Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний №374/19/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ржищівського міського суду Київської області матеріали кримінального провадження № 0000588 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ржищів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 разом з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 11 вересня 2015 року приблизно о 20 год. перебували зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 біля будинку № 5 по вул. Петровського у м. Ржищів Київської області на лавці автобусної зупинки, де ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольне пиво. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 помітив наглядно знайомого йому на той час неповнолітнього ОСОБА_4 , який проходив повз них, розмовляючи по мобільному телефону, що тримав у руці. У цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна шляхом відкритого викрадення цього телефону у ОСОБА_4 . До зазначених дій його спонукала вечірня пора доби, а також те, що останній рухався сам по вул. Петровського у м. Ржищів.

ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відкритого викрадення мобільного телефону у ОСОБА_4 піднявся з лавки автобусної зупинки та, відійшовши в сторону, покликав до себе ОСОБА_13 , якому запропонував наздогнати ОСОБА_4 по вулиці і незаконно заволодіти його телефоном.

ОСОБА_14 погодився на таку пропозицію ОСОБА_7 , вступивши таким чином з ним у злочинну змову для спільного, тобто групою осіб, вчинення відкритого викрадення майна у ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_14 усвідомлював протиправність дій, вчинити які йому запропонував ОСОБА_7 , та їх суспільно-небезпечні наслідки.

Не привертаючи до себе уваги, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_7 наздогнали та обійшли ОСОБА_4 по вул. Петровського у м. Ржищів Київської області і, вибравши, на пропозицію ОСОБА_13 , ділянку цієї вулиці навпроти домогосподарства № 22, де нікого не було, що на їх думку сприяло швидкій реалізації їх злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення мобільного телефону у ОСОБА_4 , зупинилися та стали очікувати останнього.

Коли ОСОБА_4 підійшов до них, ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне збагачення за рахунок чужого майна шляхом відкритого викрадення, з корисливих мотивів попросили його надати мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши усну згоду ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , імітуючи необхідність здійснення дзвінка, продиктував йому неіснуючий номер мобільного оператора, після набрання якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_15 телефон у руки.

Перебуваючи приблизно о 20 год. 11.09.2015 напроти будинку № 22 по вул. Петровського у м. Ржищів обвинувачений ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , передбачаючи можливий опір ОСОБА_4 , який на той час не здогадувався щодо їх злочинних намірів, у разі неповернення йому телефону, запропонував останньому віддати їм телефон добровільно. Отримавши від ОСОБА_4 телефон, ОСОБА_14 передав його ОСОБА_7 , який стояв поруч. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_14 незаконно відкрито заволоділи вказаним мобільним телефоном.

ОСОБА_4 , зрозумівши злочинні наміри ОСОБА_13 та ОСОБА_7 і протиправність їх дій, спрямованих на відкрите викрадення належного йому мобільного телефону, вчинене групою осіб, вихопив з рук у ОСОБА_7 вказаний пристрій.

В цей час біля них з власної ініціативи, рухаючись до місця свого проживання зі сторони автобусної зупинки, пройшли та зупинилися далі по вулиці ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

Побачивши, що ОСОБА_4 повернув собі телефон і добровільно його їм не віддасть, ОСОБА_14 , перебуваючи приблизно навпроти будинку № 22 по вул. Петровського у м. Ржищів Київської області, реалізовуючи до кінця свої з ОСОБА_7 злочинні наміри, спрямовані на утримання у себе викраденого мобільного телефону ОСОБА_4 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою подавлення можливого опору ОСОБА_4 відразу ж наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. У зв`язку з цим ОСОБА_4 , намагаючись уникнути подальшого застосування до нього насильства, почав тікати. ОСОБА_14 , не бажаючи припиняти свої злочинні дії та, користуючись присутністю поруч співучасника злочину ОСОБА_7 , а крім того ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які перебували поблизу, однак не бачили нанесеного ним удару і не були обізнані про злочинні наміри співучасників, викрикнув, що ОСОБА_4 тікає. Такими своїми діями ОСОБА_14 спровокував безпричинне переслідування ОСОБА_4 ОСОБА_11 , який інтуїтивно побіг за потерпілим, переслідуючи його першим, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 .

ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 добігли до ділянки вулиці навпроти домогосподарства АДРЕСА_4 , де ОСОБА_11 , не будучи обізнаним зі злочинними намірами ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , першим наздогнав та штовхнув ОСОБА_4 руками в спину, чим збив останнього з ніг.

