Калинівський районний суд Вінницької області
Справа № 1-82/11
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

"23" червня 2011 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Аліменко Ю. О.

при секретарі Матвійчук К.В.

за участю прокурора Шиманської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; українця; громадянина України; освіта вища; одруженого; уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2; жителя ІНФОРМАЦІЯ_3; не працюючого; згідно ст..89 КК України не судимий;

в скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.190 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2010 року , в денний час ОСОБА_1, маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи на території пункту прийому металобрухту, який розташований по вул. Шмідта,3, м. Калинівка, та належить ТОВ «ВМВС-МЕТ», де він працював начальником, завідомо не маючи грошей, щоб розраховуватись за металобрухт, використавши довірливі відносини з ОСОБА_2, яка звернулась з проханням прийняти в неї металобрухт, заволодів її металобрухтом чорних металів, вагою 4380 кг., по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг., пообіцявши розрахуватись через три дні, обернувши його на свою користь та повністю не розрахувався, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.

Крім цього, ОСОБА_1, 01.02.2010 року, в денний час, повторно, працюючи начальником пункту прийому металобрухту в м. Калинівка, що належить TOB «ВМВС-МЕТ», маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи на території ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод», що розташований по вул. Українській,35, м. Калинівка, шляхом обману та зловживання довірою директора ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» ОСОБА_3, тобто, розраховуючи, що ОСОБА_3 сприймає його як представника TOB «ВМВС-МЕТ», повідомивши, що діє за згодою директора TOB «ВМВС -MET» ОСОБА_4, заволодів металобрухтом чорних металів в кількості 12 757,5 кг, обернувши його на свою користь, чим заподіяв ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод » матеріальну шкоду на загальну суму 12 150 гривень.

Крім цього, ОСОБА_1, 03.05.2010 року, в денний час, повторно, маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи на території пункту прийому металобрухту, який розташований по вул. Шмідта,3, м.Калинівка, та належить TOB «ВМВС-МЕТ», де він працював начальником, завідомо не маючи грошей, щоб розраховуватись за металобрухт, використавши довірливі відносини з ОСОБА_5, який звернувся з проханням прийняти в нього металобрухт, заволодів його металобрухтом чорних металів вагою 1630 кг., по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг, обернувши його на свою користь, пообіцявши розрахуватись через три дні, та не розрахувався, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2282 грн.

Крім цього, ОСОБА_1, 16.02.2010 року, в денний час, повторно, маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою свого знайомого ОСОБА_6, в приміщенні його помешкання по вул.. Н.Яремчука,7, м.Калинівка, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_6, під приводом взяття грошей в борг, завідомо не маючи змоги повернути гроші, заволодів його грошима в сумі 20 000 гривень, з яких не повернув 3000 гривень, обернувши їх на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

-2-

Крім цього, ОСОБА_1 01.04.2010 року, в денний час, повторно, маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, перебуваючи на території пункту прийому металобрухту по вул. Шмідта,3, м.Калинівка, шляхом обману та зловживання довірою свого знайомого ОСОБА_7, тобто, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_7, під приводом взяття грошей в борг, завідомо не маючи змоги повернути гроші, заволодів його грошима в сумі 17 000 гривень, обернувши їх на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_7.М. матеріальну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1Л, свою вину в скоєному визнав повністю. Суду показав, що в 2009 році точного числа та місяця не пам'ятає, до нього звернувся знайомий ОСОБА_4, який являється директором TOB «ВМВС - МЕТ» м. Немирів із тим, щоб він узяв під керування майданчик по прийманню металобрухту, який розташований у м. Калинівка по вул. Шмідта, 3. Посада його називалась - начальник пункту прийому металобрухту. До його функціональних обов'язків відносилась організація роботи, а саме: зважування, вивантаження, переробка, завантаження металобрухту. Проведення розрахунків по закупівлі металобрухту в його обов'язки не входило, цим питанням займалась бухгалтерія. Проводились розрахунки тільки по безготівковому розрахунку з юридичними особами. У фізичних осіб приймання металобрухту не проводилось, а також і будь-які розрахунки із ними. Заробітну плату він отримував на карточку банку « ВТБ ». В листопаді 2009 року, точної дати не пам'ятає, ОСОБА_4 повідомив йому, що потрібно організувати демонтаж та вивезення металобрухту із Калинівського ремонтно-механічного заводу, який розташований в м. Калинівка по вул. Українській. Директором там був ОСОБА_3, із яким ОСОБА_4 заключив договір про демонтаж та вивезення металобрухту. Відповідно до даного договору, який укладався, розрахунки проводились шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод». Після заготівлі 9,960 тонн металобрухту були оформлені вище перераховані документи та відправлено металобрухт. За отриманий металобрухт ОСОБА_8 товариство розрахувалось в повному обсязі і претензій у директорів одне до одного ніяких не було.

Точного числа він не пам'ятає, але пам'ятає, що це було у січні 2010 року до нього на «перевалку» приїхав ОСОБА_9, який являється батьком ОСОБА_2, та запитав, чи зможе він прийняти металобрухт чорних металів. Він погодився. Приблизно через неділю він приїхав до ОСОБА_2 в с. Сальник, Калинівського району Вінницької області та забрав частину металобрухту. Тетяна разом із ним поїхала на «перевалку». Коли вони приїхали на перевалку, а це здається була п'ятниця, і зважили металобрухт чорних металів, то було приблизно десь 4 тонни. 1 кг металобрухту він здається приймав чи по 1 грн. 40 коп., чи по 1 грн. 60 коп., точно уже не пам'ятає. Зваживши металобрухт він сказав, що за все 6132 гривні. Після чого, він повідомив ОСОБА_2, що зараз немає коштів і поверне їх через 3 дні, відрахувавши відразу ж 132 грн., щоб була округлена сума, він віддав їх ОСОБА_2 і написав на чистому аркуші паперу суму боргу, яка становила 6000 грн., число, місяць -16.01. і поставив підпис. Через три дні кошти в сумі 6000 грн. він не повернув, оскільки не було розрахунків готівкою за металобрухт. Приблизно через тиждень ОСОБА_2 зателефонувала до нього і запитала, коли він віддасть кошти, нащо він повідомив, що усієї суми на даний час немає, а є тільки 1000 гривень. Тоді вони домовилися зустрітися у м. Калинівка, де він віддав ОСОБА_2 кошти в сумі 1000 гривень, а інші 5000 гривень казав, що віддасть через тиждень. Через тиждень дані кошти він не повернув, оскільки не було розрахунків. На теперішній час ОСОБА_2 за металобрухт чорних металів він винен 5000 гривень.

Крім цього, 01 лютого 2010 року ОСОБА_4 знову уклав договір із Калинівським ремонтно-механічним заводом строком на 1 рік. В лютому 2010 року він приїхав на «Калинівський ремонтно-механічний завод» та зустрівся із директором ОСОБА_3, який повідомив йому, що потрібно забрати біля 12 тонн металобрухту чорних металів, де він, надавши йому договір та додаткову угоду забрав металобрухт і бухгалтер виписала накладну на суму 12 150 гривень. В договорі та додатковій угоді знаходилась печать, він тільки там розписався, а також і розписався в накладній, як одержувач металобрухту. Даний металобрухт грузили на автомобілі та відправляли десь по Україні, точно він не знає куди. Кошти мали перерахувати тоді, коли металобрухт доїде до місця призначення. Частина коштів була перерахована в бухгалтерію Калинівського ремонтно-механічного заводу, а саме 5000 гривень, а інші 7 150 гривень мали

-3-

перерахувати пізніше. Але кошти не перераховувались, а тому і у нього не було змоги їх повернути. Накладна виписана 01.03.2010 року в зв'язку із тим, що металобрухт вивозився частинами, а накладна була одна - по останній погрузці. Проте, щоб він оформив даний договір його попросив ОСОБА_3, оскільки у нього були там якійсь проблеми. Коли до нього приїхав ОСОБА_3, то він повідомив, що коли повернеться частина коштів за металобрухт, то тоді директор їх і отримає. Чи знав ОСОБА_4, що він оформляв договір він не знає, оскільки на момент оформлення директор був відсутній, пізніше він йому про це повідомив. Неодноразово до нього приїздив ОСОБА_3 і він казав, що кошти поверне.

