Справа № 191/5719/14-к
Провадження № 1-кп/191/4/16
У Х В А Л А
10 серпня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000657 відносно: ОСОБА_3 , який народився в 1979 році у лютому місяці 02 числа, у м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000657 відносно: ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 22 липня 2016 року судом було вирішено питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою на 30 днів, до 20 серпня 2016 року.

Відповідно до ст.331 КПК України- Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою на 60 діб, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали.

Обвинувачений та захисник просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник пояснив суду, що ОСОБА_3 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , 1981 р.н., яка є хронічно хворою і у зв`язку з цим вимагає постійного стороннього догляду; має сталі родинні та соціальні зв`язки ; постійне місце проживання . За час перебування під домашнім арештом обвинуваченого не було зафіксовано випадків тиску на свідків.

Суд вислухав думку сторін кримінального провадження.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 , ч.1 ст.309 КК України.

Статтею 5 Конвенції « Про захист прав та основоположних свобод людини» визначено, що- законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним щоб запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою або зміну запобіжного заходу на більш м`який - суд враховує наступне:

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України- тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які , втому числі, свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.( ч.4 ст.194 КПК України).
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.
Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання ( продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Станом на 10 серпня 2016 року судовий розгляд не закінчений, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - судом не допитані, не дивлячись на те, що 16, 23 червня та 22 липня 2016 року судом було постановлено про примусовий привід зазначених свідків. Ухвали про примусовий привід органами Національної поліції не виконані з невідомих суду причин, встановити місце перебування свідків і причини їх неявки на цей час- не можливо.

Суд приймає до уваги те, що Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 16 лютого 2016 року ( а.с.99-100, 103-105 т.1), тобто станом на 10 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою шість місяців.

Станом на 10 серпня 2016 року закінчити розгляд справи не вбачається можливим у зв`язку з неявкою свідків обвинувачення в судове засідання.

Суд вважає, що стороною обвинувачення, в встановленому законом порядку, не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 - є неможливим.
Згідно правових позицій, викладених у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" -при розгляді питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду необхідно вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України.
Беручи до уваги тривалий строк перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, позитивні характеристики, наявність дружини, яка вимагає стороннього догляду, суд дійшов до висновку про необхідність змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 196, 201,202, 331 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , який народився в ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) прибувати до суду , прокурора або слідчого СВ Синельниківського ВП за першою вимогою;

2) не залишати у період часу з 21.00 години по 06.00 годину місце постійного проживання будинок АДРЕСА_2 без дозволу суду , прокурора, слідчого за винятком перебування на лікуванні в медичних закладах.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - 2 місяці з дня її проголошення, тобто до 10 жовтня 2016 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1