри дизпалива ємністю 20 і 15 літр загальною вартістю 518 грн. 35 коп., чим спричинив збитки останньому на загальну суму 728 гривень 35 копійок.

Окрім цього, що в період часу з 23 год. 50 хв. 22 липня 2014 року по 14 год. 00хв. 23 липня 2014 року, ОСОБА_11 , обвинувачується в тому, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, прийшов до автомобіля марки «ВАЗ 21011» державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_22 , та який знаходився поблизу будинку №25 по вул. Будівельна, в м. Дрогобичі, Львівської області, де підійшовши до нього, та переконавшись, що поблизу нікого немає і ніхто не бачить, шляхом підбору ключів відчинив його звідки таємно викрав автомагнітолу марки «Pioneer» вартістю 280 гривень, автомобільну акустичну колонку вартістю 65 гривень та електродриль марки «Фіт» вартістю 165 гривень, чим спричинив збитки останньому на загальну суму 510 гривень.

Окрім цього, 06 серпня 2014 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_11 , обвинувачується в тому, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де підійшов до підвального приміщення, що №3а, що розміщене в підвальному приміщенні даного будинку, та належить ОСОБА_23 , де шляхом пошкодження навісного замка проник туди, звідти таємно викрав електролобзик марки «Зеніт» вартістю 280 гривень, електролобзик марки «Фіолент» вартістю 310 гривень, електродриль марки «Фіолент» вартістю 265 гривень, електродриль марки «Bosch» вартістю 420 гривень, електродриль вартістю 240 гривень, чим спричинив збитки останньому на загальну суму 1515 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачується і в тому, що 11 вересня 2014 року, приблизно о 09 год. поблизу ресторану «Суші», що знаходиться на Площі Ринок в м. Дрогобичі, Львівської області працівниками міліції було зупинено ОСОБА_11 , при поверхневому огляду у якого було виявлено та вилучено ніж, який згідно висновку експерта №15/11-258 від 10.10.2014 року є ножем виконаним саморобним способом, по типу мисливських ножів і являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії.

Окрім цього, в період часу з 19 год. 30 хв. по 21 год. 00 хв., 03 листопада 2014 року, ОСОБА_11 , обвинувачується в тому, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, прийшов до квартири АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження вікна проник в приміщення даної квартири, та що тимчасово належить ОСОБА_24 , яке орендує останню, звідти таємно викрав ноугбук марки «Hewlett Packard 2000» вартістю 5400 гривень та телевізор марки «LG 32» вартістю 2790 гривень, чим спричинив останній збитки на зпагальну суму 8190 гривень.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень не визнали та суду пояснили.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по епізоду вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , пояснили, що в той день на місці вчинення кримінального правопорушення їх не було , тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 вони не наносили.

