Справа № 640/9302/16-к
н/п 1-кс/640/7186/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю представника заявника - ОСОБА_3 ,
встановив:
19.09.2016 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання ОСОБА_4 , в якому заявник просить скасувати повністю арешт майна накладений відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року на нерухоме майно, що їй належить, а саме на: 8-ми кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 546,1 кв. м.; квартиру 2-х кімнатну, за адресою: АДРЕСА_2 ; машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване па 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ; машиномісце НОМЕР_2 загальною площею 23,2 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою; АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_3 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 .
Представник заявника в судовому засіданні подану заяву підтримала повністю.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Слідчий суддя, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи № 640/9302/16-к н/п 1-кс/640/6944/16 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
З наданого матеріалу № 640/9302/16-к н/п 1-кс/640/6944/16 слідчим суддею достовірно встановлено, що старший слідчий з ОВС другого ВРКП слідчого управління ФР ГУ ДФС у Харківській області підполковник податкової міліції ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 , а саме на: 8-ми кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 546,1 кв. м.; квартиру 2-х кімнатну, за адресою: АДРЕСА_2 ; машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_2 загальною площею 23,2 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ; машиномісце № НОМЕР_3 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 р. вказане клопотання слідчого задоволено, ухвалено накласти арешт на вище вказане майно, шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаним майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Слідчому судді органом досудового розслідування не надано даних щодо наявності в кримінальному провадженні зазначених осіб.
Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція статті 219 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 170, 174 КПК України, ОСОБА_4 не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження (про підозру їй не було заявлено, підстави арешту її майна як третіх осіб слідчим не обґрунтовано).
Крім того, слідчому судді надані копії Договорів про розподіл майна подружжя від 28.04.2011 р. та 15.09.2011 р., укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , згідно до яких ОСОБА_4 заявник є власником майна, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою суду не здійснюється, відповідно положень ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Скасувати арешт на майно, яке належить згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 , а саме на:
-8-ми кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною прощею 546,1 кв. м.;
- квартиру 2-х кімнатну, за адресою: АДРЕСА_2 ;
- машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ;
- машиномісце № НОМЕР_2 загальною площею 23,2 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ;
- машиномісце № НОМЕР_3 загальною площею 23,6 кв.м., яке розташоване на 1-му поверсі житлового будинку літ. «А-11» за адресою: АДРЕСА_3 ,
накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 р. по справі № 640/9302/16-к н/п 1-кс/640/6944/16.
Визначити відповідальною особою за збереження майна ОСОБА_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження майна.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1