Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 09 червня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізькоїобласті від 27 січня 2016 року.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що судимості не мав,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Цим вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду, ОСОБА_4 12 серпня 2015 року о 21.30 год., керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Daewoo FSO Lanos TF 69Y», рухаючись проїжджою частиною вул. Карла Маркса зі сторони пр. Перемоги в напрямку вул. Дюміна в м. Бердянську Запорізької області, в порушення вимог пунктів 2.9 (а), 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, не переконавшись в безпеці свого руху, на перехресті з вул. Дюміна змінив напрямок руху праворуч, не давши дорогу пішоходу ОСОБА_5 , та скоїв наїзд на неї, в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про зміну оскаржуваного судового рішення шляхом зменшення суми відшкодування завданої ним моральної шкоди. При цьому посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, яку убачає у необґрунтовано визначеному та завищеному розмірі моральної шкоди, що з огляду на зміст оскаржуваної ухвали, на його думку, залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК та визначення виду і розміру покарання у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи засудженого про необґрунтоване визначеннярозмірувідшкодуваннязавданої моральної шкоди, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при вирішенні позову потерпілої ОСОБА_5 щодо заподіяння їй моральної шкоди врахував характер вчиненого ОСОБА_4 протиправного діяння, ступінь його вини у формі необережності, його майновий стан та сімейне становище і дійшов вірного висновку, що його діями потерпілій ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із спричиненням їй тяжких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому суд, врахувавши зазначене та вимогу закону щодо розумності і справедливості при визначенні розміру моральної шкоди, обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення із засудженого 50 000 грн на користь потерпілої.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, з аналогічним проханням про зменшення суми відшкодування моральної шкоди засуджений звертався до суду апеляційної інстанції. Однак, апеляційний суд, зваживши на обсяг завданих потерпілій моральних страждань та змін у її життєвих устоях та звичках внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, врахувавши доводи апеляційної скарги засудженого, які аналогічні доводам його касаційної скарги, обґрунтовано погодився із визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди.
Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції в частині визначення суми відшкодування моральної шкоди погоджується і колегія суддів.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2016 року щодо нього.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3