Що стосується потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суду пояснили, що дійсно зустрілися з останніми біля ЗОШ № 17, що по вул. Самбірська у м. Дрогобичі Львівської області. Заздалегідь про зустріч ніхто не домовлявся. Під час розмови з ними з`ясовували хто, що сказав про їх спільну знайому. Ніхто їх не чіпав, не бив. Один раз ОСОБА_25 вдарив лодонею по обличчю потерпілої ОСОБА_12 , про що розкаявся. А телефони вони самі віддали, оскільки між ними виник спір, з приводу якого потерпілі повинні були дати їм гроші, а вони віддадуть їй телефони. Вважають, що всі докази сфабриковані, не допитано жодного свідка, який би підтвердив їх причетність до інкримінованих їм правопорушень. А свідки, які допитувалися на досудовому слідстві є особами без постійного місця проживання, які працюють на правоохоронні органи. Аналогічно і ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, щодо завдання потерпілому ОСОБА_26 матеріальної шкоди та спричинивши легкі тілесних ушкоджень не визнав та дав аналогічні пояснення. Крім того суду пояснив, що йому і ОСОБА_11 знайомий повідомив, що біля будинку знайшов годинник, а тому вони пішли подивитись, що може ще щось знайдуть.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та дав аналогічні пояснення, з приводу як завдання потерпілому ОСОБА_26 матеріальної шкоди та спричинення легких тілесних ушкоджень так і здобутих доказів стороною обвинувачення., щодо інкримінованих йому крадіжок. Правоохоронні органи при проведенні слідчих дій, зокрема відтворення обставин вчинення кримінального правопорушення говорили йому як, де, яким чином , і що показувати у квартирі, де було вчинено крадіжку. Говорили звідки було викрадено речі. Що стосується вилучення ножа саморобним способом , суду пояснив, що даний ніж ним було видано добровільно.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрутовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі України вказано: Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні стороною обвинувачення, як на доказ винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 по епізоду вчинення останніми хуліганських дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, нахабністю та грубістю, тривалий час і вперто не припинялося, і внаслідок цих дій потерпілому ОСОБА_16 було умисно спричненло середньої тяжкості тілесне ушкодження, що викликало тривалий розлад здоров`я, було допитано потерпілого ОСОБА_16 який суду пояснив, що в той день знаходився в с. Дережичі, Дрогобицького району, Львівської області, неподалік від ресторану «Фата Моргана». Підійшли четверо хлопців. Одинз із яких знаходиться на лаві підсудних це ОСОБА_27 , інших обвинувачених він не впізнає. Вказані хлопці сиділи за столиком, а він стояв біля машини та розмовляв із ОСОБА_28 .. Спочатку підійшов ОСОБА_27 почав приставати, образливо чіплятися до нього та виражатися в його адресу нецензурними словами. На його зауваження припинити протиправні дії, ОСОБА_10 не реагував та продовжував свої умисні хуліганській дії, внаслідок чого наніс йому один удар в ділянку голови, від якого він впав на землю та втратив свідомість, Після чого інші особи продовжували наносити йому тілесні ушкодження руками та ногами по верхній частині тіла. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Допитано свідка ОСОБА_28 , який дав аналогічні пояснення, та впізнав обох ОСОБА_29 , які були в той вечір в с. Дережичі, Дрогобицького району, Львівської області, неподалік від ресторану «Фата Моргана», хамили та наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 .

Дослідженим у судовому засіданні висновком експерта № 421 від 07.07.2014 року з якого вбачається, що у ОСОБА_16 мались тілесні ушкодження : закритий перелом суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням, синці в тім`яній ділянці волосяної частини голови справа, в лівій скронево - виличній ділянці, синець та садно на його фоні на спинці носа, синці в ділянці обох очниць, на лівій передньо - боковій поверхні шиї, в підключичній ділянці зліва, в ділянці лівого плечового суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок ударної взаємодії з тупими твердими предметами, не виключено, в термін, вказаний освідуваним та зазначений в медичних документах, тобто могли виникнути 05 липня 2014 року. По ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таке що не було небезпечним для життя, а викликало тривалий понад три тижні, розлад здоров`я. Інші ушкодження, що мались у нього , відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Заперечення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про те, що вони не причетні до хуліганських дій, і внаслідок цих дій потерпілому ОСОБА_16 було умисно спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, що викликало тривалий розлад здоров`я., суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, та приходить до висновку про повне підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки останні вчинили хуліганські дії , які супроводжувались особливою зухвалістю, нахабністю та грубістю, тривалий час і вперто не припинялися , і внаслідок цих дій потерпілому ОСОБА_16 було умисно спричненло середньої тяжкості тілесне ушкодження., що викликало тривалий розлад здоров`я.

