АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 1/2113/68/2012
Справа №11/791/4/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: п.п. 2;4;13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року березня місяця «01» дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2 ;
Суддів:ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ;
З участю прокурора: секретар: адвоката: засудженого:ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією із доповненнями засудженого ОСОБА_8 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком:

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України; уродженець 265 роз`їзду Каховського

району Херсонської області, раніше судимий:

- 16.04.2002 року Новотроїцьким районним судом

Херсонської області за ч.1 ст. 115 КК України на 10 років

позбавлення волі; звільнений 17.02.2010 року за

відбуванням строку призначеного покарання;

- 01.02.2011 року Бериславським районним судом

Херсонської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України до

покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

звільнений від відбування покарання з

випробуванням на підставі ст. 75 КК України з

встановленням іспитового строку 3 роки, -

засуджений за п.п. 2;4;13 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 обрана тримання під вартою з 25.06.2011 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 3484.57 гривень.

Вирішене питання щодо речових доказів.

ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, 24 вересня 2011 року приблизно о 18.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , з метою позбавлення життя малолітньої дитини, із особливою жорстокістю, завдав множинні удари ніжкою від столу, руками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок малолітнього ОСОБА_9 , які спричинили потерпілому особливі страждання, після чого виніс непритомного потерпілого на подвір`я вказаного будинку і, за допомогою шнурка від кросівка, повісив ОСОБА_9 на воротах, обв`язавши шнурок по його шиї. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень малолітній потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в реанімаційному відділенні Каховської ЦРЛ Херсонської області.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_8 вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції щодо нього, вважаючи його постановленим без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи; посилається на те, що судом були допущені односторонність та неповнота як досудового, так і судового слідства; зроблені судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи; допущені істотні порушення вимог КПК України порушено його право на захист на вилученій дерев`яній ніжці від столу, окрім слідів крові, інших слідів не виявляли, а саме таких, які б належали йому, ОСОБА_8 ; оспорює висновки судово-дактилоскопічної експертизи /а.с. 57-61, т.1/ про те, що оскільки виявлені на внутрішньому боці стіни будинку сліди йому не належать, то це свідчить, що він вказаного злочину не вчиняв, а висновки проведених судово-медичних та судово-імунологічних експертиз також його винності не підтверджують; оспорює сам факт вилучення у нього шортів із слідами крові. Вважає винесений судом першої інстанції вирок щодо нього суворим. Просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд або ж повернути на нове розслідування.

Дана кримінальна справа знаходилася на касаційному розгляді у Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, і 30 квітня 2015 року була постановлена ухвала про задоволення частково касаційної скарги засудженого ОСОБА_8 , а ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13.08.2013 року скасовано, з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Причинами скасування ухвали апеляційного суду Херсонської області стало те, що апеляційний суд в ухвалі не навів суті доводів, зазначених в доповненнях до апеляції, ретельно їх не перевірив, не дав на них вичерпної відповіді.

Заслухавши суддю-доповідача по справі; думку прокурора, який заперечував проти поданої з доповненнями апеляції засудженим ОСОБА_8 і прохав вирок суду першої інстанції щодо нього залишити без змін; захисника ОСОБА_7 та засудженого, які прохали задовольнити апеляцію ОСОБА_8 , вирок суду першої інстанції скасувати, за думкою захисника кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів, а засуджений ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції скасувати, а його виправдати, бо він інкримінованого йому злочину не вчиняв; в судових дебатах учасники процесу залишилися при тій же думці; надавши останнє слово засудженому ОСОБА_8 ; провівши в ході апеляційного розгляду справи часткове судове слідство; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляція з доповненнями задоволенню не підлягає із слідуючих підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, органами досудового слідства та судом виконані вимоги, передбачені ст. 22 КПК України, направлені на вжиття всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Були вичерпані всі наявні можливості для розкриття даного злочину досудовим слідством.

Відповідно до ст. 67 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Перевіркою матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції вимог зазначеного закону дотримався.

Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими по справі доказами.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 24.06.2011 року та фототаблицею до нього /а.с.20-29, т.1/, на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , було виявлено на воротах чоловічий кросівок із шнурком, у приміщенні вказаного будинку виявлено поламані дерев`яні меблі, розбиті телевізор та скло, порозкидані різні речі та продукти харчування; на підлозі та розбитому склі багато плям бурого кольору, схожих на кров, а на стіні однієї з кімнат виявлено відбиток дитячої долоні темного кольору.

