Справа № 466/5322/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/864/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7
в с т а н о в и л а:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 у зв`язку з його безпідставністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року та задовольнити подання адміністрації та спостережної комісії про його умовно-дострокове звільнення.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, засуджений вказує, що зробив для себе відповідні висновки, на даний момент заохочувався шість разів та лише одне погашене стягнення, працевлаштований, навчався в ЛВК 30 та здобув професію столяра. Окрім цього зазначає, що перехворів на туберкульоз, у нього є мати похилого віку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Адміністрація Личаківської виправної колонії у Львівській області (№30) та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 посилаючись на те, що протягом строку відбування покарання засуджений зарекомендував себе позитивно.

За результатами розгляду поданого клопотання, суд першої інстанції прийшов до переконання, що засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки адміністрація колонії не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з наданою характеристикою, ОСОБА_6 раніше був неодноразово засуджений, востаннє 20 вересня 2010 року Камянка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Перебуваючи під вартою у Львівському слідчому ізоляторі з 26.07.2010 року порушень вимог режиму утримання не допускав та не заохочувався.

У Сокальську виправну колонію (№47) прибув 05.11.2010 року та за час відбування покарання допустив одне порушення вимог режиму утримання і п`ять разів заохочувався.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, раніше звільнявся умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення. Факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, не є для цього достатньою правовою підставою. Наявність в ОСОБА_6 заохочень в процесі відбування покарання, свідчить лише про те, що особа стає на шлях виправлення та прагне довести своє виправлення.

Ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова 21 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4