Крім цього, 16 лютого 2010 року біля 18:00 год. він прийшов додому до свого знайомого ОСОБА_6. Зайшовши в будинок там знаходилась ще його дружина. Підійшовши до ОСОБА_6, він попросив позичити кошти в сумі 20 000 гривень. Спочатку йому відмовили. В цей час прийшла дружинна ОСОБА_6, яка також чула, як він просив позичити кошти в сумі 20 000 гривень та почала просити чоловіка також. Тоді він запропонував ОСОБА_6 залишити в заставу свій автомобіль «Опель-Вектра» разом із документами на нього, тоді ОСОБА_6 відразу ж погодився. Давши йому кошти в сумі 20 000 гривень, він загнав автомобіль у гараж ОСОБА_6 та надавши документи на нього і ключі, написав при цьому розписку, що кошти поверне через 10 днів і пішов. Через 10 днів кошти він не повернув, оскільки у нього їх не було. Неодноразово ОСОБА_6 до нього телефонував, але кошти він не повертав, оскільки не було звідки. Дані кошти він віддав тим людям, у яких позичав раніше, прізвища їх не хоче повідомляти. У ОСОБА_6 він нібито перепозичив, щоб розрахуватись із іншими давнішими боргами. Він віддавав борг частинами, спочатку 8000 гривень. Перед святом «Провід» він, передзвонивши до ОСОБА_6, повідомив, що зараз приїде до нього додому. Приїхавши до нього додому привіз одноразово суму 9000 гривень та сказав, що йому потрібен його автомобіль, щоб поїхати на свято «Провід» в с. Шепіївку. ОСОБА_6 йому повідомив, що автомобіль віддасть, а документи на нього ні, поки не поверне усю суму, а її залишилось 3000 гривень. Він погодився, що візьме автомобіль та поїде без документів, оскільки йому потрібно було терміново їхати на свято. На теперішній час він залишився винен ОСОБА_6 3000 гривень. Дані кошти він позичав, оскільки у нього було скрутне матеріальне становище.

Крім цього, точного числа він не пам'ятає, але пам'ятає, що це було в жовтні 2009 року він знаходився на «перевалці», тобто на пункті прийому металобрухту. В цей час приїхав невідомий йому чоловік, щоб здати металобрухт. Із ним він потоваришував, це був ОСОБА_7. Оскільки на той час ОСОБА_7 ніде не працював, то він запропонував працювати на пункті прийому металобрухту із ним та дивитись за тим, щоб там ніхто нічого не вкрав. Пропрацювавши два місяці, ОСОБА_7 із роботи звільнився. Після чого, 01.04.2010 року він на мобільний телефон зателефонував до ОСОБА_7, оскільки у нього було складне матеріальне становище та запитав, чи не зможе він йому позичити кошти в сумі 17 000 гривень на один місяць, спочатку ОСОБА_7 відповів, що ні, але потім він повідомив, що поверне їх з процентами, тоді аж ОСОБА_7 погодився. Приїхавши до нього на перевалку ОСОБА_7 привіз кошти в сумі 17 000 гривень, нащо він написав розписку, проте, що кошти поверне через один місяць з процентами. Кошти він не повернув, оскільки повіддав борги іншим людям, прізвища їх він не повідомив До теперішнього часу кошти він не повернув і залишився винен ОСОБА_7 17 000 гривень.