З місця події були вилучені, виявлені предмети: кросівок зі шнурком; дерев`яна ніжка від столу; зразки бурого кольору, схожої на кров. А з протоколу додаткового огляду місця події від 25.06.2011 року та плану-схеми до нього /а.с. 38-41, т.1/ вбачається, що при огляді подвір`я вказаного вище будинку, було виявлено на внутрішній частині вхідних воріт плями речовини бурого кольору, на бетонній підлозі подвір`я чоловічій кросівок із шнурком, що було вилучено.

Протоколом огляду від 25.06.2011 року та фототаблицею до нього відображено численні тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 /а.с. 121-126, т.1/.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_9 №127-к /а.с. 130-135, т.1/, у потерпілого наявні заподіяні йому такі тілесні ушкодження: група а) відкриті переломи кісток зводу та основи черепа, забій головного мозку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку, крововиливи під тверду мозкову оболонку, крововиливи в м`які покриття голови, забійні рани на голові та обличчі, крововиливи та садна на голові та обличчі; група б) смугасті садна на шиї; група в) крововиливи та садна на правій верхній та нижній кінцівках, крововиливи на лівій верхній кінцівці та тулубі. Тілесні ушкодження групи «а» спричинені від численних ударів твердими тупими предметами з обмеженою поверхнею дії в область голови незадовго до настання смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Тілесні ушкодження групи «б» спричинені від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею дії, незадовго до настання смерті, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження групи «в» могли бути спричинені як від ударів твердими тупими предметами, не виключено, від ударів руками, ногами, так і від співудару з виступаючими твердими тупими предметами, незадовго до настання смерті і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала в результаті виникнення відкритих переломів кісток зводу та основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під тверду та м`яку мозкові оболонки, що підтверджується наявністю вдавленого перелому лівої тім`яної кістки, перелому правої тім`яної лобної та клиновидної кісток, крововиливів під тверду мозкову оболонку на нижній поверхні правої лобної долі і на верхньо-боковій поверхні лівої тім`яної частки, крововиливи під м`яку мозкову оболонку на нижній поверхні правої лобної частки і на верхньо-боковій поверхні лівої тім`яної частки, ділянки забою головного мозку в тім`яній частці ліворуч.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №196 від 01.09.2011 року /а.с. 34-36, т.1/, на дерев`яній ніжці від столу, вилученої, як вказано вище при огляді місця події, було виявлено сліди крові, що могла належати потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно з висновком додаткової судово-медичної імунологічної експертизи №25/127 від 14.09.2011 року /а.с. 140, т.1/, характеристики дерев`яної ніжки, вилученої в ході огляду місця події, не протирічать характеру локалізації та механізму виникнення ушкоджень групи «а», описаних у висновку експерта №127-к від 25.06.2011 року. Спричинення тілесних ушкоджень групи «а» від ударів дерев`яною ніжкою, наданою на експертизу, не виключається. Ушкодження групи «б», а саме, смугасті садна на шиї потерпілого ОСОБА_9 , могли бути спричинені, не виключено, вільними кінцями шнурка кросівка, наданого експерту для проведення судово-медичної експертизи.

Згідно висновків: - судово-медичної імунологічної експертизи №194 від 12.08.2011 року, на вилученому при огляді місця події бинтовому тампоні виявлено кров, яка могла виникнути від потерпілого ОСОБА_9 /а.с. 68-70, т.1/; - аналогічні висновки судово-медичної імунологічної експертизи №193 від 22.08.2011 року /а.с. 79-81, т.1/; - судово-медичної імунологічної експертизи №197 від 01.09.2011 року, на вилучених в ході проведення огляду правому кросівку та його шнурі виявлено кров, що могла виникнути від потерпілого ОСОБА_9 /а.с. 90-92, т.1/.

Згідно протоколу виїмки від 25.06.2011 року у засудженого ОСОБА_8 , за присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , начальником СВ Каховського РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_12 , були вилучені шорти типу «бриджі» чорного кольору з емблемою «Пума» та написом «Пума» на них /а.с. 109, т.1/. Від підпису даного протоколу виїмки ОСОБА_8 відмовився у присутності тих же понятих.

