Провадження №1-кп/681/39/2016
Справа №681/375/15-к
Вирок

іменем України

22 квітня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого,

кримінальне провадження внесене 09 лютого 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №120 162 9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Михайлівка Черемховського району Іркутської області,

жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

непрацюючого, не одруженого, освіта повна середня, на утриманні

неповнолітніх дітей не має, судимого 02 лютого 2016 року Полонським районним судом за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., штраф не сплатив,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,

встановив :

06 лютого 2016 року близько 15 год. біля будинку №25 по вул. Робітнича в м. Полонне, що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 шляхом вільного доступу таємно викрав металевий стовпчик огорожі залізничну рейку довжиною 220 см. і вагою 65 кг, вартістю за 1 кг металобрухту 2 грн. 60 коп. на загальну суму 169 грн., викрадену рейку продав, а отримані кошти використав на власні потреби.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і показав, що був викритий потерпілою у вчиненні крадіжки і збирався повернути викрадений стовпчик. Штраф за попереднім вироком не сплатив, бо судом повідомлений про обов`язок сплатити штраф тільки тиждень назад. Просить затвердити угоду з потерпілою про примирення, яку уклав добровільно, без примусу. Кається у вчиненому.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину доведена іншими доказами, які досліджувались в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що самостійно встановила, що крадіжку стовпчика вчинив ОСОБА_5 , пропонувала йому повернути цей стовпчик, він обіцяв, але не виконав своєї обіцянки, тому звернулася в поліцію. Стовпчик їй повернуто, претензій до обвинуваченого не має. Просить затвердити угоду з обвинуваченим, яку уклала добровільно, без примусу, суворо не карати ОСОБА_5 .

Покази обвинуваченого та потерпілої повністю узгоджуються із доказами, наданими прокурором:

із даними протоколу огляду місця події від 09 лютого 2016 року, з яких вбачається, що біля будинку АДРЕСА_2 відсутній стовпчик огорожі, на його місці знаходиться яма, заповнена водою, а біля ями свіжовикопана земля;

із даними заяви ОСОБА_6 від 09 лютого 2016 року, з яких вбачається, що він добровільно видав металеву рейку;

із даними протоколів огляду від 09 та 18 лютого 2016 року, з яких вбачається, що оглянуто, обміряно та зважено отриману від ОСОБА_6 металеву рейку, вага якої 65 кг;

із даними протоколу слідчого експерименту від 25 лютого 2016 року, з яких вбачається, що ОСОБА_5 вказав на місце викрадення ним стовпчика огорожі та спосіб його викопування;

із даними довідок заготівельно-переробних підприємств ТОВ «Укр-євро» та ЗАТ «Втормет» з яких вбачається, що станом на лютий 2016 року вартість одного кілограма металевого брухту чорних металів становила 2,60 грн.

Аналізуючи наведені докази, достовірність яких у зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам сумніву не викликають, та оцінюючи їх у всій сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 шляхом вільного доступу умисно таємно повторно викрав чуже майно, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України.

Суд вважає, що подана обвинуваченим та потерпілою угода про примирення затвердженню не підлягає, тому що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин через нетривалий період часу після проголошення йому 02 лютого 2016 року вироку у вигляді штрафу. Штраф, призначений вироком суду від 02 лютого 2016 року в сумі 850 грн., у встановлений законом строк не сплатив, хоча про строк виконання вироку був судом повідомлений під час вручення йому копії вироку. Після письмового нагадування суду про обов`язок сплатити штраф, вимогу не виконав, штраф не сплатив. Вказані обставини суд розцінює як зухвале негативне відношення обвинуваченого до вимог закону, тому вважає, що за вказаних встановлених обставин умови угоди не відповідають суспільним інтересам.

Визначаючи вид та міру покарання, суд виходить з усіх обставин, за яких було вчинено злочин, наслідки, що настали від його здійснення, в тому числі вартість викраденого та повернення викраденого потерпілій. Також суд враховує особу обвинуваченого. Зокрема, він раніше судимий і судимість непогашена, посередньо характеризується за місцем проживання. .

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , обвинуваченням не надано, обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.

Вчинений ОСОБА_5 злочин належить до злочину середньої тяжкості. Наведені обставин, з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, дають суду підстави обрати необхідне й достатнє для його виправлення й попередження нових злочинів покарання у виді обмеження волі, але із звільненням його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Речовий доказ підлягає залишенню потерпілій ОСОБА_4 . Судових витрат по справі не було. Вирок суду від 02 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_5 штрафу підлягає виконанню самостійно. Підстав обирати запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

засудив:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення від 21 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки та зобов`язати ОСОБА_5 з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

На підставі ст..ст.71,72 КК України до покарання призначеного даним вироком, за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуте основне покарання, призначене вироком Полонського районного суду від 02 лютого 2016 року у вигляді штрафу в сумі 850 грн., і виконувати стягнення штрафу самостійно.

Речовий доказ металевий стовпчик у виді залізничної рейки залишити ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги до Полонського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7 як