Номер провадження: 11-сс/785/166/16
Номер справи місцевого суду: 522/1924/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2016 року по кримінальному провадженню №0000078 від 03.02.2016.

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Галі, Автономної Республіки Абхазія, громадянина Російської Федерації, росіянина, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей: проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України у кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000078 від 03.02.2016.

Мотивуючи прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_9 , є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати чи пошкодити будь-яку річ або документ; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може впливати на інших осіб, причетних до скоєного правопорушення, чим буде перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , працюючи неофіційно у приватного підприємця ОСОБА_11 , виконуючи роботу, пов`язану з перевезенням документації та грошових коштів, які належали останньому, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 03.02.2016 в невстановлений досудовим розслідуванням час, пересуваючись на автомобілі «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , привласнив грошові кошти в сумі 283 000 грн., що належали ОСОБА_11 . Цього ж дня, в невстановлений час, ОСОБА_9 під`їхав за адресою: АДРЕСА_2 , де його чекала невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка отримала від нього вказані грошові кошти для розподілу та подальшого розпорядження ним на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , 03.02.2016 приблизно о 16 год. 45 хв., ОСОБА_9 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами прибув за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївський узвіз, 2, де була імітована дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Toyota Camry» д/н НОМЕР_1 , під керуванням останнього та автомобілем марки «ВАЗ 2107» блакитного кольору, д/н НОМЕР_2 , під час якої з автомобіля «Toyota Camry» було викрадено сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 20 000 доларів США. Після чого, невстановлені особи, на автомобілі марки «ВАЗ 2107», зникли з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 20 000 доларів США та 283 000 гривень.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, 03.02.2016 до ЄРДР зареєстровано провадження №0000442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

08.02.2016 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

09.02.2016 слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , мотивуючи це тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Відсутність міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочину, покарання, що загрожує особі, той факт, що підозрюваний є громадянином іншої держави, дає підстави вважати реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України тобто, переховування від органу досудового розслідування або суду. Крім цього, ОСОБА_9 офіційно не працює, шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення вважає, що наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, захисники підозрюваного ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та таку, що суперечить практиці ЄСПЛ, а їх підзахисному обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. до 06:00 год., або інший запобіжний захід, який не пов`язаний із з обмеженням волі, а також зменшити розмір застави.

За твердженням апелянтів, обґрунтування зазначених слідчим в клопотанні ризиків є недостатнім для обрання особі найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказують, що слідчим та судом не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_9 після скоєного ним кримінального правопорушення добровільно звернувся до потерпілого ОСОБА_11 і до співробітників поліції із заявою про скоєння ним кримінального правопорушення, внаслідок чого було повернуто грошові кошти потерпілому. Сам підозрюваний ОСОБА_9 активно співпрацює з органами досудового розслідування, не переховується, не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не впливає незаконно на інших учасників провадження, не перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняє інших кримінальних правопорушень. Клопотання слідчого не обґрунтоване, відсутні доводи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти ймовірним наведеним у клопотанні ризикам.

Судом не прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_9 постійно проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_12 , трьома неповнолітніми дітьми та тещею - ОСОБА_13 , яка є пенсіонерю, за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно характеристики за місцем мешкання, ОСОБА_9 характеризується позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Родина ОСОБА_14 відноситься до багатодітних сімей.

Також вважає, що судом при розгляді клопотання слідчого, порушено вимоги ст. 194 КПК України та ст. 372 КПК України в зв`язку з неврахування окремих доводів сторони захисту щодо обставин, які характеризують особу підозрюваного, а ризики, зазначені в клопотанні не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції. Визначений підозрюваному судом розмір застави - 80 мінімальних заробітних плат, не відповідає вимогам п. 7 ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме є неспівмірним із майновим станом підозрюваного, що робить внесення застави неможливим.

Крім того, судом невірно зазначено прізвище підозрюваного, а саме замість ОСОБА_9 , в ухвалі вказано ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційних скарг адвокатів; апеляційний суд вважає, що скарги адвокатів необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України; вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється, та дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які б слугували перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено не було.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи захисників підозрюваного про необґрунтованість клопотання про обрання відносно їхнього підзахисного міри запобіжного заходу, є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_9 підтверджується тим, що останній є громадянином Росії, і апеляційному суду не надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_9 не має можливості виїхати в Росію на постійне місце проживання. Крім того, один з співучасників злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 також є громадянин Росії, місце знаходження якого на даний час органом досудового розслідування не встановлено.

Доводи захисників щодо того, що в ухвалі слідчого судді невірно зазначено прізвище підозрюваного ОСОБА_9 не знайшло свого підтвердження, так як апеляційному суду не надано оригіналу посвідки на постійне проживання, а та, що долучена до апеляційної скарги не завірена належним чином. Також не надано апеляційному суду підтвердження того, що вказана посвідка дійсна.

До розгляду справи апеляційним судом вказане питання про невідповідність прізвища підозрюваного не порушувалось ні захисником, ні самим підозрюваним.

При вирішенні питання щодо можливості обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять даних про застереження які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, судова колегія вважає, що слідчим та прокурором було доведено наявність достатніх підстав, про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому ухвала слідчого судді є вмотивованою та законною. Доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження доказами, а тому не підлягають задоволенню.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2016, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4