ОСОБА_11 підвів ОСОБА_4 з землі та передав ОСОБА_7 і ОСОБА_15 , а сам пішов в зворотному напрямку, не маючи на меті вчиняти будь-яких протиправних дій до ОСОБА_17 зі свого боку.

З метою уникнення побиття, ОСОБА_4 , враховуючи застосоване до нього ОСОБА_7 та ОСОБА_18 фізичне насильство, що не було небезпечним для життя чи здоров`я, і виконуючи озвучену йому перед цим ОСОБА_18 вимогу віддати добровільно телефон, сам запропонував їм забрати телефон і не бити його.

ОСОБА_14 , завершуючи реалізацію свого та ОСОБА_7 злочинного наміру, забрав з рук ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo А516» вартістю 400 грн., дозволивши перед цим вийняти з телефону SIM-карту оператора мобільного зв`язку та карту пам`яті.

Після чого, ОСОБА_14 та ОСОБА_7 відпустили ОСОБА_4 та, маючи при собі викрадений у нього мобільний телефон, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_14 спільно з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 заподіяли неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 400 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та суду показав, що приблизно о 20 годині 11 вересня 2015 року він, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вийшли із дому ОСОБА_22 погуляти та дійшли до зупинки в центрі м. Ржищів. На зупинці він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольне пиво. Повз зупинку у сторону с. Гребені проходив незнайомий йому хлопець, як потім йому стало відомо його прізвище ОСОБА_4 .. ОСОБА_7 в цей час встав і, відійшовши в сторону, покликав його та запропонував пограбувати цього хлопця. Він разом з ОСОБА_7 наздогнали та обійшли цього хлопця, ОСОБА_21 та ОСОБА_19 залишались на зупинці.

Вибравши, на його пропозицію, ділянку цієї вулиці навпроти домогосподарства АДРЕСА_5 , де нікого не було, що на його думку сприяло швидкій реалізації наміру заволодіти телефоном., зупинилися та стали очікувати.

Коли ОСОБА_4 підійшов до них, ОСОБА_7 попросив його надати мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши усну згоду ОСОБА_4 , він, імітуючи необхідність здійснення дзвінка, продиктував потерпілому неіснуючий номер мобільного оператора, після набрання якого ОСОБА_4 передав йому телефон у руки.

Отримавши від ОСОБА_4 телефон, він передав його ОСОБА_7 , який стояв поруч. Після чого, передбачаючи можливий опір ОСОБА_4 , запропонував останньому віддати їм телефон добровільно.

ОСОБА_4 , після його пропозиції, вихопив з рук у ОСОБА_7 свій телефон.

В цей час повз них пройшли в напрямку місця свого проживання ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та зупинилися далі по вулиці

Побачивши, що ОСОБА_4 повернув собі телефон і добровільно його їм не віддасть, він, щоб уникнути подальшого опороту з боку потерпілого, наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя. ОСОБА_4 почав тікати і він, усвідомлюючи присутність поруч співучасника злочину ОСОБА_7 , а крім того ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які перебували поблизу, викрикнув, що ОСОБА_4 тікає. Після його вигуку, ОСОБА_11 побіг за потерпілим, наздогнавши якого, штовхнув останнього в спину, чим збив його з ніг.

ОСОБА_11 підвів ОСОБА_4 з землі та передав ОСОБА_7 і йому, а сам пішов в зворотному напрямку.

В цей час ОСОБА_4 сам запропонував їм забрати телефон і не бити його.

Він забрав з рук ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo А516» вартістю 400 грн., дозволивши перед цим вийняти з телефону SIM-карту оператора мобільного зв`язку та карту пам`яті.

Після чого, він з ОСОБА_7 відпустили ОСОБА_4 ..

Вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, просив суд суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та суду показав, що приблизно о 20 годині 11 вересня 2015 року він, ОСОБА_6 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 вийшли із дому ОСОБА_22 погуляти та дійшли до зупинки в центрі м. Ржищів. На зупинці ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольне пиво. Повз зупинку у сторону с. Гребені проходив знайомий йому по училищу хлопець ОСОБА_4 .. В цей час він встав і, відійшовши в сторону, покликав ОСОБА_23 та запропонував пограбувати цього хлопця. Він разом з ОСОБА_24 наздогнали та обійшли цього потерпілого, ОСОБА_21 та ОСОБА_19 залишались на зупинці.

