ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-207кМ16 У х в а л а
10 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду м. Києвавід 09 вересня 2014 року у кримінальному провадженні щодо нього, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого:
- 17 листопада 1999 року Бориспільським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 144, ч. 1 ст. 206, ст. 48 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 45 КК України (1960 року), звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, зі сплатою штрафу 2000 гривень;
- 29 грудня 2001 року Бориспільським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 04 березня 2005 року звільненого умовно-достроково на 1 рік, 2 місяці і 23 дні;

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено, за вказаною нормою кримінального закону, покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 29 червня 2011 року, близько 16 години 40 хвилин, знаходячись по вулиці Срібнокільська, 1 в місті Києві, умисно, з метою заволодіння чужим майном та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, напав на ОСОБА_7 , здійснивши постріл у повітря з пістолету «Walter mod. PPK cal.8mmK», що потерпіла сприйняла як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, після чого вирвав з її рук сумку з майном на загальну суму 74470 гривень та з місця скоєння злочину зник, чим заподіяв матеріальної шкоди ТОВ «Людмила-Фарм» в сумі 73500 гривень, а потерпілій ОСОБА_7 на суму 970 гривень.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного йому покарання. Як зазначає засуджений апеляційний суд розглянув його апеляційну скаргу в його відсутності, не здійснивши доставку та не забезпечивши участь засудженого в режимі відеоконференції, чим порушив ст. 42 КПК України і ст. 55 Конституції України та позбавив можливості його захищати свої права та інтереси. Також, автор скарги вказує на неврахування судами, при призначенні покарання, пом`якшуючих обставин, а саме: щирого каяття та негативного ставлення до скоєного, активного сприяння у розкритті злочину, відсутності заподіяної шкоди потерпілим та щире вибачення, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, тяжкого стану здоров`я у зв`язку зі смертельною хворобою, сімейного стану, позитивних характеристик з місць проживання та роботи тощо.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали касаційну скаргу і, крім того при визначенні розміру покарання, просили врахувати положення Закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, з`ясувавши думку прокурора, який вважав касаційну скаргу безпідставною, а судові рішення щодо ОСОБА_5 законними та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 395 КПК України (1960 року) касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Обставини вчинення злочину, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 187 КК України у касаційній скарзі засудженого не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання відповідає наведеним вимогам.
Як убачається з вироку суд урахував характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та його характеризуючи дані.
Щире каяття засудженого визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, а рецидив злочину обставиною, що обтяжує покарання.
За таких обставин суд врахував, у тому числі, обставини й дані про особу засудженого, на які він посилається у скарзі, та призначив йому покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України.
Призначене ОСОБА_5 покарання суд касаційної інстанції вважає таким, що за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення не знаходить.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи справу за апеляціями засудженого та його захисника на вирок місцевого суду, ретельно перевірила викладені в них доводи, аналогічні доводам касаційної скарги, й за результатами апеляційного розгляду дійшла висновку про законність і обґрунтованість вироку, виклавши своє рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).
Не вбачається законних підстав вважати обґрунтованими доводи касаційної скарги про порушення колегією суддів суду апеляційної інстанції вимог кримінально-процесуального закону про обов`язкову участь засудженого в судовому засіданні апеляційного суду.
У відповідності до положень ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст.358 КПК України (1960 року), засуджений чи виправданий підлягають обов`язковому виклику в апеляційний суд, якщо в апеляції ставиться питання про погіршення їх становища або суд визнає необхідним провести судове слідство. Засуджений, що утримується під вартою, підлягає обов`язковому виклику в апеляційний суд також у випадках, коли про це надійшло його клопотання. Аналогічним чином вирішується питання і про участь засудженого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконфернції.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, в апеляційному суді розглядались скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , в яких не ставилося питання про погіршення становища засудженого, а засудженим клопотання про виклик його в судове засідання не заявлялося.
За таких обставин посилання автора касаційної скарги, як на порушення його процесуальних прав, на недотримання, на його думку, колегією суддів суду апеляційної інстанції вимог кримінально-процесуального закону щодо необхідності забезпечення його участі в суді апеляційної інстанції не ґрунтується на нормах кримінально- процесуального закону.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду без зміни.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_5 у цій справі з 29 червня по 11 листопада 2011 року та з 18 квітня по 09 вересня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як це передбачено ст.72 КК України в редакції ЗУ від 26 листопада 2015 року.
Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України (1960 року), п. 11, 15 розділу XI КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року щодо нього залишити без зміни.

На підставі ст.72 КК України в редакції ЗУ від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_5 у відбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 01 липня 2014 року строк попереднього ув`язнення з 29 червня по 11 листопада 2011 року та з 18 квітня по 09 вересня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .