АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/363/16 Справа № 207/4802/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. за скаргою ОСОБА_7 на постанови слідчого СВ Баглійського ВП ДВ ГУНП України у Дніпропетровській області від 17.02.2016 р. та від 22.02.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000065, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого від 22.02.2016 р., та про постановлення у цій частині нової ухвали, якою постанову слідчого СВ Баглійського ВП ДВ ГУНП України у Дніпропетровській області від 22.02.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000065 - скасувати.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.03.2016 р. було закрите провадження за скаргою ОСОБА_7 в частині оскарження постанови слідчого СВ Баглійського ВП ДВ ГУНП України у Дніпропетровській області від 17.02.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000065. У цій частині ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Тою самою ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Баглійського ВП ДВ ГУНП України у Дніпропетровській області від 22.02.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000065.

Обґрунтовуючи своє рішення у цій частині, слідчий суддя послався на те, що постанова слідчого від 22.02.2016 р. була винесена за результатами здійснення досудового розслідування, у межах якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, викладених ОСОБА_7 у її заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та є законною і обґрунтованою. Також слідчий суддя погодився з висновком слідчого про те, що ним при винесенні оскаржуваної постанови не було порушено норми законодавства а доводи скаржника про наявність сумнівів у всебічності, повноті та неупередженості проведеного розслідування є не обґрунтованими. У цій частині ухвала оскаржена ОСОБА_7 в апеляційному порядку.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_7 зазначає, що слідчий суддя при розгляді її скарги припустився істотної неповноти судового розгляду, не дослідивши документи, що мають значення, та надавши оцінку не всім її доводам.

На думку апелянта, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є суперечливими викладені в оскаржуваній ухвалі висновки слідчого судді про те, що докази у даному кримінальному провадженні були добуті слідчим без порушень кримінального процесуального законодавства, та про повноту і всебічність перевірки, проведеної за її заявою. Так, слідчим не було проведено низку необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі при допиті свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , не усунуті розбіжності між показаннями ОСОБА_7 та свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_7 , яка свою апеляційну скаргу підтримала, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається зокрема у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000065, прокурором прокуратури м. Дніпродзержинська у межах розгляду скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Баглійського РВ ДзМУ ГУМВС у Дніпропетровській області було встановлено наявність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення. Згідно скарзі ОСОБА_7 від 12.10.2015 р., (т. 1 а.к.п. 8-10), рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 02.11.2015 р. (т. 1 а.к.п. 1), витягу з кримінального провадження № 0000065, згадане кримінальне правопорушення полягало у тому, що ОСОБА_8 , достовірно знаючи про існування рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 18.12.2006 р. про відмову у позбавленні права на спадкування за законом ОСОБА_11 , на підставі заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.11.2007 р. здійснив відчуження квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_8 набув право власності на згадану квартиру шляхом обману.

Після внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим у межах досудового розслідування було вчинено значний обсяг слідчих дій з метою повної та всебічної перевірки всіх відповідних обставин. За результатами проведеного досудового розслідування слідчим було винесено оскаржувану постанову від 22.02.2016 р., якою кримінальне провадження № 0000065 закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні складу правопорушення.

Не погодившись з цією постановою, ОСОБА_7 оскаржила її слідчому судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який в оскаржуваній ухвали від 16.03.2016 р. визнав її законною та обґрунтованою, а скаргу ОСОБА_7 відхилив.

Аналізуючи надані матеріали з урахуванням доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , колегія суддів вважає оскаржувані процесуальні рішення слідчого та слідчого судді законними та обґрунтованими, оскільки вони були прийняті на підставі повної та всебічної перевірки всіх відповідних фактичних обставин, яким була надана належна та правильна оцінка.

Так, слідчим було встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є рідними братами, між якими виник цивільно-правовий спір з приводу спадкування квартири АДРЕСА_1 після смерті їх матері ОСОБА_13 , що настала у 2006 р.

У межах вирішення цього спору Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. було ухвалене рішення від 18.12.2006 р. у цивільній справі № 2-1597/2006, залишене без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.04.2007 р., яким ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні його позову щодо усунення ОСОБА_11 від спадкування.