Вибравши, на пропозицію ОСОБА_25 , ділянку цієї вулиці навпроти домогосподарства № 22, де нікого не було, зупинилися та стали очікувати.

Коли ОСОБА_4 підійшов до них, він попросив його надати мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Отримавши усну згоду ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , продиктував потерпілому неіснуючий номер мобільного оператора, після набрання якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_15 телефон у руки.

Отримавши від ОСОБА_4 телефон, ОСОБА_24 передав його йому і в цей час ОСОБА_24 запропонував ОСОБА_26 віддати їм телефон добровільно.

ОСОБА_4 , після його пропозиції, вихопив з його рук свій телефон.

В цей час повз них пройшли в напрямку місця свого проживання ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та зупинилися далі по вулиці

В цей час ОСОБА_27 наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в обличчя. ОСОБА_4 почав тікати і ОСОБА_24 викрикнув, що ОСОБА_4 тікає. Після його вигуку, ОСОБА_11 побіг за потерпілим, наздогнавши якого, штовхнув останнього в спину, чим збив його з ніг.

ОСОБА_11 підвів ОСОБА_4 з землі та передав йому і ОСОБА_28 , а сам пішов в зворотному напрямку.

Після чого ОСОБА_4 сам запропонував їм забрати телефон і не бити його.

ОСОБА_24 забрав з рук ОСОБА_4 мобільний телефон «Lenovo А516» вартістю 400 грн., дозволивши перед цим вийняти з телефону SIM-карту оператора мобільного зв`язку та карту пам`яті.

Після чого, він та ОСОБА_27 відпустили ОСОБА_4 ..

Вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, просив суд суворо не карати.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він 11 вересня 2015 року приблизно о 19 год. 45 хв. він вийшов з гуртожитку Ржищівського ІПТ, що в м. Ржищів по вул. Шевченка, 93, щоб зустрітися зі своєю дівчиною на одному з перехресть вул. Петровського в м. Ржищів поблизу масиву "Липки". Коли він проходив повз автобусну зупинку, що біля фонтану в центрі м. Ржищів, рухаючись у напрямку вул. Петровського, то побачив, що на зупинці сиділи четверо хлопців, яких двох на ім`я ОСОБА_29 та ОСОБА_30 наглядно знав як студентів з технікуму, в якому він навчається, двох інших не знав взагалі. Коли він порівнявся із зупинкою ОСОБА_30 запитав чи є у нього сигарета. Він, не звертаючи увагу на це, продовжував рух та розмовляв по телефону зі своєю дівчиною. Коли він піднявся, дійшовши до пів гори по вул. Петровського в напрямку с. Гребені, то побачив як його обігнали ОСОБА_30 та ще один незнайомий йому хлопець, як він дізнався пізніше це був ОСОБА_24 , яких він помітив раніше на зупинці, та метрів за 30 від нього зупинились. Він закінчив розмову по телефону та прискорив рух. Коли він підходив ближче до хлопців, то один з них, який мав світле волосся та був одягнутий у сірий светр, запитав чи є в нього сигарета, на що він відповів, що немає. ОСОБА_30 попросив у нього телефон, щоб подзвонити, на що він набрав номер телефону, який йому продиктували та віддав телефон у руки незнайомцю. Потім той хлопець передав телефон у руки ОСОБА_31 , запитавши чи подобається йому телефон. Потім він взяв телефон з рук ОСОБА_32 та запропонував добровільно віддати їм телефон на що потерпілий не погодився. Відразу після цього цей хлопець вдарив його кулаком правої руки у щелепу зліва. Від удару він не впав і відразу почав тікати в сторону с. Гребені і побіг у перший провулок. Добігши до насипів землі в кінці вулиці, він упав на насип і невідомий хлопець упав на нього зверху. Потім він взяв його рукою за комір куртки, він тоді підвівся, і почав вести до хлопців. Коли хлопці підбігли, то цей невідомий передав його ОСОБА_24 , а ОСОБА_30 сказав, щоб він віддав гроші ланцюжок і телефон. На що він сказав, що грошей та ланцюжка в нього немає, та віддав телефон, забравши сім-картку та карту пам`яті. Той, що його бив, пригрозив, щоб він не звертався у міліцію, оскільки він знає де потерпілий живе і навчається. Після цього вони розійшлися він пішов до своєї дівчини, яка допомогла змити кров.

Просив суворо не карати обвинувачених, оскільки вони вибачились та відшкодували збитки.