Крім цього, в травні місяці 2010 року до нього на пункт прийому металобрухту приїхав ОСОБА_5 та привіз металобрухт чорних металів, скільки саме, він уже не пам'ятає, але він повідомив, що на теперішній час коштів немає, коли будуть тоді і їх поверне. Написавши розписку на суму 2282 гривні та поставивши дату 03.05 і підпис, ОСОБА_5 поїхав. Оскільки розрахунки за металобрухт не приходили, то він і не віддав кошти в сумі 2282 гривні. Кольорові метали на перевалці він не приймав. Гроші він позичив у ОСОБА_6 в сумі - 20 000 гривень, віддав 17 000 гривень, в ОСОБА_7 позичив 17 000 гривень, поки що не віддав взагалі, а в ОСОБА_2, ОСОБА_5 В, та в Калинівського ремонтно-механічному заводі брав металобрухт чорних металів, також розрахувався, але не в повному обсязі. У ОСОБА_2 та ОСОБА_5 він не мав права брати металобрухт чорних металів, оскільки вони являлися фізичними особами.

Кошти, отримані в борг від ОСОБА_6 та ОСОБА_7, він обернув на власну користь, за ці кошти купував у населення металобрухт, щоб перепродати та заробити на цьому гроші, однак та людина, якій він здав металобрухт, куплений у виселення, з ним не розрахувалась, тому позичених грошей в нього зараз немає. Цього чоловіка, який винен йому гроші, звати

-4-

Олександр, він знайомий з ним біля року, він десь з Донецької області. Його прізвища та де його знайти , він не знає. Останній раз спілкувався з ним в минулому році в лютому-квітні, після того його не бачив, на телефонні дзвінки він не відповідає. Металобрухт, який отримав в ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод», та у громадян ОСОБА_2. ОСОБА_5, він також обернув на власну користь, та щоб заробити для себе трохи грошей, також здав Олександру, який з ним не розрахувався, тому грошей, щоб повернути борги, в нього немає.

В коло його обовязків, як начальника пункту металобрухту, входила заготівля та первинна переробка металобрухту. Заготівля металобрухту проводилась у вигляді зважування та відгрузки, первинна переробка полягала в порізці та пресовці металобрухту. Ведення розрахунків за металобрухт в коло його обовязків не входило, цим займалась бухгалтерія, яка знаходиться в м. Вінниця. Його обовязки документально розроблені не були, їх усно пояснив директор TOB ОСОБА_4 Металобрухт, який він заготовляв на пункті прийому, в його віданні не знаходився, тобто він лише зважував та відгружав металобрухт.

Він брав в борг гроші в ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та отримав металобрухт в ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод», та у громадян ОСОБА_2, ОСОБА_5, бо хотів заробити собі грошей, перепродавши металобрухт дорожче. Про те, що не зможе розрахуватись з вказаними людьми в обумовлений термін, він точно не знав, але допускав, що не зможе з ними вчасно розрахуватись, а можливо й зовсім не розрахується, розраховуючи, що скористається їхньою довірою до нього. Не розрахувався із цими громадянами зразу, так як з ним не розрахувались за металобрухт. До цього часу ж розрахувався остаточно з цими людьми, так як накопилась велика сума боргу.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприймали його як свого знайомого. Представники ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» та громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_5, сприймали його як начальника пункту прийому металобрухту, так як при отриманні від них металобрухту він не розказував, що приймає його особисто для себе, щоб заробити на цьому гроші.

У громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_5 він приймав побутовий металобрухт чорних металів, це відбувалось на приймальному пункті, де він працював начальником за адресою: м Калинівка, вул.Шмідта, 3. При цьому він не складав акт приймання та не записував їхні паспортні дані, так як не хотів, щоб офіційно цей металобрухт проходив через приймальний пункт, бо розраховував ним скористатись у власних інтересах. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому підсудним ОСОБА_1 його вина в скоєному повністю підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: заявою ОСОБА_3 (а.с. 4), копіями додаткової угоди №1 від 01.02.2010 року, видаткової накладної №2 від 01.03.2010 р., договору №1 від 01.02.2010 р.(а. с. 6-9), копіями наказів №11 від 21.04.2009 року та № 3 від 30.07.2010 року (а.с.29-30), заявою ОСОБА_5Б.(а. с. 45), заявою ОСОБА_7 ( а.с. 53), заявою ОСОБА_6В.(а.с.61), заявою ОСОБА_2В.(а.с. 72), копіями розписок ОСОБА_1 (а.с. 88,94,99,104), а також показами потерпілих та свідків.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 16 лютого 2010 року до нього додому прийшов знайомий ОСОБА_1 та попросив позичити йому гроші в сумі 20000 грн., останнього він знає поверхнево, раніше зустрічався з його сестрою. Раніше ніяких справ з ним не мав. Спочатку він йому відмовив позичити гроші, однак в цей час прийшла дружина, яка почула розмову і вона впросила його , щоб він позичив гроші ОСОБА_1, який запропонував залишити свій автомобіль «Опель-Вектра» разом з документами в рахунок застави за отримані гроші.

ОСОБА_1 загнав автомобіль у його гараж, та, надавши документи на нього та ключі, написавши при цьому розписку, що кошти поверне через 10 днів, пішов. Через 10 днів кошти ОСОБА_1 не повернув, на неодноразові його прохання їх повернути не реагував, а вводив в оману, кажучи при цьому, що поверне. Зрозумівши, що кошти ОСОБА_1 не поверне, він неодноразово їздив до нього на «перевалку», де ОСОБА_1 приймає металобрухт і останній йому через приблизно 20 днів на протязі 2 місяців частинами віддав приблизно 8000 гривень. Перед святом «Провід» ОСОБА_1, передзвонивши йому, приїхав додому та привіз одноразово суму 9000 гривень та сказав, що потрібен його автомобіль, щоб поїхати на свято «Провід» в с. Шепіївку. ОСОБА_1 він повідомив, що автомобіль віддасть, а документи на нього ні, поки не поверне йому усю суму, а її залишилось 3000 гривень. ОСОБА_1 погодився, що візьме автомобіль та поїде без документів. На протязі травня місяця 2010 року він неодноразово приходив до нього,

