АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000826 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Підлісне, Новоодеського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційними скаргами обвинуваченого та у його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахується з 27.01.2015 року, зараховано на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк покарання - попереднього з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 3 919 грн. 44 коп. за проведення експертиз.
Ухвалено стугнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 7 400 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього в сумі 108 559,00 грн..
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в закону силу, залишено тримання під вартою.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_5 26.01.2015 року, знаходячись у невстановленому слідством місці, у невстановлений час, вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та вирішили вчинити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку вони зустрінуть на вулиці, із застосуванням револьвера моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 , розподіливши при цьому ролі особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, буде погрожувати застосовуванням фізичного насильства, використовуючи та застосовуючи револьвер моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинен здійснювати погрози вбивством та застосовувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я, в момент коли, особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження буде відбирати цінні речі.

Після цього, 26.01.2015 року, приблизно о 00 год. 45 хв., ОСОБА_9 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля під`їзду № 3, будинку № 9 по вул. Вишняківській в м. Києві, помітили раніше невідомого їм ОСОБА_10 , котрий зайшов до даного під`їзду. Зайшовши слідом та наблизившись до потерпілого, діючи узгоджено, згідно розподілених ролей, особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, напав на потерпілого ОСОБА_10 спереду, схопивши його за куртку та почав тягнути на вулицю, після чого для подавления волі до опору, вдарив останнього своїм кулаком в область лівого ока. В цей час ОСОБА_5 , наблизившись до ОСОБА_10 , спільно з особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, притиснули потерпілого до стіни, при цьому особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вийняла з правої кишені своїх штанів револьвер моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 та приставила його ОСОБА_11 до голови. ОСОБА_9 в свою чергу наніс ОСОБА_11 удар у живіт і обличчя, почав здушувати руками шию та погрожувати фізичною розправою. ОСОБА_12 , побачивши револьвер моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 та отримавши в свою адресу погрози застосування відносно нього фізичної сили, усвідомлюючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, спробував вирватись від нападників та побіг у бік ліфта, що знаходиться в даному під`їзді. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження спільно з ОСОБА_9 наздогнали ОСОБА_10 і особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження здійснла постріл в підлогу під ноги ОСОБА_8 з револьвера моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 , після чого направила револьвер моделі «SAFARI 820G» № НОМЕР_1 на ОСОБА_10 та наказала останньому передати їм особисте майно, що належить ОСОБА_11 , а саме золотий ланцюг, 585 проби, вагою 12 грамів, вартістю 5920 гривень, який знаходився у ОСОБА_10 на шиї та золотий хрестик, 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 1480 гривень, який був одягнутий на даний ланцюжок. При цьому ОСОБА_9 знаходився поряд і своєю присутністю морально здійснював тиск та контроль за виконанням передачі особистого майна ОСОБА_13 .

