Провадження №11кп/792/532/16
Справа №686/5145/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Хмельницької області на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007211,

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 11.02.2016 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком і вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2016 року остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з обвинуваченого на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертизи 245 грн. 52 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за ст.ст.185, 190 КК України, 10.12.2015 року близько 00 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав у коридорі квартири належний ОСОБА_8 мобільний телефон „Samsung - GT-S7272, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 805 грн. 80 коп. зі стартовим пакетом „Київстар № НОМЕР_3 , вартістю 40 грн. та карткою пам`яті „Silikon power m, об`ємом пам`яті на 4 Гб, вартістю 87 грн. 62 коп., що знаходився на столі.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просив вирок змінити, вважати обвинуваченого ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2016 року, вважати ОСОБА_7 засудженим на 2 роки позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
При цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Стверджує, що коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Вказує, що місцевий суд, у порушення вимог закону, визнавши ОСОБА_7 винуватим за ч.2 ст.185 КК України з призначенням реального покарання у виді позбавлення волі, призначив йому покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2016 року, що є неприпустимим.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Місцевий суд обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при викладених у вироку обставинах.
Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні в передбаченому законом порядку і не оскаржується як самим обвинуваченим, так і прокурором.

Всім цим доказам в їх сукупності місцевий суд дав належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_7 у скоєному, кваліфікувавши його злочинні дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне та додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд у порушення вимог закону, визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням реального покарання у виді позбавлення волі та призначив йому покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2016 року, що, на думку колегії суддів, є неприпустимим.
Враховуючи, що в цій частині місцевий суд допустився помилки, то вирок суду слід змінити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2016 року, вважати ОСОБА_7 засудженим на 2 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2