Ухвала
іменем україни
28 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
На ці судові рішення 23 жовтня 2015 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2015 року касаційну скаргу повернуто засудженому, оскільки цю скаргу було подано після закінчення строку касаційного оскарження і ОСОБА_4 не порушував питання про його поновлення.
09 березня 2016 року, тобто після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ті самі судові рішення із клопотанням про поновлення цього строку, оскільки вважає, що касаційну скаргу від 23 жовтня 2015 року ним було подано протягом строку, визначеного ч. 2 ст 426 КПК України.
Розглянувши клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню на таких підставах.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, враховуючи положення ст. 116 КПК України, повернуто особі яка її подала, оскільки цю скаргу було здано на пошту 23 жовтня 2015 року (згідно штампу на конверті), при цьому не вбачалося, що ОСОБА_4 передавав її службовій особі Оріхівської виправної колонії, де він відбуває покарання. Питання про поновлення строку на касаційне оскарження цих судових рішень засуджений не порушував.
Звернувшись до суду касаційної інстанції 09 березня 2016 року із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень, засуджений ОСОБА_4 також не надає жодних доказів та документів, які підтверджують факт його звернення з касаційною скаргою у строки, передбачені ч. 2 ст. 426 КПК України, при цьому інших поважних причин клопотання засудженого не містить.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість клопотання ОСОБА_4 , тому у його задоволенні слід відмовити, а касаційну скаргу вважати такою, що подана після закінчення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження у разі, якщо суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, яка її подала.
За таких обставин касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Крім того, касаційну скаргу від 09 березня 2016 року ОСОБА_4 подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року.
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3