В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005269 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, приватний підприємець, раніше судимого: 26.02.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання на двісті годин громадських робіт, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , в лютому 2015 року, в денну пору доби, точної дати не встановлено, користуючись довірливими відносинами з потерпілим ОСОБА_4 , які слалися в ході експлуатації належного на праві власності потерпілому автомобіля марки ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 S1727499 державний номер НОМЕР_2 , діючи повторно з корисливих мотивів, ввівши в оману потерпілого, шляхом зловживання його довірою, вдаючи свої дії як такі, що здійснюються в інтересах ОСОБА_4 , відчужив належний йому автомобіль марки ВАЗ 21093 на користь ОСОБА_7 , а грошові кошти в розмірі 500 доларів США, які отримав за продаж автомобіля власнику не повернув та використав на власні потреби, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 51023 гривень.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не визнав себе винним у заволодінні шляхом шахрайства у лютому 2015 року автомобілем ВАЗ 21093 державний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що з літа 2014 року на автомобілі марки ВАЗ-21093, який належав ОСОБА_4 таксував. На початку 2015 року ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 допомогти продати автомобіль. Так сталося, що ОСОБА_5 без відома ОСОБА_4 показав автомобіль ОСОБА_7 , передав йому ключі та документи на автомобіль, взяв у нього 500 доларів задатку та зі слів ОСОБА_7 написав розписку. Про отриманий завдаток потерпілого не повідомив, оскільки мав забрати у ОСОБА_7 решту коштів. Після цього він поїхав до Львова, через деякий час його викликали працівники міліції та повідомили про угон автомобіля. ОСОБА_5 показав, що за їх домовленістю ОСОБА_7 не мав користуватися автомобілем без дозволу ОСОБА_9 .

Винність ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно установлена сукупністю досліджених доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що з кінця літа 2014 року належний йому на праві власності автомобіль «ВАЗ 21093» на той час державний номер НОМЕР_3 за їх спільною домовленістю ОСОБА_5 використовував як таксі. На зароблені від таксування кошти ОСОБА_5 ремонтував автомобіль. В січні 2015 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 , що знайшов іншу роботу, і як що автомобіль не продати він буде руйнуватися. Вони разом домовилися що ОСОБА_5 дасть оголошення з приводу продажу автомобіля, а коли будуть реальні покупці організує зустріч з ОСОБА_4 . Потерпілий довіряв ОСОБА_5 і тривалий час не цікавився автомобілем. В кінці серпня 2015 року на вимогу ОСОБА_4 передати автомобіль, ОСОБА_5 повідомив, що автомобіль знаходиться на стоянці в м. Рівне на вул. Коновальця ТЦ «Арсен». Не виявивши автомобіля на стоянці, ОСОБА_4 звернувся в правоохоронні органи з заявою про викрадення автомобіля. ОСОБА_4 не давав дозволу ОСОБА_5 продавати автомобіль, про завдаток який отримав ОСОБА_5 потерпілий дізнався коли з`ясував, що автомобіль на стоянці відсутній.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що в лютому 2015 року прочитав оголошення про продаж за 1200 дол. США автомобіля «ВАЗ» 21093, тоді ж домовився подивитися автомобіль. На вул. Коновальця біля ТРК «Арсен» в м. Рівне на стоянці автомобіль йому показав ОСОБА_5 , повідомивши, що автомобіль оформлений на його товариша ОСОБА_4 і проблем з переоформленням не буде. Машина була в незадовільному стані, потребувала ремонту. Тоді ОСОБА_5 сказав, що продасть автомобіль дешевше за 600 дол. США. Після цього ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 ключі, техпаспорт, страховку на автомобіль, а ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 500 дол. США і отримав від нього розписку. Решту 100 дол. США ОСОБА_7 мав передати ОСОБА_5 після того, як з Польщі приїде власник і вони переоформлять автомобіль. ОСОБА_7 відремонтував автомобіль. Всі спроби розшукати власника автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявилися марними В кінці червня 2015 року ОСОБА_7 продав автомобіль ОСОБА_10 за 2000 дол. США.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в кінці червня 2015 року автомобіль «ВАЗ 21093» йому продав ОСОБА_7 за 2000 дол. США. Участі в переоформлені автомобіля він не приймав. На той час думав, що автомобіль продає власник ОСОБА_4 .

З дослідженої в судовому засіданні розписки від 10.02.2015 року убачається, що ОСОБА_5 продав автомобіль ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_3 , 1995 року випуску, ОСОБА_7 за 500 дол. США.

З оглянутого свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 виданого 30.05.2001 року, власником автомобіля ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 S1727499 державний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_4 .

Як убачається з реєстраційної картки про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі № НОМЕР_5 з номерним знаком НОМЕР_2 , 30.06.2015 року зареєстровано на ОСОБА_10 (а.с.9).

Вартість автомобіля «ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі № НОМЕР_5 », яким заволодів ОСОБА_5 стверджується висновком автотоварознавчої експертизи (а.с. 59-63).

Суд відноситься до показань ОСОБА_5 щодо написання ним розписки в результаті помилки, а також зі слів ОСОБА_11 критично, оскільки обвинувачений не повідомив про отриманий аванс та наявність розписки потерпілому, і розцінює це як намір обвинуваченого уникнути відповідальності.

Таким чином, перевіривши у судовому засіданні зібранні на досудовому слідстві докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у шахрайстві.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

Перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання.

Враховуючи суспільну небезпечність злочину, особу винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання і визнає за необхідне прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов у даній справі не заявлявся.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком два роки шість місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 393.12 грн.

Речовий доказ: автомобіль марки ВАЗ-21093, червоного кольору, шасі № НОМЕР_1 S1727499 державний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 , в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1