У подальшому ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 7400 гривень.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції як незаконний та ухвалити новий, згідно якого перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 187 КК України та призначити більш м`яке покарання, мотивуючи тим, що оскаржуваний вирок суду ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджений доказами у справі. Зокрема, вважає, що кваліфікація його дій за ч.2 ст. 187 КК України є безпідставною, крім того є не доведеним той факт, що злочин було вчинено за попередньою змовою групою осіб, оскільки дані твердження є нічим не підтверджені, а на думку обвинуваченого є лише припущеннями як органу досудового розслідування так і суду першої інстанції, та його причетність до інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 187 КК України ґрунтується лише на показаннях потерпілого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуваний вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, вказуючи про необ`єктивність та неповноту у з`ясуванні судом фактичних обставин справи та оцінки доказів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у відкритому викраденні у потерпілого ОСОБА_8 золотих прикрас не ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин даної справи, в основу обвинувального вироку судом покладені суперечливі показання потерпілого, висновки експерта, які здобуті органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства і, на думку сторони захисту, в силу ст.ст. 86, 89 та 95 КПК України є недопустимими. Крім того, вважає, що органом досудового розслідування не доказані обставини події кримінального правопорушення в частині обставин вчинення інкримінованого її підзахисному кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої злочином.
Також, захисник зазначає про те, що суд не дав належної оцінки показанням її підзахисного ОСОБА_5 , який під час розгляду справи вказував про свою непричетність до вчинення грабежу, що за відсутності в матеріалах кримінального провадження прямих доказів, підстав стверджувати про винуватість та доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, -немає.
Крім того, захисник зауважує, що заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди є нічим не підтверджений та безпідставний, а висновки суду про задоволення даного цивільного позову не обґрунтовані.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 змінив вимоги поданої апеляційної скарги та підтримав вимоги свого захисника ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та у його інтересах захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та у його інтересах захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 як і на правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст. 187 КК України.
Згідно показань наданими обвинуваченим в ході судового засідання суду першої інстанції ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України не визнав та суду показав, що 25.01.2015 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_14 , після роботи поїхали в магазин по АДРЕСА_3 де працювала його знайома ОСОБА_15 , він запропонував їй зустрітися після роботи, на що вона погодилася і сказала заїхати за нею о 22:00 год. Заїхавши за ОСОБА_15 близько 22.00 год. вони за пропозицією останньої поїхали у бар по вул. Вишняківській у м. Києві, де зробили замовлення та сиділи відпочивали. ОСОБА_14 часто виходив на вулицю курити, та запропонував вийти всім разом, ОСОБА_15 відмовилася, а він погодився, однак трохи затримався оскільки щось шукав у телефоні. Коли він вийшов на вулицю ОСОБА_14 з кимось сперечався, та направився за молодим хлопцем у один з під`їздів прилеглих будинків. Для того, щоб з`ясувати що трапилося, він прослідував за ним та у середині побачив, що у молодого чоловіка який був з ОСОБА_14 кров під оком, та коли він запитав, що сталося останній відповів йому у грубій формі, після чого він наніс йому удар в живіт та обличчя і кілька разів потягнув за одяг, після чого він почув постріл. Пістолета у ОСОБА_14 він до цього не бачив, та про те, що він є у останнього не знав.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, його вина у вчиненні цього злочину у повному обсязі доведена в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та підтверджується:
-показаннями потерпілого ОСОБА_8 наданими в суді першої інстанції, згідно яких 26.01.2015 року пізно повертався додому, та зайшовши у під`їзд почув як хтось біжить і подумав, що це хтось із сусідів, однак як виявилося пізніше це був громадянин ОСОБА_14 , який схопив його за куртку та почав тягнути до виходу. Він намагався вирватися однак ОСОБА_14 наніс йому удар в обличчя після чого він почав погано бачити. Незабаром цього з`явився ОСОБА_9 ОСОБА_14 сказав, що він представник правого сектору та якщо він поїде з ними то з ним нічого не трапиться, однак він відмовився. Після цього нападники почали тягнути його за одяг, та він впав на підлогу, після чого вони підняли його та поставили до стінки. ОСОБА_14 дістав зброю та почав демонстувати її перед обличчям, після чого приставив її до голови та спитав чи стріляти. В свою чергу ОСОБА_16 сказав, що кулі коштують дорого, а його життя нічого не варто та наніс йому удав в живіт та обличчя і почав душити, однак ОСОБА_14 зупинив його і в цей час він зміг вирватися та побіг до ліфтів. ОСОБА_14 наздогнав його та вистрелив в область ніг, наказавши повернутися у темну частину під`їзду, та почав ритися у його сумці, запитуючи при цьому про цінні речі. Будучи сильно переляканим та боячись за своє життя і здоров`я він сказав, що у нього є золотий ланцюжок та віддав його ОСОБА_14 , який сказав йти. Однак в ліфті його наздогнав ОСОБА_5 та наніс, ще декілька ударів, після чого його відтіснив ОСОБА_14 , який піднявся з ним на поверх. Зазначивши, що дії нападників були узгодженими між собою, однак більш агресивним та цинічним був ОСОБА_5 , який протягом всього часу погрожував вбити та порізати його.
Показаннями свідка ОСОБА_17 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що працює в магазині «Продукти» по вул. Вірменській, 11 у м. Києві, 25.01.2015 року була на роботі та під кінець зміни у магазин зайшов ОСОБА_5 зі своїм другом та запропнували поїхати у кафе на, що вона погодилася та близько 22:30 год. вони поїхали у кафе, яке знаходилося у підвальному приміщенні, навпроти супермаркету «Велика Кишеня» в районі вул. Вишняківської у м. Києві. Там вони разом пили вино та розмовляли. Під час відпочинку чоловіки вийшли на вулицю курити приблизно на 20 хвилин, та після того як вони повернулися у ОСОБА_5 була рука в крові і вони швидко розрахувалися та вирішили піти. Коли вони сіли в машину до них підійшов якийсь чоловік та щось спитав, однак товариш ОСОБА_5 щось йому показав та вони швидко поїхали. Вона сильно перелякалася та попросила зупинити машину, після чого викликала таксі та поїхала додому.В кафе вони прийшли близько півночі, сиділи приблизно хвилин сорок, під час відпочинку знайомий ОСОБА_5 показував револьвер.