По епізоду вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я чи життя особи, яка зазнала нападу в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло, оскільки як вбачається із досліджених у судовому засіданні доказів, пред`явленими сторогою обвинувачення по вище вказаному епізоду воно грунтується лише на поясненнях потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , поясненнях свідків: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_24 , які були допитані в судовому засіданні .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 , пояснила, що їй подзвонила ОСОБА_33 , яка сказала прийти до школи, яка знаходиться на вул. Самбірській у м. Дрогобичі Львівської області. Вона разом з потерпілою ОСОБА_34 прийшла та присіли на бетони, які стояли поряд. На місці вже були ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та брати ОСОБА_29 . ОСОБА_38 почав хамити та намагався з`ясувати, хто розказав і що про їх спільну знайому, і коли вона сиділа вдрив її три рази долонею по обличчю . А коли вона встала вдарив головою .В той час ОСОБА_39 взяв сумки та витягнув її телефон , який вони забрали та їй не повернули. Приїхавши до батька у м. Трускавець, останній відвіз її у поліклініку та вона звернулася в правоохоронні органи. З приводу міри покарання покладається на думку суду. Цивільний позов підтримує провністю.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 , яка суду дала аналогічні пояснення. Крім того пояснила, що ОСОБА_25 бив ОСОБА_12 , а ОСОБА_39 забрав телефони. У неї забрали три мобільні телефони. Її ніхто не бив. З приводу міри покарання покладається на думку суду.

Свідки ОСОБА_40 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , та ОСОБА_24 , суду пояснили, що дійсно вони разом з обвинуваченими та потерпілими знаходилися біля ЗОШ № 17, що по вул. Самбірська у м. Дрогобичі Львівської області. Заздалегідь про зустріч ніхто не домовлявся. Ніхто нікого не чіпав, не бив. А телефони вони самі віддали, оскільки між потерпілими та обвинуваченими виник спір, з приводу якого потерпілі повинні були дати їм гроші, а вони віддадуть їй телефони.

Висновком експерта № 664 від 21.10.2014 року та допитом самого експерта ОСОБА_41 , вбачається, що у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черпно мозкової травми струсу головного мозку. Вище вказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін декілька діб до моменту огляду, внаслідок контакту з твердим тупим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткотривалий розлад здоров`я.

Відповідно до загальної судової практики, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. ст. 187, 189 ч. 3 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не привели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, зокрема призвели до втрати свідомості.

Відповідно до ст.187 КК України, з об`єктивної сторони, розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою спричинення такого насильства. Напад може бути відкритим або таємним, але обов`язково повинен виявлятися у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер; воно здатне подавити волю потерпілого і примусити передати майно винному.

Суд вважає, що в даному випадку тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 саме обвинуваченим ОСОБА_10 були нанесені на ґрунті особистої неприязні, яка виникла у ОСОБА_10 до потерпілої ОСОБА_12 внаслідок поведінки останньої, яка нібито щось там розповіла про когось, а не з метою заволодіння майном.

Разом з тим, кримінальне провадження було порушено відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_12 та заяви потерпілої ОСОБА_13 та встановлених обставин за ч. 2 ст. 186 КК України, які просили прийняти міри саме до ОСОБА_9 , який відкрито заволодів їх мобільними телефонами, і лише через певний час дії винних були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 187 КК України, виходячи лише з того, що потерпілі стали стверджувати, що викрадення майна відбувалось із застосуванням фізитчного насильства , небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка занала нападу, чого не було та не є підтвердженим.

Пояснення потерпілої ОСОБА_12 щодо застосуванням фізитчного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка занала нападу носять суперечливий характер і не відповідають фактичним обставинам справи, більше того в судовому засіданні потерпіла ствердила, що удари їй наносив тільки обвинувачений ОСОБА_25 , а ОСОБА_39 забрав телефони.

Таким чином, суд не може будувати обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вони входять в колізію із здобутим у судовому засіданні фактом про те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_42 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, що підтвердили як потерпілі, так і обвинувачені, та відсутність тяжких наслідків, а спростування такому не надали інші докази, навяні в матеріалах кримінального провадження.

Розглянувши кримінальне провадження в межах вище вказаного пред`явлення обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_12 .

Враховуючи наведене та вимоги кримінального закону та з урахуванням наявних у справі та досліджених під час судового слідства доказів суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна вчиненого повторно.

Враховуючи наведене та вимоги кримінального закону та з урахуванням наявних у справі та досліджених під час судового слідства доказів суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.

