АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/956/16 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 1 грудня 2015 року-,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком, з врахуванням ухвали Київського районного суду м.Харкова від 13 січня 2016 року про виправлення описки у резолютивній частині вироку:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Джагуащ Алма-Атинської області, республіка Казахстан, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий: 21.07.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.5 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців 24 днів позбавлення волі, 10.10.2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за новим вироком, до невідбутої частини покарання, призначеного за вироком від 10.10.2014 року Комінтернівського районного суду м. Харкова, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, яким він засуджений до 2-х років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки, остаточно призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховувано з дати затримання, з 29.10.2015 року.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1806 від 19.06.2015 року НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області у розмірі 184,14 гривень стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тім, що будучи раніше неодноразово судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин.

19.05.2015 року, о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , маючи спільний злочиний умисел та заздалегідь обумовлений план злочиних дій із громодянином ОСОБА_8 та корисливий мотив, знаходячись в магазині «Комп`ютерні Технології» за адресою: АДРЕСА_2 , переконовшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що його загородив ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу таємно взяв з вітрини магазину ноутбук «Асег Аsріге Е-57Ю-59КВ», згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №1806 від 19.06.2015 року вартістю 11 699 гривень 55 коп., та сховав під верхній одяг, таким чином заволодів ним. Після цього, залишаючись з ОСОБА_8 не викритим, вийшов з магазину, довівши злочинний умисел до кінця. Викрадене майно спільно з ОСОБА_8 обернули на власну користь. За невстановлених слідством обставин ноутбук продали, гроші розділили порівну і витратили на власні потреби.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, в частині призначення покарання просить вирок змінити, пом`якшити покарання шляхом його зниження. В обгрунтування доводів вказує на необхідність додатково врахувати визнання ним вини та щире каяття, наявність на утриманні пристарілої матері, яка має проблеми із здоров`ям.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримував доводи поданої апеляційної скарги та заявив про застосуванняи до нього вимог ч.5 ст.72 КК України, прокурора, який просив про залишення апеляційної скарги без задоволення, проти застосування вимог ч.5 ст.72 КК України не заперечував, вказав на необхідність зміни вироку на підставі ч.2 ст.404 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, клопотання обвинуваченого про застосування вимог ч.5 ст.72 КК України слід задоволити.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції розглянув відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. За згодою учасників судового провадження докази щодо фактичних обставин справи не досліджувались, суд обмежився допитом обвинуваченого, який повністю визнавав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вивченням даних про особу обвинуваченого. При цьому суд в достатньому об`ємі роз`яснив учасникам судового процесу порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України. Обвинувачений погодився на такий розгляд без дослідження доказів, про що зазаначив у письмовій заяві /а.с. 24/. Потерпілий ОСОБА_9 також надав суду заяву про згоду на розглад справи на підставі ч.3 ст.349 КПК України /а.с.22/. При таких обставинах, порядок розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України суд не порушив. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування у будь-якому разі судового рішення, не допустив.

Поряд з цим, керуючись положеннями ч.2 ст.404, п.4 ч.1 ст.408 КПК України, колегія суддів вбачає підстави для зміни вироку, що не погіршуватиме становище обвинуваченого, однак буде виходити за межі його апеляційних вимог.

Як видно із мотивувальної частини вироку, при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведенним, суд вказав про вчинення ОСОБА_7 спільних злочинних дій сумісно з громадянином ОСОБА_8 , щодо якого матеріали досудового розслідування про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, виділені в окреме провадження для проведення слідчих дій. Досудове розслідування доручено слідчому відділу Київського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. /т.1 а.с. 102-103/. Відповідно до змісту ч.1 ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення доки її вину не буде доведено і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При таких обставинах, суд при постановленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не вправі був вказувати конкретну особу, гр. ОСОБА_8 , при формулюванні доведенності обвинувачення про вчинення ними спільних злочинних дій, оскільки досудове розслідування щодо ОСОБА_8 не закінчене. Він являється особою, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділені в окреме провадження, що необхідно було вказати у вироку. Про вчинення злочинних дій з громадянином ОСОБА_8 з мотивувальної частини вироку слід виключити.

При перевірці вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України, загальних засад кримінального провадження, обрав ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання в розмірі, близькому до мінімальних меж санкції вказаного закону, з врахуванням призначення покараня за попереднім вироком, та на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинення злочину в період звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком з випробуванням /двох років позбавлення волі/, виважено підійшов до наслідків вчиненого. Крім цього, суд в достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в виді позбавлення волі, по місцю проживання характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Пом`якшуючою покарання обставиною суд обгрунтовано визнав щире каяття обвинуваченого. Обтяжуючих покарання обставин встановлено не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання являється необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, що не дає підстав для його пом`якшення, задолення апеляційної скарги обвинуваченого.

На підставі ч.5 ст.72 КК України слід задоволити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , зарахувати йому в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення за період з 29 жовтня 2015 року, дати затримання, по 19 липня 2016 року включно із співвідношення: одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 1 грудня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

В мотивувальній частині вироку при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведенним, зазначити про вчинення ОСОБА_7 спільних злочинних дій з особою, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділені в окреме провадження. Про вчинення злочинних дій з громадянином ОСОБА_8 з мотивувальної частини вироку виключити.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення за період з 29 жовтня 2015 року по 19 липня 2016 року включно із розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10