Відповідно до вимог ст. 496 КПК України служба у справах дітей та уповноважений підрозділ органів Національної поліції були повідомлені судом про час і місце судового розгляду за участю неповнолітнього обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , їх вина у вчиненні злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження. Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювались обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Крім того, суд приймає до уваги документи, які характеризують особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 :

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 15 вересня 1998 року (а.с. 250 т. 2);

- характеристику, видану Ржищівською міською радою Київської області від 15 вересня 15 вересня 2015 року, з якої встановлено, що ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується посередньо (а.с. 251 т. 2);

- довідку про судимість № 8491 від 16 вересня 2015 року, з якої встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий (а.с. 252 т. 2);

- довідку, видану виконкомом Ржищівської міської ради Київської області № 4-52-2899 від 17 вересня 2015 року, з якої встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_33 входить син ОСОБА_7 (а.с.253 т.2);

- акт обстеження умов проживання від 17 вересня 2015 року, з якого встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю та трьома сестрами у АДРЕСА_3 . Умови проживання задовільні, стосунки в сім`ї доброзичливі. Неналежний контроль батьків за поведінкою сина (а.с.259 т.2);

- характеристику, видану Ржищівським ІПТ, з якої встановлено , що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 по місцю навчання характеризувався негативно. З технікуму був відрахований (а.с.260 т.2);

- довідку № 494 від 17 вересня 2015 року, видану поліклінікою ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої встановлено, що ОСОБА_7 за наркологічною допомогою не звертався і на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.263 т.2);

- довідку № 372 від 17 вересня 2015 року, видану поліклінікою Кагарлицької ЦРЛ, з якої встановлено, що ОСОБА_7 за психіатричною допомогою не звертався та на диспансерному обліку в кабінеті психіатра не перебуває (а.с.267 т.2).

Суд приймає до уваги документи, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 :

- копію форми 1, з якої встановлено, що ОСОБА_6 отримував паспорт серії НОМЕР_2 10 січня 2013 року (а.с.265 т.2);

- довідку про судимість № 8487 від 16 вересня 2015 року, з якої встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий (а.с.267 т.2);

- характеристику, видану Піївською сільською радою від 17 вересня 2015 року, з якої встановлено, що ОСОБА_6 по місцю проживання характеризується посередньо (а.с.263 т.2);

- довідку № 8605 від 18 вересня 2015 року, видану поліклінікою Обухівської ЦРЛ, з якої встановлено, що ОСОБА_6 за наркологічною допомогою не звертався і на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.269 т.2);

- довідку № 8605 від 12 вересня 2015 року, видану поліклінікою Обухівської ЦРЛ, з якої встановлено, що ОСОБА_6 за психіатричною допомогою не звертався та на диспансерному обліку в кабінеті психіатра не перебуває (а.с.270 т.2);

- довідку № 158 від 16 вересня 2015 року, видану поліклінікою Миронівської ЦРЛ, з якої встановлено, що ОСОБА_6 за психіатричною допомогою не звертався та на диспансерному обліку в кабінеті психіатра не перебуває (а.с.271 т.2);

- довідку № 158 від 16 вересня 2015 року, видану поліклінікою Миронівської ЦРЛ, з якої встановлено, що ОСОБА_6 за наркологічною допомогою не звертався і на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.272 т.2);

- довідку , видану Піївською сільською радою Миронівського району Київської області № 497 від 17 вересня 2015 року, з якої встановлено, що ОСОБА_6 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 разом з дідом ОСОБА_34 (а.с.273 т.2).

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Кваліфікуюча ознака за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та те, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинено тяжкий злочин, особу винного, його характеристики.

Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення ним злочину, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується посередньо, вперше вчинив тяжкий злочин але щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

Суд, призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та те, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинено тяжкий злочин, особу винного, його характеристики, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого..

Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення ним злочину, будучи неповнолітнім, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 судом не виявлено.

Суд вважає, оскільки неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується посередньо, вперше вчинив тяжкий злочин, але щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням положень ст. 75, 76, 104 КК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369- 371, 373 -376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки.

В порядку ст. 76 п.п. 2, 3, 4 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

В порядку ст. 76 п.п. 2, 3, 4 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речовий доказ - мобільний телефон "Lenovo А 516", - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Письмові документи залишити в матеріалах кримінального провадження.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Ржищівський міський суд Київської області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: