АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: садовий будинок розташований за адресою:

АДРЕСА_2 ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки особою, що подала клопотання, доведено необхідність такого арешту у відповідності до вимог ст. 170 КПК України та таке клопотання містить достатніх правових вимог.

В апеляційній скарзі власники майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту. Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційних скаргах, апелянтивказують на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази причетності їх до вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України. Крім того апелянти вказують, що майно належить на праві приватної власності, на підставі правовстановлюючих документів на що увагу слідчий суддя не звернув.

Одночасно апелянти просять поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту в суді першої інстанції не були, ухвалу слідчого судді отримали лише 01.09.2016 року а тому оскарження ухвали слідчого судді від 07 липня 2016 року слід вважати поданим без пропущення процесуального строку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна, яка підтримала клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді і апеляційну скаргу та просила їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання прокурора про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що повний текст оскаржуваного рішення, згідно наявної в матеріалах судового провадження розписки власниками майна було отримано лише 01 вересня 2016 року

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, відповідно до матеріалів провадження, які були досліджені судом, останні не містять відомостей того, що саме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , зокрема, квартира АДРЕСА_1 ; садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 є предметом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Разом з цим, колегія суддів зважує і на ту обставину, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не є підозрюваними у вчиненні злочинуза ч.1 ст. 382 КК України, не є третіми особами, відносно них не заявлено цивільний позов у порядку, встановленому ст.128 КПК України, відсутні відомості про причетність до вчинення злочинів з приводу яких проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні,

За наведеного, не можна вважати доведеною необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, а тому висновок слідчого судді, що саме квартира АДРЕСА_1 ; садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 підлягають арешту, є помилковим.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована.

Керуючись ст.ст.117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року.

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , - скасувати.

Постановити нову, якою в задоволенні клопотання клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 про накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власниками якими є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3313/2016 Категорія ст. 172 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції
Доповідач: ОСОБА_1