Справа № 161/4460/16-к Провадження №11-кп/773/369/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004217 за апеляційними скаргами прокурора, адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Меликбали, республіки Азербайджан, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, приватний підприємець, має на утриманні: двоє неповнолітніх дітей, раніше несудимий, засуджений -

- за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами..
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду. В частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, стягнуто із останнього в користь потерпілого 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, в решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 4 670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) гривень витрат, понесених останнім на правову допомогу.
Вирішено питання про речові докази.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 29.12.2015 року, близько 08 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем, марки «Рено Мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з території автостанції у напрямку вул. Конякіна, що у м. Луцьку, Волинської області, в порушення п.п. 2.3 (б); 10.1; 10.2; 13.1; 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, недотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого, допустив наїзд на пішохода - потерпілого по справі ОСОБА_9 , який здійснював перетин виїзду з автостанції по нерегульованому пішохідному переході, везучи попереду себе вантаж, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи, яке згідно висновку судово-медичної експертизи за №82, від 26.01.2016 року, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його лікування необхідний час більше 21-ї доби.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог, передбачених: п.п. 2.3 (б); 10.1; 10.2; 13.1; 18.1; Правил дорожнього руху України.
Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 незаконним та просить його скасувати, постановивши новий, яким ОСОБА_7 виправдати.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 6800 грн. штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами 2 роки.
В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 вважає, що вирок підлягає зміні в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, та у зв`язку з порушенням норм матеріального права, а саме вимог статей 127-128 КПК України і вимог статей 1166, 1167 і 1193 ЦК, що потягнуло за собою значне зменшення по стягненню суми моральної шкоди, яка спричинена діями ОСОБА_11 потерпілому від ДТП ОСОБА_9 та зменшення суми стягнення з винної особи в користь потерпілого матеріальної шкоди. Просить вирок змінити в частині збільшення суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_7 в користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_9 , а саме стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму в розмірі 4578,0 грн. (витрати на амбулаторне лікування, витрати на послуги перекладача та втрачений заробіток за три місяці) та грошові кошти в розмірі 30 000,0 грн., як компенсацію моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора заперечили, прокурора, який свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника потерпілого підтримав, проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого заперечив, потерпілого та його представника, які апеляційні скарги свою та прокурора підтримали, а апеляційну скаргу захисника вважали безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та представника потерпілого підлягають до часткового задоволення, а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_12 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 286 КК України.

Як встановлено в ході судового розгляду, винність ОСОБА_11 у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- показаннями даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 , з яких вбачається, що ОСОБА_7 автомобілем, марки «Рено Мастер», здійснив наїзд йому на ногу, внаслідок чого він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 1-3 плюсневих кісток лівої стопи, у зв`язку із чим він тривалий час амбулаторно лікувався;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2016 року, із фото-таблицями та схемою до нього;
- висновком судово-медичної експертизи за №82 від 26.01.2016 року.
Оскільки показання потерпілого та наведені вище докази повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Що стосується доводів прокурора, про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_13 , ступеню тяжкості внаслідок м`якості, то вони на думку суду є безпідставними.
У кожному конкретному випадку при призначені покарання суд, має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Виходячи з роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч.1 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, із диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не є обов`язковим, цей від покарання застосовується з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, та інших обставин які можуть свідчити, що вказаний від покарання буде сприяти попередженню скоєння нових злочинів.
Як вбачається із вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має двоє неповнолітніх дітей та повнолітнього сина, який навчається, працює, здійснюючи підприємницьку діяльність і посвідчення водія є одним із способів забезпечення цієї діяльності, вчинив злочин з необережності та вірно прийшов до обґрунтованого висновку щодо призначення обвинуваченому основного покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Що стосується доводів представника потерпілого про те, що слід збільшити розмір моральної шкоди, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суд правильно врахував тяжкість фізичних та душевних страждань, яких ОСОБА_9 зазнав внаслідок ДТП, та в результаті чого тривалий час не міг вести активний спосіб життя та працювати, і вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню з обвинуваченого в користь потерпілого.

Разом з тим на думку колегії суддів є підставними твердження представника потерпілого ОСОБА_10 , про те, що суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди.

Так, відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов в частині вирішення вимог про стягнення матеріальної шкоди, не дотримався зазначених вимог закону та прийшов до помилкового висновку, що дані вимоги знаходяться поза межами пред`явленого обвинувачення, в зв`язку з чим вирок в цій частині підлягає скасуванню.
Оскільки суд першої інстанції залишаючи без розгляду цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, жодним чином не дослідив докази, які б підтверджували чи спростовували доводи потерпілого та його представника, обґрунтованість розрахунку завданої шкоди, в тому числі з врахуванням встановлених фактичних обставин провадження, та наявність визначених законом підстав для її стягнення, не вмотивував своє рішення в цій частині, внаслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про обґрунтованість цивільного позову та прийняти рішення в цій частині.
Оскільки розгляд провадження в частині вирішення цивільного позову проведений з істотним порушенням кримінального-процесуального закону, то вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного процесуального судочинства.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 415 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди скасувати та призначити новий розгляд провадження в частині вирішення позову про стягнення матеріальної шкоди в Луцькому міськрайонному суді Волинської області в порядку цивільного процесуального судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 29.06.2016р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_14