АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/237/16 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/286/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 19 травня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001193 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.04.2008 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.297, 162 ч.1, 70 КК України. Міра покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки;

- 22.07.2009 року Дніпропетровським апеляційним судом за ч.2 ст.187, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України. Міра покарання 7 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання 6 місяців за вироком Орджонікідзевського міського суду від 21.04.2008 року до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі. 27.03.2015 року умовно-достроково звільнений з Криворізької ВК №80 Дніпропетровської області на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Невідбута частина покараня 1 рік 4 місяці 28 днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків частково приєднати 3 (три) місяці позбавлення волі від невідбутої частини покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2009 року, яка становить 1 рік 4 місяці 28 днів позбавлення волі, остаточно, призначивши покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово - трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0001193 в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривна 04 (чотири) копійки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 22 січня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до дня набрання вироком законної сили.

Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації його дій за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України просить призначити йому більш м`яке покарання.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за наступних обставин.

Так, 02.11.2015 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де з корисливих спонукань у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_3 , де переконавшись, що ніхто не побачить його протиправних дій, своєю рукою розбив віконне скло квартири АДРЕСА_3 , через яке незаконно проник до квартири, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме: мідний радіатор апарату водонагрівального проточного газового побутового ВПГ-18, котрий потерпіла купувала в 2005 році, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи №5 від 11.01.2016 року складає 483 гривні.

Після цього, з вказаним майном потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд.

В результаті таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 483 гривні.

Крім того, 28.12.2015 року о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де з корисливих спонукань у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_4 , де переконавшись, що ніхто не побачить його протиправних дій, за допомогою заздалегідь підшуканого каменю розбив віконне скло квартири АДРЕСА_4 , через яке незаконно проник до квартири, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме: чавунну сковорідку, діаметром 22 см., котру потерпіла купувала в 2002 році, сковорідку марки «Тефаль», діаметром 18 см., котру потерпіла купувала в 2013 році та алюмінієву каструлю об`ємом 1,5 л., котру потерпіла купувала в 1980 році вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи №15 від 11.01.2016 року складає відповідно78 гривень, 128 гривень та 20 гривень.

Після цього, з вказаним майном потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд.

В результаті таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 226 гривень.

Крім того, 31.12.2015 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де з корисливих спонукань у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_5 , де переконавшись, що ніхто не побачить його протиправних дій, за допомогою заздалегідь підшуканого каменю, розбив віконне скло квартири АДРЕСА_6 , через яке незаконно проник до квартири, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав майно, а саме: акустичні колонки марки «Logitech SH-X230-07-C» чорного кольору, вартість котрих, згідно висновку товарознавчої експертизи №6 від 11.01.2016 складає 600 гривень, 2 палки ковбаси марки «М`ясна лавка Губернська» вагою 0,420 кг. кожна, вартістю 28 гривень 14 копійок кожна, 4 пляшки вина ігристого білого марки «Asti» ємністю 0,7 л. кожна, вартістю 65 гривень 1 пляшка, 2 пляшки лікеру «Canari Toffee» ємністю 0,35 л. кожна, вартістю 90 гривень 1 пляшка, 1 пляшки напою безалкогольного «Кока кола» ємністю 1,5 л. вартістю 13 гривень, 1 пляшки горілки марки «Мороша» ємністю 1 л. вартістю 110 гривень.

Після цього, з вказаним майном потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник в невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому майном на власний розсуд.

В результаті таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1219 гривень 28 копійок..

Крім того, 01.01.2016 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля подвір`я домоволодіння АДРЕСА_7 , яке належить ОСОБА_11 , де з корисливих спонукань у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , зайшовши на територію домоволодіння АДРЕСА_7 , де переконавшись, що ніхто не побачить його протиправних дій, за допомогою заздалегідь підшуканого каменю, розбив віконне скло будинку АДРЕСА_7 , через яке незаконно проник до будинку, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав майно, а саме: телевізор марки «Sony KDL 42W705BBR» чорного кольору, вартістю 12274 гривні та ноутбук «Sony SVE171B1V» білого кольору вартістю 7000 гривень (вартість згідно висновку товарознавчої експертизи №7 від 11.01.2016 року), чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 19274 гривень, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин що не залежали від його волі, тому як на місці вчинення злочину останній був застигнутий і затриманий співробітниками Нікопольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони Дніпропетровської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що при призначенні покарання суд призначив йому суворе покарання, тому просив колегію суддів призначити йому більш м`яке покарання.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений просив задовольнити його апеляційну скаргу та призначити більш м`яке покарання, застосувавши ст.69 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 злочинів при обставинах, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ст.185 ч.3, ч.3 ст.15,ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Посилання засудженого на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості є непереконливими.

Згідно зі ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання обвинуваченому призначено із порушенням вказаних вимог закону.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду (а.кп.54-58 том 1), при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (а.кп.60, 61 том 2), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.кп.58 том 2), кримінальні правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення протягом невідбутої частини покарання, позитивну характеристику за місцем проживання (а.кп.59 том 1), обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до вимог ст.66 КК України суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України суд визнав рецидив злочинів.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_6 було призначено судом на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2009 року, яка становить 1 рік 4 місяці 28 днів позбавлення волі та призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі у виді 4 чотирьох років 3 місяців позбавлення волі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 достатнє покарання для його перевиховання та виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів, тому законних підстав для застосування до нього положень ст.69 КК України та ст.75 КК України колегія суддів не вбачає та вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року у кримінальному провадженні за №0001193, відносно ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3