Справа № 642/ 3324/16 к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001575 від 07 травня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, суд

в с т а н о в и в:

07 травня 2016 року близько 02 годин 00 хвилин ОСОБА_7 , 1982 року народження, перебував в приміщенні кафе «Стоп сигнал», розташованому за адресою: м. Харків, пров. Піскуновський, 8, де разом з потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої. Під час розлиття спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_8 діставав з кишені грошові кошти для того, щоб їх перерахувати. Побачивши вказані грошові кошти у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Через декілька хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_8 вийшли на вулицю, де ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_8 , та відкрито дістав з задньої правої кишені штанів, одягнених на потерпілому, грошові кошти в сумі 1614 грн. (одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень), після чого ОСОБА_7 втік в напрямку вул. Полтавський Шлях, м. Харків, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1614 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна - грабежі.

30 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також на призначення покарання ОСОБА_7 у виді шістьох місяців арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України тобто у відкритому викраденні чужого майна - грабежі. яка відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та просив затвердити означену угоду.

Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди про примирення не заперечувала, пояснив, що угода про примирення відповідає вимогам КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину..

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене та враховуючи особу винного, тяжкість вчинених злочинів, обставини справи, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:

1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;

2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті (одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту).

У строк попереднього ув`язнення, зокрема, включається строк затримання особи та тримання її під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином ОСОБА_7 повністю відбув призначене судом покарання, а тому підлягає негайному звільненню з-під варти.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0001575 від 07 травня 2016 укладену 30 травня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_7 і потерпілим ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді шістьох місяців арешту.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення з 07.05.2016 року по 11.08.20016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Вважати ОСОБА_7 таким, що відбув призначене судом покарання повністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 могли у вигляді тримання під вартою - скасувати, негайно звільнивши з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської через Ленінський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1