Справа № 314/3577/16-к
Провадження № 1-в/314/2363/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

представника колонії ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Токмак, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Раніше судимого:
1) 15.07.2005 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.09.2007 року умовно-достроково на 1 рік 23 дні.

2) 07.12.2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

3) 28.01.2010 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 25.10.2012 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів.

По даній справі засуджений: 20.05.2013 року вироком Токмацького районного суду Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. Знов засуджений 26.06.2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано не відбуту частину покарання зав вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 20.05.2013 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського райсуду Запорізької області від 23.02.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано в строк попереднє ув`язнення з 29.04.2013 року по 29.07.2014 рік із розрахунку 1 день у визначені відповідно 2 дня позбавлення волі.

початок строку: 29.04.2013 року, кінець строку: 29.03.2017 року,
про умовно-дострокове звільнення,-
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_4 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити, звільнити його умовно достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, так як віну скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.

В судовому засіданні прокурор та представник адміністрації установи виконання покарань заперечували проти задоволення вищевказаного клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , вважаючи, що підстав для його задоволення немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника адміністрації установи, думку прокурора, вважає, що клопотання засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно - достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбув 3/4 частини строку покарання. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі, де знаходився з 29.04.2013 року по 05.08.2013 року, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень не мав. З 05.08.2013 року відбуває покарання Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55). Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання не порушував. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочувався правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС. Стягнень не має.
На виробництві установи працевлаштований.
Має три професії: камінщик, крановщик, стропальник.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний;
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
У відношенні до працівників адміністрації грубості не проявляє.
Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.
З 21.01.2014 року приймає активну участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених « Професія» та «Духовне відродження». Відвідує церков.
З пояснень представника адміністрації засуджений постійно знаходиться на роботі в промисловій зоні.
За вироком суду позову не має.
Підтримує рівні стосунки з засудженими.
В судовому засіданні засуджений надав свої пояснення, що вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.
Підтримує зв`язки з рідними (сином та дочкою) шляхом телефонних розмов.
Крім того, засуджений має незадовільний стан здоров`я: церебральний атеросклероз гіпертензивний синдром.
Доводи адміністрації про те, що засуджений не приймає участі у виконанні робіт з благоустрою установи та не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не можуть братись до уваги, так як засуджений постійно знаходиться на роботі в промисловій зоні і немає фізичної змоги працювати 24 години на добу, таким чином, суд приходить до висновку, що ці доводи надумані, та суперечать обставинам, наведеним вище.
Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) про умовно дострокове звільнення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 20.05.2013 року на не відбутий строк, що складає 10 місяців 4 дні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

05.05.2016