Провадження № 1-кс/638/2642/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2016 року м. Харків
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ст. лейтенанта ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000785 від 18.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:
26.07.2016 року прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Одночасно з вказаним клопотанням слідчим подано клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді від 26.07.2016 року було відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що у 2012 році молодший сержант ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом та направлений для подальшого проходження військової служби до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії НОМЕР_2 відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим

до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 06.07.2015 вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно з лікувального закладу до місця служби військової частини НОМЕР_1 - відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що дислокується у АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 06.07.2015, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, вчасно з лікувального закладу до місця служби військової частини НОМЕР_1 - відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що дислокується у АДРЕСА_1 не з`явився, та станом на теперішній час до місця служби військової частини НОМЕР_1 - відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу до військової частини польової НОМЕР_1 солдат молодший сержант ОСОБА_5 , з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління та правоохоронні органи про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до вказаної військової частини не мав.

Вказані обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в наступних матеріалах кримінального провадження: повідомленні командира військової частини, повідомленні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , листах військової частини НОМЕР_1 , а також інших матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з цим, 16 червня 2016 року, прокурором, повідомлено: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з повною середньою освітою, молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії З відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 , молодшого сержанта, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

про те, що він підозрюється у самовільному залишенні військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом молодшим сержантом ОСОБА_4 посадовими особами вказаної частини проведено службове розслідування, під час якого були здійсненні численні спроби зв`язатися з останнім за номером мобільного телефону, який наданий останнім під час проходження військової служби. Проте, ОСОБА_4 на виклики за вказаним номером не відповідає.

Під час досудового розслідування, допитані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 показали, що ОСОБА_4 17 липня 2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , місце перебування останнього їм невідоме.

Крім того, прокурором військової прокуратури здійснювались неодноразові спроби щодо виклику ОСОБА_4 до органу досудового розслідування та по місцю проживання останнього надсилались повістки про виклик на 20.06.2016, 21.06.2016 та 22.06.2016. Однак на адресу військової прокуратури надходили повідомлення про відмову від отримання вказаних повісток.

Таким чином, реальне місце знаходження ОСОБА_4 слідству не відомо. Крім того, законні вимоги щодо явки до органу досудового розслідування ОСОБА_4 ігнорує.

Враховуючи, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, 16 червня 2016 року прокурором оголошено останнього у розшук.

Також, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення га продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Тобто, своїми діями солдат ОСОБА_4 17 липня 2015 року почав виконувати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, яку продовжує виконувати по теперішній час.

Крім того, відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка перебуваючи на волі, переховується від органу досудового розслідування.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вручити ОСОБА_4 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування не виявилося за можливе у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_4 органу досудового розслідування невідоме.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в наступних матеріалах кримінального провадження: повідомленні командира військової частини, повідомленні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколах допиту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріалах службового розслідування, а також інших матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності викладене, прокурор дійшов висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст. 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
Слідчим суддею встановлено, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону проводиться досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000785 від 18.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за тих обставин, які викладені вище.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, визначені ст.178 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Відповідно до ст. 193 КПК України встановлено розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути розглянуто у відсутності підозрюваного, крім випадку оголошення його у міжнародний розшук.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволені клопотання слідчого, оскільки його вирішення по суті неможливо за відсутності підозрюваного.
Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.
Керуючись ст.ст.183,188,193 КПК України,
ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ст. лейтенанта ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000785 від 18.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя -