Справа № 367/5094/16-к
УХВАЛА
23 червня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,-
в с т а н о в и в:
Слідчий Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням у якому просить накласти арешт на майнові права ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 9 кв. м. та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 36,1 кв. м. Зобов`язати державного реєстратора виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 13905661 про обтяження майнових прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 та запис № 13906396 про обтяження майнових прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.01.2015 до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що у вересні 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 , завдавши останньому майнову шкоду в сумі 96 тисяч доларів США.

В рамках вище вказаного кримінального провадження допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка повідомила, що в 2011 році остання познайомилась з ОСОБА_6 під час проведення аудиту майна громадянина Норвегії ОСОБА_8 в Автономній республіці Крим, який являється засновником та президентом міжнародного благодійного фонду «Відкрите серце». Разом з цим, відповідно було створено філіал міжнародного благодійного фонду «Відкрите серце» на території України. Під час перебування президента міжнародного благодійного фонду «Відкрите серце» ОСОБА_9 в Україні, останній дізнався про будівництво багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_6 , в якому останній вирішив придбати 240 м? (оскільки вище вказаний будинок не було добудовано). Вчинити дії пов`язані з купівлею та оформлення права власності на нерухомість на ім`я ОСОБА_8 доручено ОСОБА_10 , яка в свою чергу усно доручила їх проведення власній дочці - ОСОБА_4 .

На підставі вище викладеного в період часу з 20.02.2013 по 25.02.2013 за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_10 отримала грошові кошти в сумі 96000 доларів США для подальшого придбання нерухомості загальною площею 240 м? у вище вказаному багатоповерховому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

В подальшому в грудні 2014 року ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_11 , звернулась до директора ТОВ «ВБК «Інвестбуд» - ОСОБА_12 , який повідомив, що ОСОБА_10 будь-який договорів від імені ОСОБА_8 не укладалися, натомість її дочкою - ОСОБА_4 укладені договори купівлі-продажу майнових прав на квартири на своє ім`я (договір № 25 купівлі-продажу майнових прав від 30.05.2013, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_7 на третьому поверсі площею 67,91 м? вартістю 39387,8 доларів США та договір № 27 купівлі-продажу майнових прав від 30.05.2013, предметом якого є однокімнатна квартира АДРЕСА_8 на третьому поверсі площею 37,89 м? вартістю 21976,20 доларів США).

Таким чином своїми діями ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зловживаючи довірою ОСОБА_8 заволоділи грошовими коштами в сумі 96 тисяч доларів США, чим завдали йому майнову шкоду на вказану суму.

Згідно чинного Кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом щодо наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.

Враховуючи те, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що грошові кошти якими шляхом зловживання довірою заволоділи ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в сумі 61364 доларів США були перераховані ТОВ «ВБК «Інвестбуд», в наслідок чого ОСОБА_4 отримала майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 67,91 м? та однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 площею 37,89 м?, тому в сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що вказані майнові права набуті кримінально протиправним шляхом, а саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене 24.03.2016 ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області накладений арешт на майнові права ОСОБА_4 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 67,91 м? та однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 площею 37,89 м?.

В подальшому встановлено, що в результаті технічної інвентаризації в проектну документацію будинку по АДРЕСА_6 внесені зміни щодо нумерації квартир та вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень будинку, тому станом на 01.04.2016 відповідно до паспорту БТІ та договору купівлі-продажу майнових прав № 25 від 30.05.2013 громадянкою ОСОБА_4 придбана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65, 9 кв. м., а за договором купівлі-продажу майнових прав № 27 від 30.05.2013 - квартира АДРЕСА_2 загальною площею 36,1 кв. м. Саме тому виникла необхідність у зміні

Таким чином відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою накладення арешту на майнові права ОСОБА_4 на вказані квартири є наявність достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а саме набуті кримінально протиправним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До майнових прав, які належить арештувати відносяться майнові права ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 9 кв. м. та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 36,1 кв. м..

Документами, які підтверджують наявність вищевказаних майнових прав у ОСОБА_4 є договір № 25 купівлі-продажу майнових прав від 30.05.2013, договір № 27 купівлі-продажу майнових прав від 30.05.2013, наказ Ірпінського МВ (з обслуговування міст Ірпінь та Буча) ГУМВС України в Київській області № 269 від 06.07.2015 та інвентаризаційна справа № 2043 від 10.11.2015.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив задоволити.
Прокурор подав до суду заяву в якій просить розглядати клопотання без його присутності.
Відповідно до ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі зазначеної вище норми Закону, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя розглянув дане клопотання без повідомлення власника вказаних рахунків.
Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що Ірпінським ВП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, з клопотання та додатків доданих до нього вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме майнові права ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 9 кв. м. та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 36,1 кв.м є речовими доказами в кримінальному провадженні й дане майно фактично відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З клопотання та матеріалів доданих до нього вбачається, що майнові права, на які слідчий просить накласти арешт, а саме на квартиру АДРЕСА_1 площею 65,9 кв.м, та квартиру АДРЕСА_2 площею 36,1 кв.м , що належать ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_9 , та не є підозрюваною чи обвинуваченою.
В судовому засіданні слідчим доведено, що є достатні підстави вважати, що майнові права, на які він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а тому з метою забезпечення збереження даних майнових прав, які є речовими доказами слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на дані майнові права, задовольнивши клопотання слідчого.
На підставі наведеного, керуючись статтями 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майнові права ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 9 кв. м. та квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 36,1 кв. м

Зобов`язати державного реєстратора виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 13905661 про обтяження майнових прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 та запис № 13906396 про обтяження майнових прав ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції впродовж 5 (п`яти) днів.

Суддя: ОСОБА_1