АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/1621/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/735/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 06 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000663 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000663 від 10.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000663 від 10.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків.
В ухвалі суд зазначив, що прокурором порушені вимоги КПК України, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у суді.

В обгрунтування повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив, що в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими у зв`язку з чим пред`явлене обвинувачення є неконкретним.
Зокрема, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 366 КК України за ознаками: службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів. В той же час у викладених в обвинуваченні фактичних обставин злочину відсутні посилання на обов`язкові для даного складу злочину ознаки його об`єктивної сторони такі, як час та місце скоєння злочину.
Разом з тим, згідно вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.
Беручи до уваги, що відсутність в обвинувальному акті обвинувачення, сформульованого відповідно до вимог ч. 1 ст.91 КПК України, якою визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та диспозицій ч. 1 ст.366 КК України, не може бути усунута під час судового розгляду, так як відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд може здійснюватися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Виявлені недоліки пред`явленого обвинувачення суд оцінює як істотні та такі, що допускають порушення визначеного п.1 ч.3 ст.42 КПК України права підозрюваного/обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. п. 71,72 рішення у справі «Маточча проти Італії» від 25.07.2000 року та п.58 рішення у справі «Садак і інші проти Туреччини» від 17.07.2001 року, в якому наголошується, на «…праві обвинуваченого бути детально поінформованим про характер і підстави висунутого їм обвинувачення…».
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини вказує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Право людини на законність прийнятих рішень також закріплено у національному законодавстві. Зокрема у ст.9 КПК України згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року про відмову в задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у звязку з дійовим каятттям та закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України скасувати.

Ухвалу Криворізького районного сду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000663 від 10.12.2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України прокурору скасувати. Призначти новий розгляд у суді першої інстанції обвинувального акту у кримінальному провадженні
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню відповідно до ст.ст. 409, 411. 412, 413 КПК України, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункти 2, 3 ч. 1 ст. 372 КПК України містять вимогу про те, що у мотивувальній частині ухвали суду зазначаються встановлені судом обставини із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Посилається на положення статті 370 КПК України та статті 94 КПК України

Так при ухваленні судового рішення від 14.09.2016, суд посилається на порушення прокурором вимог ст. 291 КПК України, а саме на те, що в обвинувальному акті належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення у зв`язку з чим пред`явлене обвинувачення є неконкретним.

При цьому, підставою для таких висновків на думку суду є не зазначення прокурором часу та місця скоєння злочину з посиланням у тексті ухвали вже на порушення норми ст. 91 КПК України.

Вказані мотиви суду не відповідають фактичним обставинам, так як обвинувальний акт від 29 липня 2016 року в мотивувальній частині містить чітке посилання на час прийняття ОСОБА_9 на роботу та місяці в які остання фактично не працювала, а обвинувачена видавала завідомо неправдиві офіційні документи про її роботу. Аналогічно в мотивувальній частині обвинувального акту міститься посилання на місце скоєння кримінального правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, беручи до уваги, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить всі ознаки складу кримінального правопорушення, а також викладені всі фактичні обставини вчиненого діяння, суд фактично вийшов за межі наданих йому повноважень, визначених у ст. 291 КПК України.

Разом з цим, при винесенні ухвали, в порушення вимог ст. 372 КПК України суд так і не послався на докази, та який же пункт чи частину ст. 291 КПК України порушено прокурором, мотивуючи своє рішення виключно на думку суду порушенням норми ст. 91 КПК України.

Прокурор також звертає увагу, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повертається вдруге з формальних та необгрунтованих причин хоча як прокурор так і обвинувачена наполягали вдруге на призначення справи до судового розгляду.

Також просить суд звернути увагу, що перед винесенням ухвали про повернення обвинувального акту прокурору від 14.09.2016 в підготовчому судовому засідання стороною захисту було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Суд заслухавши клопотання захисника та позицію прокурора, який не заперечував проти цього, по-перше відмовив прокурору в долученні до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження (що є обов`язковим для прийняття такого рішення) у зв`язку з тим що це на думку суду с передчасним (про що було оголошено судом під запис), по-друге в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України видалився до нарадчої кімнати та без дослідження матеріалів прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання, оскільки воно є передчасним і суд не може дійти висновку про можливість дійового каяття обвинуваченої в частині відшкодування останньою збитків.

Вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки такими діями суд фактично унеможливлює застосування норми п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, а також посилається на факт відшкодування збитків у кримінальному провадженні, в якому склад злочину є формальним та не передбачає настання будь-яких наслідків в тому числі спричинення збитків.

Крім цього, під час підготовчого судового засідання судом було з`ясовано, що обвинувачена дійсно підписувала табелі обліку робочого часу, ставила на них свій підпис на підставі чого здійснювались виплати заробітної плати, остання визнала свою вину та факт сприяння в розкритті злочину.

Таким чином, суд в підготовчому судовому засіданні, в порушення вимог ст. 396, 370, 372 КПК України, належним чином не вирішив питання поставлені перед судом вимогами ч. 3 ст. 314 КПК України, вийшов за межі наданих йому повноважень, та прийняв невмотивовані рішення.

Разом з цим, в порушення вимог ст. 412, 413 КПК України, суд не застосував закон, який підлягає застосуванню , а прийняте рішення перешкодило в подальшому можливості ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора на підставах зазначених в апеляційній скарзі прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу .

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Зокрема, таким випадком є можливість оскарження рішення суду, ухваленого на підставі ст.314 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як було встановлено колегією суддів при вивченні матеріалів кримінального провадження ухвали суду першої інстанції від 14.09.2016 року, за результатами проведеного підготовчого судового засідання судом було прийнято рішення про відмову в в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 щодо звільнення ОСОБА_6 , яка обвинувачується за ч.1 ст.366 КК України від кримінальної відповідальності (а.кп.27) та ухвалою суду першої інстанції від 14.09.2016 року повернуто обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України прокурору для усунення недоліків, на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України (а.кп.29-30).

Оскільки в апеляційному порядку може бути оскаржене рішення прийняте судом першої інстанції виключно на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, апеляційну скаргу в частині окарження ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від14.092016 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 щодо звільнення ОСОБА_6 , яка обвинувачується за ч.1 ст.366 КК України від кримінальної відповідальності прокурора колегія суддів вважає необхідним залишити без задоволення, на підставі того, що у прокурора відсутні підстави для апеляційного оскарження, передбачені п.3 ч.3 ст.394 КПК України.

Неповноти, суттєвих порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни ухвали, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині повернення обвинувального акту - то колегія суддів вважає ії безпідствавними з наступних підстав.

Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до обвинуваньного акту.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, дійшов висновку, що обвинувальний акт та додані до нього документи не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим, що пред`явлене обвинувачення не конкретизоване, в той же час, у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Колегія суддів вважає, що посилання суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те , що неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретне обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження
Колегія суддів погоджується і підтримує посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини з цього приводу .
Доводи прокурора про те, що суд з формальних підстав повернув обвинувальний акт, колегія суддів розцінює як надумані та безпідставні.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору..

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки судом ретельно досліджено всі обставини кримінального провадження та на підставі всебічного та об`єктивного з`ясування цих обставин винесено ухвалу про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Враховуючи вище вказане колегія суддів вважає висновок суду - правильним, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість судового рішення такими , що не підлягають задоволенню

На думку колегії суддів, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000663 від 10.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України повернуто керівнику Криворізької місцевої прокуратури №3 для усунення недоліків- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4