Справа180/1144/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження № 0000383, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Марганець Дніпропетровської області, із неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, без реєстрації місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 29 травня 2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.70, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; звільнений з місць позбавлення волі 21 жовтня 2014 року умовно-достроково за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08 травня 2016 року приблизно о 18 годині ОСОБА_3 знаходився поблизу будинку № 172 по вулиці Київській в м.Марганці Дніпропетровської області, де у нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязненних відносин з ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме в область лівого ока потерпілого, від чого останній впав на землю. Далі ОСОБА_3 наніс лежачому на землі ОСОБА_5 не менше одного удару в область голови рукою. Внаслідок ударів ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 190-Е від 14 червня 2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а також, такі, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і підтвердив фактичні обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. Показання давати відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву, в якій просив кримінальне провадження розглядати без його участі, на суворому покаранні не наполягав.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєному злочині, за відсутності заперечень з боку прокурора та обвинуваченого, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєнне обвинуваченим ОСОБА_3 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинувченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2002 року, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, має постійне місце мешкання, за яким характеризується нейтрально, відомостей про офіційне працевлаштування до суду не надано, раніше судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України щодо звільнення його від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі не має.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1