Справа №638/2203/14-к
№1- кп/638/36/16

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Харків колегія судді Дзержинського районного суду м. Харкова в складі: Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

представників потерпілого : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0005058 від 12.09.2013 року за звинуваченням : ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2008 року народження, не військовозобов`язаного, інвалідності та хронічних захворювань не має, який мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч. 4 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_13 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ПУАТ «ФІДОБАНК», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Римарська, 32 шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, уклав кредитний договір №1124-п/05 з АБ «Факторіал - Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», на суму 31 038 гривень. У свою чергу, ПУАТ «ФІДОБАНК», 23.12.2005 року, виконуючи свої обов`язки за вказаним кредитним договором, за адресою: м.Харків, вул. Римарська 32, в особі заступника керівника індивідуального бізнесу з активних операцій ОСОБА_15 , передав ОСОБА_13 вказану суму грошових коштів. При цьому ОСОБА_13 , бажаючи ввести в оману ПУАТ «ФІДОБАНК» стосовно дійсності своїх намірів та з метою надання своїм діям цивільно-правового характеру уклав з ПУАТ «ФІДОБАНК», в особі заступника керівника індивідуального бізнесу з активних операцій ОСОБА_15 договір застави від 23.12.2005 року, щодо забезпечення виконання ним боргових зобов`язань по поверненню кредиту у сумі 31 038 гривень в строк не пізніше 22.12.2009 зазначивши, що предметом застави є належний йому автомобіль ВАЗ 21070 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_13 достовірно розуміючи для себе, що повертати ПУАТ «ФІДОБАНК» отримані грошові кошти не буде, обернув їх у свою власність. Потім, з метою уникнення накладення стягнення на автомобіль, ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів та достовірно розуміючи для себе, що відчудження заставленого майна допускається лише за згодою застоводержателя, тобто ПУАТ «ФІДОБАНК», видав 16.05.2008 року довіреність на ім`я ОСОБА_16 , на право розпоряджатися автомобілем ВАЗ 21070 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , таким чином приховавши при цьому укладений між ними фактичний договір купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_17 - дружина ОСОБА_16 перепродала зазначений автомобіль ОСОБА_18 . Таким чином ОСОБА_13 заподіяв ПУАТ «ФІДОБАНК» матеріальну шкоду на загальну суму 31 038 гривень

Крім того, ОСОБА_13 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ПУАТ «ФІДОБАНК», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Римарська 32, діючи повторно, шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, уклав кредитний договір № 071- п/06 з АБ «Факторіал - Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК», на суму 23 520 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на момент скоєння злочину було еквівалентно 118 776 гривень. У свою чергу, ПУАТ «ФІДОБАНК», 24.02.2006 року, виконуючи свої обов`язки за вказаним кредитним договором, за адресою: м.Харків, вул.Римарська 32, в особі заступника керівника індивідуального бізнесу з активних операцій ОСОБА_15 , передав ОСОБА_13 вказану суму грошових коштів. При цьому ОСОБА_13 , бажаючи ввести в оману ПУАТ «ФІДОБАНК», стосовно дійсності своїх намірів та з метою надання своїм діям цивільно-правового характеру уклав з ПУАТ «ФІДОБАНК», в особі заступника керівника індивідуального бізнесу з активних операцій ОСОБА_15 договір застави від 24.02.2006 року, щодо забезпечення виконання ним боргових зобов`язань зобов`язань по поверненню кредиту у сумі 118 776 гривень в строк не пізніше 23.02.2011 року, зазначивши, що предметом застави є належний йому автомобіль Dacia Logan 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_2 . Після цього, ОСОБА_13 достовірно розуміючи для себе, що повертати ПУАТ «ФІДОБАНК» отримані грошові кошти не буде, обернув їх у свою власність. Потім, ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів та достовірно розуміючи для себе, що відчудження заставленого майна допускається лише за згодою застоводержателя, тобто ПУАТ «ФІДОБАНК», з метою уникнення накладення стягнення на автомобіль, видав 01.04.2008 року довіреність на ім`я ОСОБА_19 , 1964 року народження, на право розпоряджатися автомобілем Dacia Logan 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , таким чином приховавши при цьому укладений між ними фактичний договір купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_19 перепродав зазначений автомобіль ОСОБА_20 . Таким чином ОСОБА_13 заподіяв ПУАТ «ФІДОБАНК» матеріальну шкоду на загальну суму 118 776 гривень

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_13 свою провину у вчиненні злочину не визнав, пояснив, що він і на час скоєння правопорушень і сьогодні є людиною, яка потрапила у складні життєві обставини. Він вимушений брати кредити для того, щоб якось прогодувати родину та дітей. Він не мав на меті не повернення кредитів, та частково їх повертав, а коли стало скрутно, тоді почав якісь кредитні зобов`язання платити, а якісь ні. Тому, щоб прогодувати родину вимушений був певний час не платити кредитні зобов`язання.

