Справа № 1-240/11 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року

Зарічний райсуд м.Суми в складі: головуючого судді Шершак М.І.

при секретарі Українець Н.О.,

з участю прокурора Ралка С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за звинуваченням: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, не працює , мешкає м. Суми, вул. Харківська, 106/9, раніше засуджувалась 1) 29.10.2009 року за ст. 190 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт.

в скоєнні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Підсудня ОСОБА_1, скоїла злочин при наступних обставинах:

Так вироком Зарічного райсуду м. Суми від 29.10.2010 року ОСОБА_1 засуджена за ст. 190 ч.1 КК України до 240 годин громадських робіт.29.11.2010 року ОСОБА_1 була взята на облік КВІ Зарічного району м. Суми.29.11.2010 року ОСОБА_1., під розписку була ознайомлена з порядком відбуття покарання за вироком суду і цього ж дня останній було видане направлення до Зарічної районної в м. Суми адміністрації для відбування покарання. Підсудна ОСОБА_1, під час відбуття покарання без поважних причин допустила прогули 03,07,08,20,29 грудня 2010 року, а також 14 січня 2011 року, за що було до засудженої застосовано письмове попередження. Незважаючи на попередження підсудна 18,25,26 січня , 01.07. та 25 лютого 2001 року знову не з'явилась на відпрацювання.

Будучи допитаною у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1, свою вину у скоєному при зазначених вище обставинах визнав повністю, суду пояснила, що дійсно вироком Зарічного райсуду м. Суми була засуджена до громадських робіт, однак на відпрацювання не з'являлась так як хворіли діти, однак до медичних установ вона не звергалась.

Таким чином суд вважає, що вина підсудної у судовому засіданні доведена повністю і дії підсудного необхідно кваліфікувати, за ст. 389 ч.2 КК України, як ухилення від відбуття громадських чи виправних робіт, особою засудженою до цього покарання:

При вирішенні питання про призначення покарання суд керується Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами покарання" , відповідно до якої п.8 „Суд не вправі перейти до більш м'якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити кримінальну справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання. За таких обставин оскільки ОСОБА_1, має двох неповнолітніх дітей віком до чотирьох і чотирнадцять років і їй неможливо призначити покарання за санкцією ст.389 ч.2 КК України, останню необхідно звільнити від кримінальної відповідальності , закривши відносно неї кримінальну справу.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 7,323,324 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звільнити від покарання визначеного санкцією ч.2 ст. 389 КК України , відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 рок у„Про практику призначення судами покарання", кримінальну справу відносно ОСОБА_1 закрити.

Запобіжний захід не змінювати до набранням вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

Постанова суду може бути оскарженим до апеляційного суду Сумської області, через Зарічний райсуд м. Суми на протязі 7 діб з часу її оголошення.

Суддя