Даний протокол оголошувався при апеляційному розгляді; в якості свідка було допитано ОСОБА_11 , який приймав участь у якості понятого при виїмці у ОСОБА_8 нижнього одягу, і він пояснив, що дійсно був запрошеним до Каховського райвідділу міліції як понятий та за його участю у ОСОБА_8 були вилучені шорти, а саме, чорні спортивні штани; видав він їх добровільно, але відмовився підписувати протокол виїмки; ніяких тілесних ушкоджень візуально у ОСОБА_8 не бачив; скарг він не висловлював, стояв мовчки.

З даного приводу був допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що у засудженого ОСОБА_8 були вилучені шорти бриджі чорного кольору з написом на них «Пума»; видав їх добровільно, але протокол не підписав за присутності понятих.

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи №198 від 02.09.2011 року /а.с. 114-116, т.1/, на шортах, які були вилучені у ОСОБА_8 , виявлено кров людини, яка могла виникнути від потерпілого ОСОБА_9 .

Оскільки висновки проведених по справі експертиз не мають переваг перед іншими доказами по справі, і підлягають обов`язковій оцінці судом шляхом співставлення з іншими зібраними доказами по справі, фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої інстанції та апеляційної інстанції.

Так, сам засуджений ОСОБА_8 у суді першої інстанції пояснював, що він дійсно 24.06.2011 року приїхав в с.Дмитрівку Каховського району Херсонської області, щоб відвідати свою родину, де вживав алкогольні напої разом з матір`ю ОСОБА_13 , братом ОСОБА_14 та співмешканкою останнього ОСОБА_15 . Через деякий час до них прийшла їх родичка ОСОБА_16 зі своїми дітьми. Після вживання алкоголю, він, ОСОБА_8 , був дуже п`яний, через якусь дрібницю між ним та родичами виникла сварка, та він почав лаятися та ломити меблі, а потім вийшов з будинку до гаражу, а там нічого не пам`ятає із-за п`яного стану. При цьому зазначив, що малолітнього ОСОБА_9 не вбивав, його могла вбити мати потерпілого ОСОБА_16 , яка теж була п`яна і кричала на свою дитину.

Такі доводи засудженого ОСОБА_8 про його непричетність до умисного вбивства малолітнього ОСОБА_9 та можливість вбивства потерпілого власною матір`ю ОСОБА_16 , суд першої інстанції належно перевірив та спростував слідуючими доказами: показами свідка ОСОБА_17 , співмешканки засудженого ОСОБА_8 , про те, що 24.06.2011 року вони з останнім та її дитиною приїхали в с.Дмитрівка Каховського району Херсонської області відвідати родину ОСОБА_8 , весь день вживали спиртні напої, туди ж прийшла й родичка ОСОБА_16 з дітьми. Між ОСОБА_8 та його матір`ю ОСОБА_13 виник конфлікт із-за дітей, ОСОБА_18 наказала дітям сховатися під столом. ОСОБА_8 був дуже паяний, ганявся за нею по двору з ножем, бив руками, хапав за волосся, побив у домі матері вікна, тобто, вів себе дуже агресивно. ОСОБА_17 була дуже залякана такою поведінкою ОСОБА_8 , а тому схопила свою дитину та сховалася на подвір`ї за гаражем. Потім бачила, як з будинку з двома дочками вийшла ОСОБА_16 та пішла до себе додому, а через декілька часу вона повернулася із своїм чоловіком ОСОБА_19 . На час їх приходу, в будинку, окрім засудженого ОСОБА_8 та малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , нікого не залишилося, тому вона впевнена, що злочин вчинив саме ОСОБА_8 , вбивши дитину;

