№ 5 6063 ск 16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 14 вересня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 серпня 2016 року.
Вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 серпня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 17 вересня 2015 року, приблизно о 13 год., біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечним для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що судами не враховано у повній мірі його особу та обставини вчинення злочину, в результаті чого призначено занадто суворе покарання. Просить застосувати щодо нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання у виді обмеження волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що засуджений вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, не працює, завдану шкоду не відшкодував. Також, судом враховано конкретні обставини вчинення злочину. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано щире каяття та наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженому, судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі і ті на які засуджений посилається у своїй касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах часткової ізоляції його від суспільства, без застосування положень ст. 75 КК України, та правильно призначив покарання у виді обмеження волі наближене до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.

На думку колегії суддів, суд призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість не вбачається, як і не вбачається підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що він зазначає у касаційній скарзі.

При розгляді апеляції засудженого ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 серпня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3