Справа № 643/2523/16-к
Номер провадження 1-кс/643/361/16
УХВАЛА
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, Таджикистан, українця, громадянина Таджикистану, розлученого, освіта середня, не працюючого, не судимого, реєстрації на території м. Харкова та Харківської області не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
Крім того, 10.06.2010 приблизно о 12:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Клас», розташованому по пр. Тракторобудівників, 128-В м. Харкові, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, діючи повторно, під приводом здійснення телефонного виклику, попрохав у малознайомого йому ОСОБА_8 мобільний телефон, що належав останньому, на що ОСОБА_8 , не маючи сумнівів у правдивості слів ОСОБА_6 та довіряючи йому, передав останньому свій мобільний телефон «Nokia 5800», вартістю 1704,00 грн., у якому була встановлена сім-картка оператору мобільного зв`язку «Лайф», що не становить для потерпілого матеріальної цінності. ОСОБА_6 , не маючи наміру повертати даний мобільний телефон потерпілому, з вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши його на власну користь.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.
Слідчий, посилаючись на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину середньої тяжкості, наявність ризиків подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і перешкоджання кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, на що вказує той факт, що ОСОБА_6 до затримання перебував у міжнародному розшуку, а також ризику продовження злочинної діяльності, беручи до уваги, що підозрюваний не працює, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В суді прокурор підтримав заявлене клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.
Підозрюваний вину у інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі, не заперечуючи обставин, викладених у підозрі, та зазначив, що про його знаходження у розшуку дізнався лише після затримання 17.01.2015 на території Білгородської області Російської Федерації, проте після звільнення через пів року, а саме 17.07.2015 повернувся на Україну, де добровільно звернувся до правоохоронних органів. На теперішній час проживає в с. Першотравневе Балаклійського району Харківської області у співмешканки. Завдані скоєними злочинами збитки відшкодував потерпілим, наміру скоювати злочини в майбутньому, переховуватись від правоохоронних органів не має, співпрацює зі слідством, отже просить не позбавляти його свободи до вирішення справи по суті у суді.
Адвокат зазначив, що підозра його підзахисного дійсно обґрунтована, проте, враховуючи час, що минув з моменту вчинення злочинів, відношення підозрюваного до їх скоєння, санкцію відповідних статей, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, факт особистого сповіщення правоохоронних органів про своє місцезнаходження вказує, що тримання під вартою є надто суворим запобіжним заходом відносно його підзахисного, який не має наміру переховуватись від слідства та вчиняти нові злочини.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне: ОСОБА_6 раніше не судимий, підозрюється в скоєнні злочину середньої тяжкості, який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 3-х років, раніше не судимий, проживає без реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , не працює. 03.08.2010 в наслідок порушення запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, застосованої в рамках даної справи згідно КПК України 1960 року, оголошений у розшук та 17.01.2015, на підставі постанови про розшук Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області затриманий співробітниками Білгородського ЛВ МВС Росії на транспорті, проте не був екстрадований з невстановлених причин. Зі слів підозрюваного після закінчення піврічного терміну, а саме 17.07.2015 був звільнений з СІЗО м. Бєлгорода, після чого добровільно повернувся до України, де, за місцем фактичного проживання, звернувся до дільничного інспектора та сповістив про своє місцеперебування.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частина 2 даної статті вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є, крім іншого, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, у вигляді обґрунтованої підозри та ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, продовження злочинної діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що наявність обґрунтованої підозри (п. 1), існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (п. 2), а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3) мають встановлюватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, взявши до уваги дані, що характеризують особистість підозрюваного, врахувавши відношення підозрюваного до скоєного, кваліфікацію кримінального правопорушення та конкретні обставини його вчинення, суд приходить до висновку, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки не тільки на території м. Харкова та області, а й взагалі на території України, так як ОСОБА_6 не одружений, не має неповнолітніх дітей, не працює, не має зареєстрованого місця проживання. Крім того, підозрюваний не дотримався умов раніше застосованого запобіжного заходу та переховувався від правоохоронних органів.
Разом з тим суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, дані про його притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності, а також про його антисоціальну поведінку відсутні, що свідчить про відсутність схильності до вчинення правопорушень та спростовує наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
ОСОБА_6 повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, висловив щире каяття у скоєному, повністю відшкодував завдану потерпілим шкоду. Досудовим розслідуванням, як зазначив прокурор, вина підозрюваного повністю доведена, отже підстави стверджувати, що останній може перешкодити кримінальному провадженню відсутні.
Єдиний з ризиків, який наряду з обґрунтованою підозрою свідчить про можливість обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, це ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, проте один лише факт недотримання ОСОБА_6 умов раніше застосованого запобіжного заходу не є беззаперечною підставою для цього, так як має враховуватись в сукупності з іншими обставинами.
Такі обставини, як тяжкість покарання (санкція ч. 2 ст. 190 КК України в редакції, що діяла на момент скоєння злочину передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років), відсутність судимостей, розмір завданої майнової шкоди, яка на теперішній час відшкодована, в сукупності з тими фактами, що ОСОБА_6 після звільнення з попереднього ув`язнення на території Російської Федерації, будучи обізнаним про перебування у розшуку за злочин, вчинений на території України, повернувся до України, де сповістив правоохоронні органи про місце свого перебування (доказів зворотного суду не надано) та дав зізнавальні свідчення, вказує, на думку суду, про значне зменшення соціальної небезпеки підозрюваного та наявність наміру предстати перед правосуддям і, навпаки, про відсутність наміру в майбутньому переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
З погляду на викладене суд вважає, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначеному ризику.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З погляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливість застосування до останнього такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:
- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;
- не залишати межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- докласти зусиль до пошуку роботи;
Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2016 року о ________ годині.