-5-

щоб той повернув йому кошти, однак ОСОБА_1 постійно повідомляв, що грошей немає. 17 серпня 2010 року до нього приїхали працівники міліції, запитавши при цьому чи є документи ОСОБА_1 на автомобіль і чи ОСОБА_1 винен йому кошти, він відповів, що так, після чого, написав заяву про вчинення ОСОБА_1 шахрайських дій відносно нього. На теперішній час ОСОБА_1 залишився йому винен 3000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із дружинною та дітьми. На теперішній час він офіційно ніде не працює. ОСОБА_1 він знає на протязі близько півтора року. Так, точного числа він не пам'ятає, але пам'ятає, що це було в жовтні 2009 року він приїхав до пункту прийому металобрухту, який знаходиться в районі Машинобудівного заводу, щоб здати металобрухт. Приїхавши туди, він зустрів ОСОБА_1 з яким і потоваришував. Оскільки на той час він ніде не працював, то ОСОБА_1 запропонував йому працювати на пункті прийому металобрухту та дивитись за тим, щоб там ніхто нічого не вкрав. Пропрацювавши два місяці, ОСОБА_1 йому нічого не виплатив, тоді він вирішив звідти піти. Після чого, 01.04.2010 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, чи не зможе він йому позичити кошти в сумі 17 000 гривень на один місяць, спочатку він не погодився, але потім ОСОБА_1 йому повідомив, що поверне їх з процентами, тоді він погодився. Так, як він був у м. Калинівка, то приїхав на пункт прийому металобрухту, де знаходився ОСОБА_1 Після чого, підійшовши до нього, він дав кошти в сумі 17 000 гривень, нащо ОСОБА_1 написав йому розписку, проте, що кошти поверне через один місяць з процентами. Пройшов один місяць, але кошти ОСОБА_1 не повертав, тоді він підійшов до нього і ОСОБА_1 йому повідомив, щоб він зачекав, ще трішки. Почекавши ще, кошти ОСОБА_1 не повертав, він неодноразово до нього телефонував, але ОСОБА_1 на дзвінки не відповідав, якщо відповідав, то казав що скоро віддасть. Крім цього, він неодноразово його бачив та запитував коли віддасть кошти, ОСОБА_1 повідомляв що скоро. До теперішнього часу кошти не повернув, на телефоні дзвінки не відповідає. Загалом ОСОБА_1 йому винен 17 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що близько 5 років тому він познайомився із ОСОБА_1 через знайомих. Він знає, що ОСОБА_1 працював на «перевалці», приймав металобрухт. Перевалка знаходиться неподалік Машзаводу. Неодноразово до нього на перевалку він привозив металобрухт, де ОСОБА_1 виписував йому бетлика на яку суму винен за металобрухт та казав, що відразу ж віддасть коли будуть гроші. Всі рази ОСОБА_1 йому їх віддавав, але один раз не віддав суму 2282 гривні. З травня 2010 року він знову приїхав на перевалку, де приймається металобрухт, а саме до ОСОБА_1 Підійшовши до нього, сказав, що привіз металобрухт, ОСОБА_1, відповів, що грошей на даний час немає, будуть пізніше, а саме через кілька днів. Він йому сказав, щоб той прийняв його металобрухт, а кошти віддасть коли будуть. Коли важили металобрухт, то десь приблизно було від 1 тонни до 1,5 тонн, точно уже не пам'ятає. Зваживши, ОСОБА_1 надав йому бетлик проте, що винен за металобрухт 2282 гривні, в якому поставив число, місяць та суму боргу, а потім сказав, що поверне кошти через три дні. Через три дні він зателефонував до нього і ОСОБА_1 йому повідомив, що коштів немає, а будуть через неділю. Через неділю він знову зателефонував, ОСОБА_1 сказав, що через дві неділі, а через дві неділі сказав, що через місяць і так до цього часу кошти в сумі 2282 гривні не повернув. На неодноразові його дзвінки, телефон не брав, а якщо брав, то казав, що скоро кошти віддасть, але до цього часу їх і не повернув.

Потерпіла ОСОБА_2 на досудовому слідстві (а.с.87,168) показала, що її чоловік ОСОБА_10 збирав металобрухт чорних металів, назбирав приблизно 6 тонн. 23.12.2009 року чоловік помер, з металобрухтом вона нічого не робила. На початку січня 2010 року до неї приїхав її батько ОСОБА_9, який сказав, що металобрухт потрібно здати. Батько поїхав в м.Калинівку і домовився на перевалці з ОСОБА_1 про те, що останній приїде додому і забере металобрухт. Коли на перевалці вони зважили металобрухт, то його було там 4 тонни, коштував він 6132 грн., які ОСОБА_1 віддасть через 3 дні. Однак, коли пройшло три дні гроші повністю він не повернув, а повернув лише 1000 грн., 132 грн., він віддав, ще в той день, коли вона здавала металолом. До цього часу ОСОБА_1 винен 5000 грн. за отриманий металобрухт.

Свідок ОСОБА_11 на досудовому слідстві ( а.с.89 ) показала, що десь в середині лютого 2010 року до них додому прийшов невідомий чоловік, вона зрозуміла, що це був знайомий її чоловіка, і попросив позичити гроші в сумі 20000 грн., чоловік відмовлявся позичити таку суму грошей, казав, що йому потрібно заплатити штраф за вагон з металоломом. Вона попросила

-6-

чоловіка допомогти ОСОБА_1, який написав розписку, що поверне гроші протягом 10 днів і залишив свій автомобіль. Протягом 10 днів він гроші не повернув, віддавав чоловікові кошти частинами, на теперішній час винен ще 3 тисячі грн..

