Cправа № 156/172/16-к
№ провадження 1-кс/156/12/16
У Х В А Л А
17 березня 2016 року смт.Іваничі

Слідчий суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ Іваничівського ВП Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову начальника СВ Іваничівського ВП Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 від 17 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000420 від 08 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И В :
Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Іваничівського районного суду Волинської області зі скаргою на постанову від 17 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження по факту отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень під час ДТП 08 грудня 2013 року. Скаргу обґрунтовує тим, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки досудове розслідування проведено неповно і однобічно, не проведено усі обов`язкові процесуальні дії. Просить постанову про закриття кримінального провадження скасувати , а кримінальне провадження направити для подальшого розслідування. В судове засідання скаржник не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд скарги у його відсутність через неможливість явки в судове засіданні, скаргу підтримує в повному обсязі .

Прокурор просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки слідчий виповнив всі вказівки про проведення слідчих дій, досудове розслідування проведено повно та об`єктивно.

Слідчий вважає, що скарга необґрунтована та не підлягає до задоволення, а постанова відповідає вимогам ст. 94 КПК України і скасуванню не підлягає.

Вислухавши учасників судового засідання , оглянувши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що о 16 год.40 хв. 07.12.2013 року водій маршрутного автобуса марки «Богдан А09212»д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , рухаючись за маршрутом «Львів-Луцьк» по автодорозі сполучення Павлівка-Локачі, на під`їзді до с.Жашковичі здійснив наїзд на сніговий намет, внаслідок чого пасажирка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження. Дана подія була внесена до ЄРДР 08.12.2013 року за №0000420 за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого від 12.02.2015 року були внесені зміни в ЄРДР в зв`язку з перекваліфікацією кримінального правопорушення з частини 1 на частину 2 ст. 286 КК України. За результатами проведеного досудового розслідування кримінального провадження, начальником СВ Іваничівського ВП Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 17 лютого 2016 року винесено постанову про його закриття, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Згідно ч.3 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Відповідно до цих вимог Закону прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності. Так, з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження та матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий неповно та необ`єктивно дослідив всі обставини даного кримінального провадження, дав невірну оцінку зібраним доказам. В своїй постанові слідчий посилаючись на зібрані та досліджені на досудовому слідстві докази ( показання потерпілої, водія автобуса, свідків, висновків експертиз, інших письмових та речових доказів) прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, так як той під час керування транспортним засобом Правил дорожнього руху не порушував. Вважаю, що з такими висновками погодитися не можна. Із показань ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що під час керування автобусом він бачив, що дорога попереду переметена снігом, однак вирішив переїхати ці перемети. На одному із переметів автобус підкинуло, розвернуло і він зупинився. Від пасажирів він дізнався, що потерпіла при цьому впала на підлогу автобуса. Коли він підійшов до неї, то вона скаржилася на біль в спині та грудях і попросила доправити її до лікарні. З намета він звільнив автобус за допомогою пасажирів. Згідно судово-медичної експертизи № 86 від 19.03.2014 року ОСОБА_5 при падінні отримала тілесні ушкодження, що по ступеню тяжкості відносяться до тяжких .( а.с. 85-86) Із висновків судових авто технічних експертиз № 7125 від 10.03.2015 року та № 8344 від 14.01.2016 року вбачається, що у ситуації , що розглядається, водій автобуса «Богдан А09212» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.6. та п.12.1 Правил дорожнього руху, в яких зазначено: « п. 12.6. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти , позначені знаком 5.47 Знак 5.47 «Початок населеного пункту» дозволяється рух зі швидкістю : г) автобусам ( за винятком мікроавтобусів) не більше 90 км/год;» П. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку , а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.» Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху : « дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху ( наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом». Таким чином, у ситуації, що розглядається, водій автобуса «Богдан А09212» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен рухатися з такою безпечною швидкістю, яка б відповідала дорожній обстановці, але не більше 90 км/год, та застосовувати такі прийоми керування, щоб мати змогу постійно контролювати рух автобуса та безпечно керувати ним. ( а.с.197-199, 252-254)
На питання слідчого чи відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху діяв водій автобуса в даній дорожній обстановці експерти відповідь не надали пославшись на те, що із наданих матеріалів вбачається, що водій не вважав перешкодою снігові намети, тому відповідь на питання чи повинен був він зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу, виявивши перешкоди або вжити заходів для безпечного об`їзду перешкоди, втрачає технічний зміст. Вважаю, що при прийнятті рішення слідчий не дав належну оцінку діям водія, який невірно оцінив дорожню обстановку побачивши на своєму шляху перешкоду, прийняв помилкове рішення проїхати перемет, внаслідок чого автобус підкинуло, розвернуло і він різко зупинився, що призвело до падіння одного із пасажирів потерпілої по кримінальному провадженню та отримання нею тяжких тілесних ушкоджень. За таких обставин, враховуючи, що при прийнятті рішення слідчий допустив порушення норм матеріального та процесуального права, то постанова підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.303, 305-307 КПК України,

У Х В А Л И В :
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову начальника СВ Іваничівського ВП Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 від 17 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000420 скасувати . Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1