Показангнямии свідка ОСОБА_18 будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 26.01.2015 року приблизно 01:00 год. почув як син відкриває двері і зразу пішов його зустріти, так як хвилювався оскільки дзвонив йому, однак той не брав трубки. Коли відкрилися двері він побачив, у сина тілесні ушкодження та запитав, що трапилося. Син відповів, що на нього напали двоє та у них зброя. Після цього він вийшов з під`їзду, підійшов до сірої дев`ятки та нахилився у водійське вікно. В машині на водійському сидінні сидів ОСОБА_14 , а біля нього ОСОБА_5 , ззаду ще була якась дівчина. Він спитав хто побив його сина, однак вони відповіли що нічого не бачили, та почали рухатись. Через кілька метрів машина зупинились, після чого відкрилась дверка водія, з якої виглянув ОСОБА_14 і тримаючи в руках револьвер спитав чи є якісь проблеми.
Показаннями свідка ОСОБА_19 та аналогічними показаннми свідка ОСОБА_20 , допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції, згідно якого показав, що вони з братом вночі поверталися додому, йшли з ОСОБА_21 через Чабани. По дорозі зупинилася сіра дев`ятка та водій, який у даний момент є обвинуваченим, запропонував їх підвести. Біля Новосілок їх зупинили працівника ДАІ, однак водій не зупинився і почав втікати, невдовзі їх наздогнали, після чого в машині було знайдено пістолет.
Свідок ОСОБА_22 будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що являється братом обвинуваченого ОСОБА_5 , одного разу вони поверталися разом з магазину, по дорозі підібрали двох пасажирів, невдовзі їх зупинила міліція, після чого в машині було знайдено пістолет. Автомобіль належить громадянину ОСОБА_14 з яким вони разом винаймали житло.
Свідок ОСОБА_23 будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що являється експертот балістом, а також підтвердив, що наданий йому на дослідження предмет схожий на револьвер є короткоствольною, вогнепально зброєю револьвером моделі «Safari 820G» № НОМЕР_1 , калібру 9 ммR (.380), що призначений для стрільби патронами «несмертельної дії», спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами відповідного типу та калібру.