показами потерпілої ОСОБА_16 про те, що 24.06.2011 року вона прийшла до родички ОСОБА_13 на АДРЕСА_1 та побачила співмешканку ОСОБА_8 біля калитки двору з дитиною, яка пояснила їй, що ОСОБА_8 дуже п`яний, погрожує їй вбивством, вона його боїться та сховалася. Коли потерпіла ОСОБА_16 зайшла до будинку, побачила розбиті меблі, при цьому розлючений ОСОБА_8 стояв посеред кімнати, малолітній син ОСОБА_16 сидів під столом, боячись ОСОБА_8 . Злякавшись, ОСОБА_16 вирішила вивести дітей з будинку, і непомітно для ОСОБА_8 взяла на руки двох малих доньок і вийшла з будинку, вважаючи, що її сина ОСОБА_9 , який тихо сидів під столом, ОСОБА_8 не помітить. Прибігши додому, розповіла своєму чоловікові ОСОБА_19 , що ОСОБА_8 дуже п`яний та треба їх сина ОСОБА_9 рятувати від останнього. Прибігши до будинку ОСОБА_13 із чоловіком, але врятувати свого малолітнього сина не встигли, оскільки син був побитий та повішений на шнурі від кросівок на воротах подвір`я ОСОБА_13 . Перша допомога сину вже не допомогла, він помер у реанімаційному відділенні лікарні. Впевнена, що її сина ОСОБА_9 побив і повісив ОСОБА_8 . В день скоєння злочину останнім, вона з ним ніякого конфлікту не мала, спиртне з ним не вживала, а тому він її оговорює з метою уникнути покарання за вбивство її дитини;

показами свідка ОСОБА_19 про те, що 24.06.2011 року близько 18-19.00 годин додому прибігли налякані діти, за ними дружина ОСОБА_16 , повідомивши, що ОСОБА_8 «напився до неадекватного стану і сходить з розуму», і перебуває в будинку ОСОБА_13 , де також залишився їх малолітній син ОСОБА_9 , якого треба врятувати від ОСОБА_8 . Він з ОСОБА_16 одразу побігли до будинку ОСОБА_13 , але врятувати сина не встигли, бо він вже був повішаний на шнурі від кросівок на воротах вказаного подвір`я. Сина забрала «швидка допомога», 25.06.2011 року від отриманих тілесних ушкоджень він у лікарні помер;

показами свідка ОСОБА_20 , належно перевірених у судовому засіданні, даних нею на досудовому слідстві, про те, що вона є сусідкою ОСОБА_13 , проживає по АДРЕСА_2 і 24.06.2011 року почула крики з подвір`я ОСОБА_13 . Коли виглянула, побачила, що остання свариться зі своїм сином ОСОБА_8 , який кричав та намагався вдарити ОСОБА_15 . Потім ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зі своїми дітьми пішли з двору кудись, за ними з двору вийшла ОСОБА_17 . В цей час ОСОБА_8 залишався на подвір`ї ОСОБА_13 , звідки продовжувався ґвалт та звуки розбитого скла. Через деякий час вона почула крики про допомогу і побачила ОСОБА_18 , яка вибігла з двору ОСОБА_21 і стала кричати: « ОСОБА_22 повісили!». Свідок вийшла на вулицю, побачивши, що її син ОСОБА_23 з воріт знімає дитину ОСОБА_24 , який був повішаний на шнурку від взуття. Голова дитини була в крові, і він до тями не приходив, а тому вона викликала «швидку допомогу» та міліцію /а.с. 154, т.1/;

показами свідка ОСОБА_23 про те, що в денний час 24.06.2011 року, в центрі с.Дмитрівка Каховського району Херсонської області він бачив як ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бігав з ножем за своєю співмешканкою, лякав людей, при цьому співмешканка його була з дитячою коляскою. В той же день, пізніше, бачив, як ОСОБА_8 в сільському магазині хапав гирю від торгівельних терезів і намагався кинути її в якогось чоловіка, а потім палицею побив свою співмешканку біля гаражу на подвір`ї ОСОБА_13 . Приблизно о 17-18.00 годин він почув крики прохання ОСОБА_19 , який був біля двору ОСОБА_13 , винести ніж, а принісши його, побачив побитого і окровавленого малолітнього ОСОБА_9 , який був непритомний, а на шиї останнього було затягнуто шнурок від взуття. Намагався дитину реанімувати, але потім викликали «швидку допомогу», відправили дитину до лікарні, а ОСОБА_8 затримали працівники міліції.