Така позиція обвинуваченого повністю спростовується та його провина у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, повністю знайшла своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він за чотири чи п`ять тисяч доларів США у свого знайомого придбав автомобіль, автомобіль мав певні ушкодження. В подальшому автомобіль він відремонтував та продав. Довіреність на автомобіль надавав йому чоловік на ім`я ОСОБА_21 , а присутнього в залі судового засідання чоловіка « ОСОБА_22 » він перший раз бачить. Грошові кошти були також передані «Геннадію», про те що автомобіль є заставним майном банку йому не було відомо, оскільки при ознайомлення з технічним паспортом автомобіля, він навіть не звернув на уваги на це.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що він у 2011 році через родичів дружини він придбав автомобіль ВАЗ 2107, у жінки на ім`я « ОСОБА_23 », однак прізвища її не пам`ятає. З технічного паспорту йому стало відомо, що власником вказаного автомобілю є ОСОБА_13 . В технічному паспорті малась відмітка, якогось банку, та про що свідчила ця відмітка не звернув уваги. На його вимогу нотаріус повідомила, що з автомобілю знято арешт. В подальшому автомобіль він перепродав чоловіку на прізвище « ОСОБА_24 ». Пізніше стало відомо, що ОСОБА_24 зупинили на посту ДАІ, та саме тоді стало відомо, що на автомобіль накладено арешт. Особисто з ОСОБА_13 він не знайомий, та претензій до нього не має.

Зазначені показання свідків є послідовними, узгоджуються з наведеними вище доказами у справі, а тому сумнівів у їх достовірності, у колегії суддів не викликають.

Крім показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджується наступними доказами:

Договір застави від 24 лютого 2006 року автомобілів Dacia Logan 2005 року випуску номерний знак НОМЕР_2 , та Dacia Logan 2005 року випуску номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до якого вказані автомобілі є заставленим майном.

Договір застави від 23 грудня 2005 року автомобіля марки ВАЗ 21070 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до якого вказаний автомобіль є заставленим майном.

Довіреності від 16 травня 2008 року та03.11.2011 року, відповідно до яких ОСОБА_25 довіряє ОСОБА_16 продати автомобіль ВАЗ 21070 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Довіреність в порядку передоручення від 26 листопада 2011 року, відповідно до якої ОСОБА_17 , діюча від імені ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_18 продати, обміняти, здати в оренду автомобіль ВАЗ 21070 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Розписка від ОСОБА_18 про отримання коштів від ОСОБА_26 за проданий автомобіль ВАЗ 21070 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Довіреність від 01 квітня 2008 року, якою ОСОБА_13 уповноважував ОСОБА_19 розпоряджатися автомобілем Dacia Logan 2005 року випуску номерний знак НОМЕР_2

Довіреність від 28 червня 2008 року від ОСОБА_19 , який діяв від імені ОСОБА_13 продавати, обміняти, здати в оренду ОСОБА_20 автомобіля Dacia Logan 2005 року випуску номерний знак НОМЕР_2 .

Витягом з реєстру видачі нотаріальних довіреностей, де визначені та вказані всі довіреності, які були видані ОСОБА_13 особисто та за його дорученням по праву передоручення.

Договорами кредиту, отриманими ОСОБА_13 в АБ « Факторіал- Банк» на придбання вказаних автомобілів.

Зібрані у справі докази відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України є належними та допустимими, та такими, що в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих стороною обвинувачення.

Аналізуючи позицію обвинуваченого щодо не визнання вини у скоєні злочину, суд на підставі встановлених фактичних даних та наданих прокурором доказів, їх аналізу у судовому засіданні, вважає, що вина ОСОБА_13 у скоєні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, а позиція обвинуваченого є лінією захисту та повністю спростовується.

Дії ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч.1 ст.190, ч.4 ст.190 КК України та на підставі викладеного вважає повністю доведеною його винність, так як він скоїв:

- заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство),

- заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

При призначенні покарання ОСОБА_13 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особливо тяжким злочином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, має вищу освіту, одружений, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце реєстрації та проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає те, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей .

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Аналізуючи всі докази, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, враховуючи його відношення до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_13 можливе без ізоляції від суспільства та, призначивши покарання в межах санкцій інкримінованих статей КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України, із встановленням максимального іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Разом з тим, відповідно до норм ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Частиною п`ятою статті 74 КК України передбачено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання та його відбування на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Суд також враховує роз`яснення, що надані в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, а саме: особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відбування покарання за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
У зв`язку з чим, суд, призначивши покарання за ч.1 ст.190 КК України, враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.49 КК України та ст.74 КК України, приходить до висновку, що ОСОБА_13 підлягає звільненню від призначено за вироком покарання за ч.1 ст.190 КК України, оскільки з часу вчинення ОСОБА_13 вказаного злочину минуло понад три роки.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання за ч.4 ст.190 КК України, суд вважав за необхідне призначити основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.4 ст.190 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
Також, у звязку з тим, що ОСОБА_13 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України, то згідно ст.77 КК України до нього не застосовується додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є його особистою власністю, що передбачене санкцією ч.4 ст.190 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_13 не обирався.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_13 від призначеного покарання за ч.1 ст.190 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- з`являтися для реєстрації в кримінальну-виконавчу інспекцію.

В силу ст.77 КК України додаткове покарання, призначене за ч.4 ст.190 КК України, у виді конфіскації майна, що є власністю ОСОБА_13 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3