По епізоду вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в судовому засіданні стороною обвинувачення, як на доказ винуватості було допитано потерпілого ОСОБА_26 , який суду пояснив, що дійсно 09.11.2014 року приблизно о 22.20 год. знаходився на залізничному вокзалі чекав електропоїзд. Підійшла група невідомих осіб, в якому стані вони були зказати не зміг. Попросили дати закурити та дати гроші. Коли відмовився надавати, почали бити . Першим удари почав наносити ОСОБА_43 . Вирвашись від них побіг до таксистів. Вище вказана група осіб забрали рюкзак з речами, а сааме чоловічим годинником сріблястого кольору фірми «Касіо», спортивкою синього кольору, яка знаходилась в середині рюкзака; чоловічими окулярами хамелеон; футляром для окулярів коричневого кольору , шкіряним портмоне коричневого кольору, мобільним телефоном чорного кольору марки «Самсунг SHD- Е250»; сім-картою компанії «Київстар» , та гроші. В подальшому телефон повернули. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Поясненнями свідка ОСОБА_44 , який суду пояснив, що 10.11.2014 року приблизно о 08 год зранку , вийшовши із під`їзду свого будинку по АДРЕСА_5 та пройшови 5-7 метрів в сторону Залізничного вокзалу, з лівої сторони на земельній ділянці виявив та підібрав чоловічий ручний годинник. Про це похвалився своєму знайомому ОСОБА_45 . Того ж дня даний годинник забрали два хлопці ОСОБА_39 та ОСОБА_46 , сказавши, що це їхній годинник, а також останні розпитували чи не знаходив він мобільний телефон.

Поясненнями свідка ОСОБА_32 , яка суду пояснила, що до затримання вона проживала разом з ОСОБА_47 . Однак вона нічого не пам`ятає.

Дослідженими письмовими доказами, зокрема:

-протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_26

-протокол огляду місця події від 13.11.2014 року

-протокол огляду предмету від 20.11.2014 року

-протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 року за участю свідка ОСОБА_48

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2014 року , з якого вбачається, що свідок ОСОБА_49 впізнав особу, яка приходила до нього по годинник під номером № 4 ОСОБА_11

-протокол огляду місця події від 09.11.2014 року

-висновком експерта № 422 від 10.11.2014 року, з якого вбачається, що на тілі громадянина ОСОБА_26 було виявлено множинні садна лобної ділянки голови, садно з синцем спинки носа, синці ззовні та забійні рани зі сторони слизової оболонки лівого кута верхньої та нижньої губи, рана подушечки 1-го пальця лівої кисті та внутрішньої поверхні 4-го пальця правої кисті проксимальній фаланзі, садно правого ліктьового суглобу. Дані ушкодження могли утворитись від дії тупих, твердих предметів, відповідають даті 09.11.2014 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2014 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_26 впізнав особу, яка вичнили відносно нього кримінальне правопорушення ОСОБА_9

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2014 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_50 впізнав особу, яка підходила до нього та розпитувла про годинник - ОСОБА_9 .

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2014 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_50 впізнав особу, яка на залізничному вокзалі завдала удварів невідомій особі - ОСОБА_11 .

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останні вчинили відкрите викрадення чужого майна ( грабежу) , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_26 .

Заперечення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що вони не причетні до відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_26 , суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Щодо обвинувачення пред`явленого ОСОБА_11 по епізодах вчинення ним кримінальних правопорушень передбачених ч.2ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України , зокрема таємного викрадення акумуляторної батареї та автомобільної шини з диском з автомобіля, який належить ОСОБА_20 , таємного викрадення акумуляторної батареї марки ІСТА 6ст-55 та дві каністри дизпалива ємністю 20 і 15 літр, з автомобіля, які належить ОСОБА_21 , таємного викрадення автомагнітоли марки «Pioneer», автомобільної акустичної колонки та електродриль марки «Фіт», з автомобіля, який належить ОСОБА_22 , таємного викрадення електролобзик марки «Зеніт», електролобзик марки «Фіолент» , електродриль марки «Фіолент», електродриль марки «Bosch» та електродриль з будинку , який належить ОСОБА_23 та таємного викрадення майназ квартири ноугбук марки «Hewlett Packard 2000» та телевізор марки «LG 32», яке належало ОСОБА_24 , суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_11 в цій частині слід виправдати за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушеннь обвинуваченого, оскільки висуваючи вказане обвинувачення, орган досудового слідства виходив тільки із поданих заяв потеріплих про вчинення кримінального правопрошуення, пояснень самих потерпілих, які допитувалися на досудовому слідстві, а на недноразолві виклики в судове засідання для дачі пояснень , останні не з`являлись та протколоів огляду місця події

В судовому засіданні була допитана тілька потерпіла ОСОБА_24 , яка підтвердила фактичні обставини , які викладені у обвинувальному акті , зокрема факт виркдаення її майна, з квартири, яку вона орендує. Та підтвердила , що саме було викрадено та на яку суму було завдано їй матеріальної шкоди. Щодо міри покрання покладається на думку суду.

Свідок слідча Дрогобицького ВП НП у Львівській області ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснила, що із обвинуваченим ОСОБА_11 проводилася слідча дія, як відтворення обстановки та обставин вчинення кримінального правопорушення по епізоду таємного викрадення майна з квартири ноутбук марки «Hewlett Packard 2000» та телевізор марки «LG 32», яке належало ОСОБА_24 , де останній добровільно показував де знахолись майно та як він його викрадав.

Однак вище вказані події в судовому засіданні сам обвинувачений ОСОБА_11 заперчив, вказав що працівники міліції сказали йому, що потрібно показувати та де.

Вище вказані розбіжності у пояснення вище вказаних осіб стоороною обвинувечння в судовому засіданні не спростовані , сам проткол відтворення та обставин вчинення кримінального правопорушення до матеріалів справи не було долучено , та такий судом не дослужувався, а відтак і не може бути визнано належним доказом.

Частиною 3 статті 373 КПК України визначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового засідання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, відповідно до керуючих розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановляння вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 рокупередбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі "Barberа, Messeguа and Jabardo v. Spain" від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

В цій частині обвинувачення докази досудового слідства ґрунтуються на припущеннях, непідтверджених матеріалами справи, відтак, на підставі ст.62 Конституції України не можуть вважатися придатними для встановлення фактичних обставин подій, наявності в її діях складу злочину.

Суд не приймає до уваги покликання сторонои обвинувачення, визнання своє вини ОСОБА_11 на досудовому слідстві, оскільки такі судом до уваги не беруться. Не беруться до уваги і заяви потерпілих про розгляд справи за їх відсутності та покази які вони давали на досудовому слідстві, так як суд обгрутовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_11 вчинив таємне викрадення акумуляторної батареї та автомобільної шини з диском з автомобіля, який належить ОСОБА_20 , таємне викрадення акумуляторної батареї марки ІСТА 6ст-55 та дві каністри дизпалива ємністю 20 і 15 літр, з автомобіля , які належить ОСОБА_21 , таємне викрадення автомагнітоли марки «Pioneer», автомобільної акустичної колонки та електродриль марки «Фіт», з автомобіля, який належить ОСОБА_22 , таємне викрадення електролобзик марки «Зеніт», електролобзик марки «Фіолент» , електродриль марки «Фіолент», електродриль марки «Bosch» та електродриль з будинку, який належить ОСОБА_23 та таємне викрадення майна з квартири ноугбук марки «Hewlett Packard 2000» та телевізор марки «LG 32», яке належало ОСОБА_24 та судом не здобуто доказів причетності ОСОБА_11 до скоєння вище вказаних кримінальних правопорушень.

При таких обставинах ОСОБА_11 необхідно виправдати в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України за недоведеністю його вини у вчиненні даних кримінальних правопорушеннь.

Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень та осіб котрі це скоїли, юридичної оцінки їх дій та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.

Обвинувачений ОСОБА_11 органом досудового розслідування обвинувачується також і в тому, що 11 вересня 2014 року, приблизно о 09 год. поблизу ресторану «Суші», що знаходиться на Площі Ринок в м. Дрогобичі, Львівської області працівниками міліції було зупинено ОСОБА_11 , при поверхневому огляду у якого було виявлено та вилучено ніж, який згідно висновку експерта №15/11-258 від 10.10.2014 року є ножем виконаним саморобним способом, по типу мисливських ножів і являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії.