При апеляційному розгляді в ході проведення часткового судового слідства, за клопотанням прокурора було допитано в якості свідка ОСОБА_25 , який на момент досудового слідства даної справи працював старшим слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя, здоров`я особи СУ УМВС України в Херсонській області, який пояснив, що добре пам`ятає цей резонансний злочин, він входив на той час до групи слідчих, відповідно до постанови про створення групи слідчих, яка оголошена /а.с. 5, т.1/; всіх свідків допитували в Каховському райвідділі внутрішніх справ, або ж в слідчому управлінні, за спливом часу точно не пам`ятає; всіх свідків заводив хтось з дільничних інспекторів, їх могли не реєструвати, бо все відбувалося оперативно. При пред`явленні йому протоколів допиту свідків ОСОБА_14 /а.с. 158, т.1/; ОСОБА_13 /а.с.157, т.1/; ОСОБА_15 /а.с. 156, т.1/, пояснив, що цих свідків він допитував у Каховському райвідділі, а той факт, що вони не були зареєстровані у відповідному журналі, не свідчить про те, що цих свідків не було; свідок ОСОБА_12 , допитаний при апеляційному розгляді справи, пояснив, що на час досудового слідства по справі щодо ОСОБА_8 , він працював начальником слідчого відділу Каховського РВ УМВС, пам`ятає обставини справи, те, що справа в їх райвідділі знаходилася два дні, а закінчувало досудове розслідування по ній слідче управління. Всіх свідків було допитано, але постовий цих осіб не реєстрував у відповідному журналі.

Допитаний при апеляційному розгляді свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_17 та дітьми приїхав до них в гості у с.Дмитрівка Каховського району Херсонської області, всі разом вживали спиртні напої, а затим ОСОБА_8 із-за якоїсь дрібниці почав кричати, сваритися, і щоб не провокувати останнього на подальший скандал, десь о 19.00 годин забрав свою жінку, дітей, матір ОСОБА_13 , і пішли з дому. На той час у будинку залишалися ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 з дітьми. Коли поверталися додому, біля свого двору побачив багато людей та працівників міліції, малий потерпілий хлопчик лежав у дворі весь побитий, без свідомості. Зайшовши у свій будинок, побачив, що телевізор був розбитий, меблі перевернуто і потрощено, на стінах кімнат були «бризки» та сліди крові. В той день ОСОБА_8 був одягнутий у спортивний костюм, спортивні штани з написом «Пума», кросівки. Свої оголошені покази, дані ним на досудовому слідстві /а.с. 158, т.1/ підтримав повністю, зазначаючи, що протокол його допиту підписаний ним особисто; його допитували працівники міліції у прокуратурі в день скоєння злочину.

Покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 були предметом дослідження у судовому засіданні при апеляційному розгляді справи за клопотанням прокурора, оскільки вони відмовилися від давання показів на підставі ст.63 Конституції України. При цьому свідок ОСОБА_13 відповідала добровільно на питання учасників процесу та колегії суддів, у довільній формі розповіла про обставини, які сталися в день злочину: до неї в с.Дмитрівку Каховського району Херсонської області, де вона мешкала на той час разом з молодшим сином ОСОБА_14 та невісткою ОСОБА_15 із їх дітьми, приїхав син ОСОБА_26 із своєю дружиною ОСОБА_27 та дітьми. До них також прийшла її сестра ОСОБА_16 із своїми дітьми. Всі відпочивали в будинку, молоді вживали спиртні напої, після чого засуджений чогось став кричати, бити меблі, телевізор, і вона з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і їх дітьми від скандалу пішли з дому, бо ОСОБА_8 як п`яний, стає дратівливим. ОСОБА_28 також пішла додому, вдома залишалися ОСОБА_8 і ОСОБА_27 . По дорозі ОСОБА_14 телефонував у міліцію, щоб приїхали і затримали п`яного ОСОБА_8 , але у тих не було змоги, і якби ОСОБА_29 затримали зразу, то вбита дитина залишилася б живою. Коли через деякий час повернулися додому, коло свого двору на землі побачили непритомного потерпілого хлопчика, сина ОСОБА_28 , який був у страшному вигляді, весь синій, багато людей і працівників міліції. В її будинку, де недавно було зроблено ремонт, все було побито і розтрощено, порозкидане, на все було страшно дивитися. Її в той же день допитали працівники міліції, і після цього сільрада наказала їх сім`ї виїхати з села, що вони й зробили. В той день ОСОБА_8 був одягнений у спортивний чорний костюм, на штанях була якась «емблема», але не пам`ятає яка; з собою у нього були якісь шорти та футболка.

Покази свідка ОСОБА_15 були оголошені у судовому засіданні.

