Справа № 570/4307/16-к
Номер провадження 1-кс/570/449/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року
Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
з участю представника скаржника ОСОБА_2 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) в режимі відеоконференції із Заводським районним судом м.Миколаєва скаргу ТзОВ СП «Нібулон» на постанову слідчого слідчого відділу Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотань від 10 серпня 2016 року по кримінальному провадженні, внесеному 04 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в :
покликаючись на те, що слідчий не вжив всіх належних заходів для встановлення об`єктивної істини по справі, порушенної за фактом незаконного заволодіння посадовими особами ТОВ «Полісся Агро» зерном ячменю, який перебував у власності cкаржника, його представник ОСОБА_2 у поданій до суду 05 вересня 2016 року скарзі просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого від 10 серпня 2016 року про часткову відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, зобов`язавши його провести всі дії, зазначені у клопотанні з встановленням процесуальних строків у межах граничного строку їх проведення.
Представник скаржника ОСОБА_2 в суді підтримала скаргу повністю і по аналогічних мотивах, доводить, що слідчий не дав відповідної оцінки всім фактичним обставинам та прийняв незаконне рішення.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши надані матеріали, прийшов до таких висновків.
Як встановлено рішенням Рівненського апеляційного господарського суду від 22 червня 2011 року внаслідок підписання угоди № 52 від 1 лютого 2010 року та видаткової накладної № 25 від 2 лютого 2010 року на умовах, що порушували вимоги ч.3 ст.31 Закону України «Про зерно і ринок зерна в Україні» та рішення Наглядової ради ПАТ «Острозьке ХПП»№ 29 від 20 січня 2010 року, належне ТзОВ СП «Нібулон" зерно ячменю рядового 3 класу врожаю 2007 року в кількості 834 т.протиправно вибуло з його власності та було використане ТОВ «Полісся-Агро» на власні господарські потреби.
В подальшому ТОВ «Полісся-Агро» не повернуло ПАТ «Острозьке ХПП» ячмінь, придбаний на умовах, передбачених угодою № 52 від 1 лютого 2010 року, грошові кошти за отримане зерно не сплатило, внаслідок чого ТзОВ СП «НІБУЛОН» протиправно позбавлено його майна вартістю 667 826,40 грн.
З цих підстав задоволено позов ТзОВ «Нібулон» до ПАТ «Острозьке ХПП» та стягнуто в рахунок відшкодування заподіяної шкоди 1 423 205 грн.
У Рівненському відділі поліції ГУНП в Рівненській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000598 від 04 грудня 2012 року за ознаками ч.4 ст.190 КК України щодо незаконного заволодіння посадовими особами ТОВ «Полісся-Агро» та ПАТ «Острозьке ХПП» зерном ячменю як власності ТзОВ СП «Нібулон» на загальну суму 677 826,40 грн., що є тяжкими наслідками.
10 серпня 2016 року слідчим ОСОБА_4 винесена оскаржувана постанова.
Підставою часткового незадоволення клопотання скаржника стало те, що, на думку слідчого, вказані докази вже наявні в матеріалах справи, відомості, викладені у них, не стосуються факту вчиненого кримінального правопорушення та не мають значення для даного кримінального провадження.
Ст.129 Конституції України визначає одним з основних засад судочинства законність.
Відповідно до п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Щодо долучення договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_5 , то дані обставини відображені у вироку Рівненського міського суду Рівненської області, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Щодо наявності чи відсутності зерна ячменю, його зараженості, списання, то дані обставини встановлені під час досудового розслідування.
Щодо надходження інформації про факт псування зерна, то дані обставини відображені в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ «Острозьке ХПП».
Таким чином, скарга підлягає до часткового задоволення.
Разом з тим, суд звертає увагу скаржника, що відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Згідно з вимогами ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно вимог ст.ст.85, 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належні докази мають пряме відношення до обставин події. Допустимим є доказ, отриманий в передбаченому КПК порядку.
Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України щодо оцінки доказів, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.. Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні, які відповідають вимогам ст.84 КПК України та надати ним відповідну оцінку у вироку.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року за поданням СБУ «Про офіційне тлумачення ч.3 ст.62 Конституції України» обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо збирання і фіксації із застосуванням заходів передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Крім того, рішення Європейського суду з прав людини у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» звертають увагу на те, що недопустимі є докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, суд
у х в а л и в :

частково задоволити скаргу ТзОВ СП «Нібулон» на постанову слідчого слідчого відділу Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотань від 10 серпня 2016 року по кримінальному провадженні, внесеному 04 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Частково скасувати постанову слідчого слідчого відділу Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотань від 10 серпня 2016 року по кримінальному провадженні, внесеному 04 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Зобов`язати слідчого слідчого відділу Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 розглянути клопотання представника потерпілого ТзОВ СП «Нібулон» ОСОБА_2 щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_7 на даний час.
Повний текст ухвали оголошено об 09 год. 07 хв. 06 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1