В судовому засіданні ОСОБА_11 заперечив свою причетність до вказаного кримінального правопорушення, пояснивши, що видав ніж добровільно.
Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника про неправильне застосування судом кримінального закону та про те, що його дії необхідно було кваліфікувати за ч.3 ст. 263 КК України, оскільки він добровільно здав органам влади ніж, то такі є голослівними, та такими, що свого підтвердження не знайшли. Зазначені заперечення обвинуваченого, судом до уваги не приймаються та розцінюються як намір уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони є суперечливими, зокрема обвинувачений пояснив, що оговорив себе на прохання працівників міліції, кого саме не вказує, при цьому стверджує що будь-якого фізичного чи психологічного впливу зі сторони співробітників міліції до нього не застосовувалось.

Вище вказані обставини спростовуються сукупністю наявних у справі доказів. Зокрема, ОСОБА_11 без передбаченого законом дозволу 11 версеня 2014 року незаконно носив холодну зброю і показав її тільки після затримання

Висновком експерта № 15/11-258 від 10.10.2014 року, вбачається, що ніж, вилучений 11.09.2014 року під час огляду місця події на площі Ринок у громадянина ОСОБА_11 в м. Дрогобич Львівської області є ножем виконаним саморобним способом, по типу мисливських ножів і є холодною зброєю колюче ріжучої дії.

Постановою Пленуму Верхоного Суду України № 3 від 26.04.2002 року Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами вбачається, що підставою для звільнення від кримінальної відповідальності необхідно розуміти такі дії, коли особа маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 263 КК України.
Визначаючи міру покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 суд, в якості обставин, які пом"якшують покарання не знайшов.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч.2 ст.296 КК України, що дане правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості, межі ч.2 ст.125 КК України, що дане правопорушення відноситься до категорії легких, особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, посередньо характеризується за місцем пролживання, думку потерпілих, які щодо міри покарання покладаються на думку суду, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкціі статтей,.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч.2 ст.296 КК України, що дане правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості, межі ч.2 ст.186 КК України, що дане правопорушення відноситься до категорії тяжких, особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, посередньо характеризується за місцем пролживання, думку потерпілих, які щодо міри покарання покладаються на думку суду, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкціі статтей,.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі ч.2 ст.186 КК України, що дане правопорушення відноситься до категорії тяжких та межі ч.2 ст. 263 КК України що дане правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, , на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, посередньо характеризується за місцем пролживання, думку потерпілих, які щодо міри покарання покладаються на думку суду, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_11 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкціі статей..

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_12 задоволити частково.

Судові витрати за проведення експертизи холодної зброї стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 .

З речовими доказами по справі необхідно поступити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень :

- передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки.

-передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 4 ( чотири ) місяці.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш

суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі .

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 21.11.2014 року тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 21.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень :

- передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки.

-передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш

суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 у виді 5 (п`ять ) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 21.11.2014 року тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 21.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень :

- передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

- передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш

суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у виді 5( п`ять ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком приєднати невідбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2016 року, і за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_11 призначити 5 ( п`ять) років 6( шість ) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, - виправдати за недоведеністю його вини.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з 28.11.2014 року тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 294.84 гривень.

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 28.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1155. 45 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Речові докази : мобільний телефон марки «Samsung SHG E250» , який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_26 для зберігання, залишити у останнього.

Речові докази: магнітола марки «Pioner», яка передана під розписку потерпілому ОСОБА_22 для зберігання, залишити у останнього.

Речовий доказ: ніж , який було вилучено під час огляду місця події від 11.09.2014 року та який зберігається в камері зберігання речових доказів Дрогобицького ВП НП у Львівській області, передати Науково-дослідному криміналістичному центру при УМВСУ у Львівській області як речі, що вилучені з обігу.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1