Також висновки суду ґрунтуються на достатніх і допустимих доказах, в тому числі даних: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.01.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_24 повідомив, що 26.01.2015 року близько 00.30 год. по вул. Вишняківській, 9 невстановлені особи відкрито заволоділи його золотим ланцюжком (т.2 а.п.22); протоколом огляду місця події від 26.01.2015 року та фото таблицями до нього (т.2 а.п.23-26), з якого вбачається, що 26.01.2015 року було оглянуто під`їзд АДРЕСА_4 та було виявлено і вилучено 3 рвані клаптики чорного кольору, 2 сліди папілярних узорів та 1 слід частини долоні; протоколом огляду місця події від 27.01.2015 року та фото таблицями до нього (т.2 а.п.27-32), згідно якого 27.01.2015 року за адресою: м. Київ, вул. І. Сірка, 2 було затримано автомобіль ВАЗ 21093 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , який повідомив що даний автомобіль належить ОСОБА_14 . У вище вказаному автомобілі було виявлено предмет схожий на револьвер. Висновком експерта №98 від 12.02.2015 року, згідно якого предмет схожий на пістолет, що був вилучений під час ОМП 27.01.2015 року є короткоствольною, вогнепальною зброєю револьвером моделі «Safari 820G» № НОМЕР_1 , калібру 9 ммR (380), що призначений для стрільби патронами «несмертельної дії», спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами відповідного типу та калібру (т.2 а.п.37-40). Протоколом огляду місця події від 09.02.2015 року (т.2 а.п.47-48), з якого вбачається, що у автомобілі ВАЗ 21093 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , було виявлено предмет схожий на гільзу. Висновком експерта №183 від 05.03.2015 року, згідно якого предмет схожий на гільзу, що був вилучений під час ОМП 09.02.2015 року у автомобілі ВАЗ 21093 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 є частиною ( стріляною гільзою) пістолетного патронного калібру 9 мм Р.А., виробництва фірми «SeliriBellot» м. Прага, Чехії, до боєприпасів не відноситься. Дана гільза стріляла з самозарядної вогнепальної зброї калібру 9 мм Р.А. (т.2 а.п. 59-61). Висновком експерта №239 від 28.01.2015 року (т.2 а.п.88-91), згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження:синець на повіках лівого ока з переходом в підочну, виличну ділянки, на лівий скат носу, забійна рана та садно лівої підочної ділянки розташованої на фоні вищезазначеного синця, крововилив склери лівого ока у зовнішнього куточка, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Синці в лівій лобно-тім`яній ділянці -1, на задній поверхні обох ліктьових суглобів -2, в правій тім`яно-скроневій ділянці -1, в правому підщелепному трикутнику -1, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупим (тупими) предметом (предметами), що не відобразили в собі характерних властивостей травмую чого предмету, за давністю утворення, враховуючи їх морфологічні особливості, можуть відповідати даті 25-26.01.2015 року.Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2015 року, (т.2 а.п.92-96), згідно якого потерпілий ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка вчинила відносно нього розбійний напад. Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.01.2015 року, (т.2 а.п.129-133), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_18 вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка знаходилася на пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ безпосередньо після розбійного нападу на його сина.
Достовірність даних вищевказаних протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілого ОСОБА_8 , під час проведення слідчих дій перевірені судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про свою непричетність до вчинення розбою, обґрунтовано визнані судом безпідставними.

Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілого та наявні в справі письмові докази, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_5 на вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про те, що обвинувачення її підзахисного у розбої ґрунтується на припущеннях, за відсутністю належних та допустимих доказах, неповному та необ`єктивному з`ясуванні судом обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що спростовуються показаннями потерпілого, а також оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.

Змістом умислу особи, яка вчинює розбій охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.
При розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи

висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити,

заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке

тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою

працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки.
Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою

осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Фактичні обставини справи свідчать про те, що з об`єктивної та суб`єктивної сторони дії обвинуваченого ОСОБА_5 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження охоплювались єдиним умислом, спрямованим на вчинення нападу на потерпілого, а технічний розподіл ролей свідчить про те, що ОСОБА_5 вчинив розбій за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога т а лікаря психіатра не перебуває, характеризується посередньо за місцем проживання, не одружений, офіційно не працює.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.
Враховуючи, зухвалий характер та спосіб вчинення розбійного нападу, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_5 представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене судом першої інстанції покарання за ч.2 ст. 187 КК України, у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів також не вбачає.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 420, 424 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 187 КК України залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та у його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/989/2016
Категорія КК: ч.2 ст. 187 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_25
Доповідач: ОСОБА_1