Справа № 425/4045/15-к
Провадження № 11-кп/782/62/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«23» березня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого, судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого, адвоката - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу з доповненням до неї обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рубіжне Луганської області, українець, громадянин України, освіта середньо-спеціальна, не працює, не одружений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30.11.1998 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, звільнено 20.10.2000 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 19 днів;

- 30.07.2002 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 11 місяців 29 днів;

- 20.07.2005 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України остаточно до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.11.2006 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі;

- 08.11.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1,2 ст. 263, ст. 395, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, -

визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законої сили - залишено без змін.

Початок строку відбування покарання обчислюється з дня винесення вироку, тобто з 27.01.2016 року.

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20.10.2015 року по 27.01.2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в загальній сумі 1044, 06 гривень в доход держави.

Питання про речові докази вирішені згідно ст. 100 КПК України.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 08.09.2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин він проходив біля будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , та у нього виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 .

Після чого, реалізуючи свій намір, із корисливих мотивів, діючи повторно, через розбите вікно проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав холодильник морозильник двокамерний стаціонарний «Indesit» модель «NBS20AA (UA), вартістю 7170, 94 гривень, та пральну машину автоматичну «Indesit» модель «WISN 101 (CSI)», вартістю 4132, 44 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи № 332/7 від 14.10.2015 року загальною вартістю 11303, 38 гривень, у дворі вказаного будинку знайшов металеву тачку, яка не представляє матеріальної цінності, на яку погрузив вказане майно, та з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

20.09.2015 року приблизно о 20 годині ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився ОСОБА_10 . Діючи в результаті раптово виниклого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_10 з його квартири АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу заволодів ключами від вказаної квартири.

21.09.2015 року о 09 годині ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшов за адресою: АДРЕСА_5 , ключами відкрив двері та проник до квартири потерпілого, звідки, діючи повторно, таємно викрав телевізор рідкокристалічний «LG 32CS560», який належить ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 311-98/7 від 08.10.2015 року становить 2980 гривень, та з викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

На вирок суду подано апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями до неї який вважає вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.01.2016 року занадто суворим, оскільки свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнав, у скоєному розкаявся, потерпілі не бажали, щоб його позбавили свободи, просили відшкодувати завдану ним шкоду. Знаходячись в місцях позбавлення волі він не зможе її відшкодувати.

Тому просить призначити йому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, про що також просив його захисник у суді першої інстанції.

Прокурор Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України відмовився від своєї апреляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.01.2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями до неї - залишити без задоволення, обвинуваченого, який в ході апеляційного розгляду підтримав доводи своєї апеляційної скарги з доповненнями, просив змінити вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.01.2016 року та застосувати до нього положення ст.75 КК України, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї свого підзахисного, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового провадження і дослідження яких було визначено судом недоцільно відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження та не оспорюються учасниками процесу.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд, при призначенні покарання винній особі, повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку та при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, їх наслідки не відшкодовано шкоду, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочині, судимості не знято та не погашено, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання та роботи.

Суд також врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, каяття у скоєному, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та обґрунтовано призначив винній особі покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі у межах мінімальної санкції статті обвинувачення, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості покарання, призначеного судом першої інстанції є необгрунтованими та безпідставними, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд в повній мірі врахував ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Тому, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання положень ст.75 КК України не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Порушень матеріального чи процесуального права, які згідно ст. 409 КПК України тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Між тим, враховуючи зміни, внесенні до ч.5 ст.72 КК України згідно із Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня постановлення вироку, тобто з 28 січня 2016 року по день постановлення апеляційним судом рішення, тобто 23 березня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що не тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями до неї задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 січня 2016 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув"язнення з дня постановлення вироку, тобто з 28 січня 2016 року по день постановлення апеляційним судом рішення, тобто 23 березня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вирок суду учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

__________ ___________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3