Провадження № 1-кп/522/95/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
19 квітня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за №0003112 по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Октябрь, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
-28.11.2013 року вироком Літинським районним судом Вінницької області за ст. 186 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України - з випробуванням строком на 3 роки;
- 20.08.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 , на підставі ст.ст. 70, 72 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_7 , вчинив незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, за наступних обставин.
Так, 13.04.2014 року, більш точний час не встановлено, у невстановленому місці ОСОБА_7 з метою подальшого збуту особливо небезпечних психотропних речовин, придбав у невстановленої особи суміші для паління.
14.04.2014 року, приблизно о 07:35 хв. ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог Закону України Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15 лютого 1995 року, та Закону України Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15 лютого 1995 року ( далі Закон) за адресою: м. Одеса, вул. Садіковська, 25, що в Приморському районі, здійснював незаконне зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, які знаходились в 32 паперових пакетах, що були вилучені працівниками правоохоронного органу та 9 пакетиках білого кольору добровільно виданих обвинуваченим ОСОБА_7 в яких знаходились психотропні речовини рослинного походження, з хімічними сполуками АB-PINAKA, яка є аналогом АКВ-48, обіг яких заборонено, кількісним вмістом 0.372 г., 0.511 г., 0.39 г., 8.1 г., 8.97 г., 12.11 г., загальною вагою - 30.453 г., які ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.
Під час судового провадження 08.04.2016 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення у судовому провадженні, та вчинив (зобов`язується вчинити) дії, з метою співпраці у викритті кримінальних правопорушень визначених Розділом ХІІІ КК України.
Враховуючи характер і тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , ступінь та характер його сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні, чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, відсутності обтяжуючих обставин, сторони погодили на призначення покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ст. 72, ч. 4 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, із застосуванням конфіскації всього належного йому майна.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Захисник просив затвердити угоду, та підтвердив добровільність її укладення.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Потерпілого в названому кримінальному провадженні немає.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.04.2016 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 та обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України,за сукупністю злочинів приєднати покарання призначене вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.08.2014 року у вигляді позбавленні волі строком 5 (п`ять) років 6 місяців, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належному йому майна.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженні тобто з 14.04.2014 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню в Одеській установі виконання покарань в період з 14 квітня 2014 року по 19 квітня 2016 року та зарахувати в строк відбування покарання строк знаходження під вартою в період з 11.02.2013 -28.02.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази 9 пакетиків білого кольору, 32 паперових пакети білого кольору зі смужками синього та зеленого кольору - знищити мобільний телефон LG та Nokia з сім картою мобільного оператора "Лайф", ключі вважати повернутими за належністю ОСОБА_7 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - по 32 пакетикам білого кольору у сумі 1106 (одна тисяча сто шість) гривень, 82 коп.; по 9 пакетикам білого кольору у сумі - 1844 (одна тисяча вісімсот сорок чотири) гривні 7 коп.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси, а особі, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії рішення.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
19.04.2016