Справа № 461/4818/16-к
Провадження №1-кп/461/391/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2016 року м.Львів Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003160 від 12.07.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2010 років народження, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме: вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.07.2001 року до 5 років позбавлення волі; вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2004 року до 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2005 року за ч.3 ст.185 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.07.2007 року за ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду м.Донецька від 22.03.2011 року за ч.2 ст.289 КК України до 6 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
в с т а н о в и в:

12 липня 2016 року, приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. І.Франка, 135 у м. Львові, діючи умисно, в групі з невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито, шляхом ривка, що спричинив потерпілій синці та садну в ділянці шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1349 від 13.07.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, зірвали з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок вартістю 10000,00 грн., до якого кріпився золотий хрестик з дорогоцінним каменем (діамантом), вартістю 30000,00 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 40000,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та пояснив, що він дійсно 12 липня 2016 року, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи на вул. І.Франка, 135 у м. Львові, шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок, до якого кріпився золотий хрестик з каменем. У вчиненому щиро розкаюється та просив суд суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 12.07.2016 року, йдучи по вул. Івана Франка у м.Львові ОСОБА_4 зірвав у неї з шиї ланцюжок, до якого кріпився золотий хрестик з дорогоцінним каменем (діамантом). Вона почала одразу кричати, кликати на допомогу та при цьому одразу побігла за ОСОБА_4 , однак наздогнати його не змогла, оскільки була взута у туфлі на шпильці. Зазначила, що під час того, як вона намагалася наздогнати обвинуваченого, той передав викрадене майно особі, яка діяла з ним в парі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її внуком. Зазначила, що обвинувачений є доброю людиною, однак попав у таку життєву ситуацію. Окрім того, зазначила, що не заперечує проти відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 40000,00 грн. за рахунок внесеної нею 09.08.2016 року застави за обвинуваченого ОСОБА_4 , про що у судовому засіданні подала письмову заяву.
Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оскаржити обставини, як ніким не заперечувалися в судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, спричинену майнову шкоду обвинувачений має намір відшкодувати в повному обсязі шляхом стягнення суми цивільного позову за рахунок внесеної застави.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема, враховано те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану матеріальну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2010 років народження, має середню освіту, не працює. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому частини статті КК України у виді позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Окрім того, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 подала до суду цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 40000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням необхідно задоволити, оскільки у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину та не заперечував проти задоволення цивільного позову.

Окрім того, відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Враховуючи вищевикладене, а також заяву ОСОБА_7 від 13.09.2016 року, суд вважає за необхідне звернути стягнення на заставу, внесену 09.08.2016 року ОСОБА_7 за ОСОБА_4 згідно квитанції № 0.0.596316827.1 від 09.08.2016 року, на виконання вироку в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 у розмірі 40000,00 грн. Залишок внесеної застави у розмірі 1340,00 грн. необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.07.2016 року по 08.08.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази у справі, а саме: DVD-R диск марки «АNV» - залишити у матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 40000,00 грн.

Після набрання вироком законної сили за згодою ОСОБА_7 звернути стягнення на заставу, внесену 09.08.2016 року ОСОБА_7 за ОСОБА_4 згідно квитанції № 0.0.596316827.1 від 09.08.2016 року, на виконання вироку в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 у розмірі 40000,00 грн.

Після набрання вироком законної сили заставу, внесену ОСОБА_7 за ОСОБА_4 згідно квитанції № 0.0.596316827.1 від 09.08.2016 року у розмірі 1340,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1