І оскільки їх покази узгоджуються між собою, а також із показами свідка ОСОБА_14 , допитаного при апеляційному розгляді справи, інших свідків по справі: ОСОБА_17 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_30 , потерпілої ОСОБА_16 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно поклав їх в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 . Крім того, покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , дані ними на досудовому слідстві з урахуванням суб`єктивного сприйняття подій, ніяких суттєвих суперечностей не мають, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано визнані судом об`єктивними.

Аналізуючи матеріали справи, дослідивши оціночні докази суду першої інстанції, провівши часткове судове слідство, колегія суддів приходить до висновку, що суттєвих протиріч у показах потерпілого, свідків, протоколах слідчих дій, матеріалах проведених по справі судових експертиз, інших матеріалах справи, досліджених судом, не мається.

Не огляд судом першої інстанції речових доказів у судовому засіданні, не вплинув, як вважає колегія суддів, на повноту та об`єктивність доказів по справі.

Осудність засудженого ОСОБА_8 встановлено до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №510 від 21.07.2011 року /а.с. 214-220, т.1/.

Доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що він не причетний до вбивства малолітнього ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються фактичними обставинами справи та суперечать сукупності вищевикладених доказів, перевірених судом, а тому, на думку колегії суддів, суд вірно оцінив таку позицію ОСОБА_8 , як можливий спосіб захисту з метою уникнення покарання за скоєне.

Інші ж доводи, на які посилається апелянт у своїй апеляції з доповненнями, не спростовують наявності та беззаперечності факту скоєного злочину засудженим ОСОБА_8 , і його злочинні дії вірно кваліфіковані за п.п. 2;4;13 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство малолітньої дитини, потерпілого ОСОБА_9 , вчинене з особливою жорстокістю, скоєне особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних страждань, зокрема, шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень. Із матеріалів справи /а.с. 121, т.1/; /а.с. 130-135, т.1/; /а.с. 140, т.1/ вбачається, що потерпілому ОСОБА_9 були жорстоко завдані множинні удари по різних частинах тіла, не виключено, що дерев`яною ніжкою від столу, а потерпілий, в силу свого малолітнього віку, не міг чинити опір та відчував сильний фізичний біль. Про наявність у діях ОСОБА_8 особливої жорстокості свідчить і те, що засуджений, після заподіяння малолітньому потерпілому численних тілесних ушкоджень, повісив його на воротах подвір`я на шнурку від взуття, що підтверджує направлення його умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 .

Що стосується посилання засудженого ОСОБА_8 у апеляції з доповненням на порушення його права на захист, то воно є неспроможним. На досудовому слідстві і при розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_8 мав кваліфікованих захисників, які йому були призначені відповідно до вимог кримінально процесуального законодавства України (1960 року).

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_8 про те, що у ході досудового слідства він себе обмовив у вчиненні даного злочину через застосування до нього недозволених методів ведення слідства, то колегія суддів, дослідивши матеріали перевірки заяви ОСОБА_8 з цього приводу, вважає їх надуманими і розцінює як бажання уникнути покарання, бо за дорученням апеляційного суду Херсонської області відповідна заява засудженого ОСОБА_8 перевірялася прокуратурою Херсонської області, і не знайшла свого підтвердження, про що свідчить постанова про закриття кримінального провадження від 15 лютого 2016 року.

При цьому колегія суддів враховує і те, що засуджений ОСОБА_8 під час касаційного оскарження ним судового рішення, звертався із клопотанням до суду касаційної інстанції з проханням про заміну йому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком 15 років /а.с. 354-368, т.2; а.с. 14-28, т.3/, що свідчить про справжнє його ставлення до скоєного злочину та фактичне визнання своєї винності.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покараня ОСОБА_8 , суд не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КПК України. При його обранні суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу засудженого, який раніше був неодноразово судимий, в т.ч. за умисне вбивство за ч.1 ст. 115 КК України, новий злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про стійку злочинну направленість засудженого, небажання стати на шлях виправлення; не працюючий; характеризується негативно, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння; відсутність каяття, що свідчить про виключну суспільну небезпеку засудженого, а тому колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі є необхідним, достатнім, виваженим та справедливим. Менш суворий вид і розмір покарання буде для ОСОБА_8 недостатнім.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України колегією суддів не встановлено.

З цих підстав апеляція з доповненнями засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України (1960р.), колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13 листопада 2012 року щодо нього без змін.

Судді: три підписи

Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2