Свідок ОСОБА_4 на досудовому слідстві ( а.с. 108-109,171 ) показав, що він являється директором TOB «ВМВС-МЕТ», юридична адреса якого знаходиться у м. Немирів. Товариство він заснував у липні місяці 2008 року нащо оформив ліцензію у Міністерстві промислової політики. Після створення даного товариства у м. Калинівка по вул. Шмідта, 3 він заснував приймальний пункт, в якому приймався металобрухт і на якому начальником приймального пункту він призначив ОСОБА_1 згідно наказу № 11 від 21 квітня 2009 року. З березня 2009 року по теперішній час даний приймальний майданчик здійснює діяльність по закупівлі та переробці металобрухту чорних металів. Кольорові метали засноване товариство взагалі не приймало та не приймає. В обов'язки начальника приймального пункту входила організація роботи, а саме: його зважування, вивантаження, переробка, завантаження металобрухту. Проведення розрахунків по закупівлі металобрухту в обов'язки ОСОБА_1 не входило, цим питанням займалась бухгалтерія. Проводились розрахунки тільки по безготівковому розрахунку з юридичними особами. У фізичних осіб приймання металобрухту не проводилось, а також і будь-які розрахунки із ними. В листопаді 2009 року він направив на Калинівський ремонтно-механічний завод ОСОБА_1, щоб той організував демонтаж та вивезення металобрухту. Директором там був ОСОБА_3, із яким у нього на той час був заключений договір. Відповідно до даного договору, який укладався, розрахунки проводились шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод». Після заготівлі 9, 960 тонн металобрухту були оформлені вище перераховані документи та відправлено металобрухт. За отриманий металобрухт його товариство розрахувалось в повному обсязі і претензій у них одне до одного ніяких не було. Так, 01 лютого 2010 року він знову уклав договір із Калинівським ремонтно-механічним заводом строком на 1 рік. Точного числа та місяця не пам'ятає, але знає, що це було точно після лютого місяця 2010 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_1 забрав металобрухт і вони винні гроші. Він в свою чергу повідомив, що нічого вони не винні, і ніякого металобрухту не брали. Потім він вирішив поїхати до директора ОСОБА_3 та усе із ним з'ясувати. По приїзду до нього, ОСОБА_3 йому розповів, що приїздив ОСОБА_1 та надав договір від його товариства про заготівлю металобрухту та додаткову угоду, а вони йому в свою чергу виписали накладну і відвантажили металобрухт. Проте, що ОСОБА_1 уклав угоду із ремонтно-механічним заводом, він не знав і отримав металобрухт на 12 757, 5 кг він також не знав. ОСОБА_12 він сказав, що якщо з ними оформляв договір ОСОБА_1Л, то повинно бути доручення від нього, а ОСОБА_3 йому повідомив, що оскільки із ОСОБА_1 співпрацює, то добре знає. Після чого, залишок металобрухту, який заготовив ОСОБА_1 і який складав 5 тонн, забрав він, де особисто перерахував кошти за нього. Коли він та ОСОБА_3 відшукали ОСОБА_1 і запитали про металобрухт, то останній не відмовлявся, що узяв 12 757, 5 кг і обіцяв за нього розрахуватись. 30 липня 2010 року ОСОБА_1 він звільнив з роботи за власним бажанням.

Свідок ОСОБА_3 на досудовому слідстві ( а.с. 115-116 ) показав, що він являється директором ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» і працює на даній посаді з 2008 року. Приблизно в кінці 2009 року через знайомих він познайомився з директором TOB «ВМВС-МЕТ» ОСОБА_8, який займався заготівлею металобрухту в м. Вінниця. З вказаною особою вони почали співпрацювати з грудня 2009 року, як керівники підприємств вони укладали угоди на постачання металобрухту.