У листопаді 2007 р. ОСОБА_8 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. з позовом до ОСОБА_11 про визнання права власності на спірну квартиру та усунення останнього від спадкування, який заочним рішенням від 29.11.2007 р. у цивільній справі № 2-2088/2007 був задоволений.

Діючи на підставі цього рішення, ОСОБА_8 оформив право власності на спірну квартиру за собою одноособово та згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2008 р. здійснив її відчуження на користь ОСОБА_10 , який у свою чергу за договором купівлі-продажу від 03.09.2009 р. здійснив її відчуження на користь ОСОБА_9 .

Вищезазначене заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.11.2007 р. було переглянуте за заявою ОСОБА_11 та ухвалою того ж суду від 30.03.2011 р. скасоване, справу призначено до розгляду у загальному порядку. При повторному розгляді даної цивільної справи рішенням від 28.07.2011 р. у задоволенні позову ОСОБА_8 було відмовлено.

У подальшому питання про юридичну долю спірної квартири було врегульоване у межах провадження у цивільній справі № 404/8152/12 (2/207/219/13), у якій рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 10.07.2013 р. та додатковим рішенням того ж суду від 06.11.2013 р. з урахуванням рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.12.2014 р. з додатковим рішенням від 02.03.2015 р. було зокрема:

-визнано недійсними вищезазначені договори купівлі-продажу від 03.04.2008 р. та від 03.09.2009 р.;

-визнано за ОСОБА_11 право власності на 1/2 частину спірної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_13 ;

-витребувано 1/2 частину спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 .

З наведених обставин слідчий зробив правильний висновок про те, що правовідносини, які виникли з приводу спадкування спірної квартири та права власності на неї, мали цивільно-правовий та цивільно-процесуальний характер, а ознак кримінального правопорушення у цих відносинах не вбачається. Слідчий суддя з цим висновком обґрунтовано погодився, як погоджується з ним і колегія суддів.

При цьому також приймається до уваги, що згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільний процес ґрунтується на засадах змагальності сторін та диспозитивності, в тому числі сторонам надане право звертатися до суду та розпоряджатися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З урахуваннями цього реалізація стороною свого права на звернення до суду, а також вибір правової позиції та тактики в процесі, в тому числі повідомлення або неповідомлення під час розгляду справи по суті про певні фактичні обставини, не може вважатися злочинним діянням.

Крім того, враховується, що право власності на спірну квартиру було оформлене ОСОБА_8 за собою на підставі судового рішення, що у встановленому законом порядку набрало законної сили, і відчуження ним даної квартири відбулося у період чинності того ж рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 правильність оскаржуваної ухвали слідчого судді не спростовують.

Так, посилання апелянта на зміст протоколу судового засідання у цивільній справі № 2-2088/2007, з якого, на її думку, вбачається, що свідок ОСОБА_10 дав під присягою неправдиві показання, чим допоміг ОСОБА_8 набути право власності на спірну квартиру, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стосуються іншого кримінального правопорушення, вчиненого іншої особою, відомості щодо якого не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім того, у рішенні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 29.11.2007 р. у цивільній справі № 2-2088/2007 посилання на ці показання відсутні, а отже немає підстав для висновку, що вони були покладені в його основу. У зв`язку з цим не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянта на процесуальні порушення, що, на її думку, були допущенні слідчим при допиті ОСОБА_10 у статусі свідка у даному кримінальному провадженні.

Низка обставин, яким, на думку апелянта, слідчий та слідчий суддя повинні були надати оцінку, а саме навмисне невиконання ОСОБА_9 рішення суду; погрози ОСОБА_7 з боку ОСОБА_8 ; події 12.08.2015 р., свідками яких були ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , - не стосуються розслідуваного кримінального правопорушення, оскільки мали місце значно пізніше набуття ОСОБА_8 права власності на спірну квартиру та розпорядження нею.

Доводи апелянта щодо неповноти досудового розслідування та необхідності у проведенні додатково низки слідчих дій колегій суддів оцінює критично зважаючи на те, що проведеним слідчими діями фактичні обставини розслідуваних подій були встановлені в обсязі, достатньому для обґрунтованого висновку про відсутність у діяннях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 309, 310, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2016 р. за скаргою ОСОБА_7 на постанови слідчого СВ Баглійського ВП ДВ ГУНП України у Дніпропетровській області від 17.02.2016 р. та від 22.02.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000065- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_16