Справа №274/2613/16-к
Провадження №1-в/0274/1304/16
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и

25.07.2016р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань. . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

представника адміністрації БВК №70. . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

засудженого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відео-конференції з приміщенням Бердичівської виправної колонії (№70) провадження за заявою засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.08.2000 року за ст.ст.117 ч.3, 118 ч.2, 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.02.2004р. умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 12 днів,

про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 11.04.2005 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст.152 ч.3, 152 ч.2, 153 ч.2, 186 ч.2, 15 ч.2, 152 ч.3, 15 ч.2, 153 ч.2, 15 ч.2, 152 ч.2, 70, 71 КК України до 13 років 9 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 14.12.2004 року, кінець строку покарання - 14.09.2018 року.

За останньою судимістю засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.12.2004 року. Під час тримання в Чернігівському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався.

З 03.07.2008 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії управління ДПтС України в Житомирській області (№70). За час відбування покарання характеризується негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання на нього 18 раз накладались дисциплінарні стягнення. На виробництві колонії працевлаштований на дільниці по виготовленню виробів із лози, але на даний час на роботу не виводиться. Має 2 заохочення. Вимог режиму тримання дотримується під контролем адміністрації установи. В середовищі засуджених вживається не завжди задовільно, приймав участь в конфліктних ситуаціях. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, скритний. До участі в роботах з благоустрою території колонії ініціативи не проявляє. Приймати участь в реалізації програм диференційованого-виховного впливу не бажає. Зовні не завжди охайний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку під контролем представників адміністрації. Згідно вироку суду провину в скоєному злочині визнав частково. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. На профілактичному обліку в колонії перебуває як схильний до самогубства. Вирок суду та призначене покарання вважає надто суворими.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №7 від 13.04.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів, що став на шлях виправлення (особова справа с.209).

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 подану заяву підтримав. Суду повідомив, що за час відбуття покарання зробив для себе належні висновки, хоче змінити своє життя. При з`ясуванні судом ставлення засудженого до скоєних злочинів зазначив, що свою провину визнає, оскільки довести протилежного не може. Працює у колонії періодично, оскільки така робота належним чином не оплачується. На даний час не виходить на роботу, оскільки у нього із майстром виробничого цеху виник конфлікт. Просить замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Представник адміністрації виправної колонії вважає, що застосування до засудженого положень ст.82 КК України є недоцільним, оскільки за час відбування покарання він характеризується негативно, працює не регулярно, участі у суспільно-корисній праці не приймає

Захисник засудженого подану останнім заяву підтримав. Просить зважити на те, що засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, усі накладені на нього стягнення є на даний час погашеними, він має два заохочення, тому не відбута частина покарання може бути замінена іншим, більш м`яким покаранням.

На думку прокурора, за час відбуття покарання засуджений не довів, що став на шлях виправлення, а тому його заява задоволенню не підлягає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Так, згідно положень ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована судом, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Ст.130 Кримінально-виконавчого кодексу України заміну не відбутої частини покарання більш м`яким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела що стала на шлях виправлення. Проте, зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи, суд враховує також те, що ОСОБА_6 відбуває покарання за скоєння ряду тяжких злочинів проти статевої свободи людини, свою винуватість у скоєнні яких визнає частково. Вказані злочини засудженим скоєно в період його умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком. За час відбуття покарання засуджений неодноразово допускав порушення режиму утримання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, працював на виробництві колонії незначний проміжок часу та за увесь період відбуття покарання має лише два заохочення, вимог режиму тримання дотримується під контролем адміністрації установи, участі у суспільному житті відділення та у суспільно-корисній праці не приймає. Строк, який залишився до відбуття засудженому, є значним.

Таким чином за час відбуття покарання засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1