Справа № 599/390/16-к
В И Р О К
Іменем України
Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за підозрою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
Підсудний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за таких обставин.
24 грудня 2015 року, приблизно о 18 год. ОСОБА_4 знаходячись у власному житловому будинку, що в с. Озерна, Зборівського району, внаслідок конфлікту що виник між ним та ОСОБА_5 умисно наніс останньому декілька ударів кулаком правої та лівої руки в ділянку правого плеча та правої половини грудної клітки, а коли ОСОБА_7 вибіг на двір та впав на землю, то ОСОБА_4 наніс йому удар ногою в ділянку лівого стегна, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхнього епіфізу лівої стегнової кістки та переломи 7,8 правих ребер, які за ознакою тривалого (понад 3 тижні) розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, зокрема, умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та пояснив, що дійсно він 24 грудня 2015 рокуу вечірній час по місцю свого проживання в с. Озерна, Зборівського району, Тернопільської області, через конфлікт, який виник між ним та ОСОБА_5 , наніс останньому декілька ударів по тілу кулаками та ногою, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді переломів, саден та синців. У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаюється та просить суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 24 грудня 2015 рокув 18.00 год. його побив ОСОБА_4 коли він гостював в останнього, тому він лікувався в лікарні, але все йому пробачив.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, а саме: висновком судово-медичного експерта №369 від 10.03.2016 року встановлено, що в ОСОБА_5 заподіяно закритий перелом верхнього епіфізу лівої стегнової кістки та переломи 7,8 правих ребер, які за ознакою тривалого (понад 3 тижні) розладу здоров`я відносяться до середнього ступеня тяжкості (а.с.16-17)
Показами свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 24 грудня 2015 рокупісля 18.00 год. ОСОБА_4 побив ОСОБА_5 , коли він гостював в нього, тому останній лікувався в лікарні.
Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що такі є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, що він повністю визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро кається у вчиненому, не судимий і приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та з врахуванням вказаних обставин, суд вважає недоцільним реальне відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому його слід звільнити від відбуття призначеного покарання з випробовуванням у відповідності до ст.75 КК України.
Прокурор підтримав позов заявлений в кримінальному провадженні в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації, Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» до ОСОБА_4 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, а саме 2072 грн. з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задоволити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 позов визнав та не заперечує проти його задоволення.
Фактичні витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545.
Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від цього злочину, а в разі, якщо лікування проводиться закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрати на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача ОСОБА_4 в користь держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації 2072 грн., затрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 129, 369-371, 373-374 КПК України, ст.1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши йому покарання у виді 2 років позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , в користь держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації заподіяну шкоду понесені витрати Комунальним закладом Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 2072 грн. (дві тисячі сімдесят дві гривні).
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На даний вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1