В грудні 2009 року від ОСОБА_8 приїхав представник ОСОБА_1, який організовував демонтаж та вивезення металобрухту, а також надавав йому на підпис документи, які з боку TOB «ВМВС-МЕТ» були вже оформлені (видаткова накладна, додаткова угода, в якій вказувалась кількість та вартість брухту, який випускався та сама угода - договір). Відповідно до п.6 угоди, яка укладалась, розрахунки проводились шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод». Після заготівлі 9,960 тон металобрухту були оформлені вище перераховані документи та відправлено металобрухт. За отриманий металобрухт TOB «ВМВС-МЕТ» розрахувалось в повному обсязі і претензій у жодної з сторін укладеної угоди не було.

-7-

На початку лютого 2010 року на ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» приїхав ОСОБА_1 і привіз угоду від TOB «ВМВС-МЕТ» на заготівлю металобрухту. Так як з даним підприємством вони вже працювали і його керівника та представника ОСОБА_1 він знав особисто, то дозволив ОСОБА_1 проводити заготівлю металобрухту на підприємстві. ОСОБА_1 провів заготівлю та завантажив більшу частину заготовленого металобрухту і після зважування надав йому вищеперераховані документи від TOB «ВМВС-МЕТ» на 12757,5 кг. металобрухту та вивіз вказану кількість з території ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод». Після проходження терміну оплати кошти на підприємство не надійшли і через деякий час працівники бухгалтерії ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» зателефонували на TOB «ВМВС-МЕТ» з запитанням, чому не надходять кошти від відвантаженого металобрухту, нащо повідомили, що до них на базу ніякий металобрухт не надходив. Після отримання даної інформації він зателефонував ОСОБА_8 і запитав, де кошти. В свою чергу ОСОБА_8 повідомив, що металобрухт не отримував і відмовляється проводити розрахунки. Він запросив ОСОБА_8, щоб показати документи та вияснити всі обставини. Коли він надав документи, то ОСОБА_8 повідомив, що договір від 01.02.2010 року на 12757,5 кг. він не підписував і розраховуватись не збирається і якщо у них є металобрухт, то може його забрати, проконтролювавши відправку та провести відповідні розрахунки.

Залишок металобрухту, який заготовив ОСОБА_1 складав 5 тонн, даний металобрухт забрав ОСОБА_8 і перерахував на їх рахунок кошти.

Коли вони спільно з ОСОБА_8 відшукали ОСОБА_1 і запитали про отриманий металобрухт, останній не відмовлявся, що брав металобрухт і обіцяв розрахуватись, але до даного часу не розрахувався.

Звідки ОСОБА_1 узяв договір, додаткову угоду він не знає, по даних документах він дав команду на завантаження металобрухт, яке здійснювалось на протязі певного періоду часу і виписали загальну накладну на суму 12 150 гривень.

Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає необхідним дії підсудного ОСОБА_1 кваліфікувати по ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство);

по ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуючими ознаками яких є вчинене повторно.

Цивільні позови ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» підлягають до задоволення, так як підтверджується матеріалами справи.

При обрані виду і міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що він згідно ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи; його щире каяття у вчиненому; завдана шкода відшкодована частково. Тому з урахуванням особистості підсудного та суспільної небезпечності вчиненого, суд вважає необхідним обрати підсудному ОСОБА_1 покарання у виді виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави частини заробітку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним по ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

по ч.1 ст.190 КК України - 1 (один) рік виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% від заробітку;

по ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 15 % від заробітку.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 2 (двох) років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 15 % від заробітку.

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 (пять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 3000 (три тисячі) грн.

-8-

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2282 (дві тисячі двісті вісімдесят дві) грн.

Цивільний позов ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Калинівський ремонтно-механічний завод» 12 150 (дванадцять тисяч сто пятдесят ) грн.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб після проголошення.

Суддя: ОСОБА_13