АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.4 ст.187 КК - О.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарями з участю прокурора потерпілого захисника перекладача обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 3 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Даштафа Марнеульського району Республіки Грузія, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин Грузії, з середньою освітою, розлучений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 цього Кодексу, на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК цього Кодексу, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати в розмірі 491 грн. 04 коп.

Згідно з вироком, ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

24 серпня 2015 року обвинувачений, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, домовився з потерпілим ОСОБА_12 про зустріч на перехресті вулиць Театральна - Балакіна в м. Полтава для обміну гривні на долари США.

Коли в обумовлений час ОСОБА_12 з грішми прийшов до визначеного місця, то ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке проявилось у здавлюванні ОСОБА_12 та нанесенні йому ударів кулаками та ногами по тулубу, кінцівках та по голові, спричинивши таким чином потерпілому легкі тілесні ушкодження, відкрито заволодів його грошовими коштами в сумі 4040 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України становило 89266 грн.

На початку вересня 2015 року ОСОБА_11 , за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, домовився про зустріч з потерпілим ОСОБА_8 для обміну гривні на долари США.

10 вересня 2015 року близько 19 год., відповідно до попередньої домовленості, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, напав на потерпілого ззаду та почав душити за шию, а особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, почала наносити удари ОСОБА_8 кулаками та ногами по тулубу, кінцівках та голові, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Подолавши таким чином опір потерпілого, обвинувачений з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділи спортивною барсеткою ОСОБА_8 вартістю 100 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 23000 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України становило 506180 грн. 74 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в зв`язку з безпідставним застосуванням при призначенні покарання ст.69 КК України та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. При цьому зазначає, що судом не враховано тяжкість вчинених злочинів, оголошення ОСОБА_11 в розшук, а також те, що обвинувачений не надав інформацію про особу, з якою вчиняв злочини. Ставить під сумнів перебування на утриманні в обвинуваченого неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування потерпілого, який не мав претензій до ОСОБА_11 , оскільки той повністю відшкодував шкоду, пояснення обвинуваченого та його захисника про порушення права на захист, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання. При цьому істотні порушення кримінального процесуального закону можуть мати місце як під час судового розгляду, так і в процесі досудового розслідування.
Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою (не можуть розуміти мову або вільно нею розмовляти), право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України, у тому числі ст.68 цього Кодексу.

При розгляді кримінального провадження, учасник якого не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, суд повинен враховувати правові позиції Європейського суду з прав людини відповідно до положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Право на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в судi, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд (п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН»).

При проведенні досудового розслідування та під час судового розгляду судом першої інстанції дані вимоги виконані не були.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_11 народився в Грузії і є громадянином цієї країни, а його рідною мовою є азербайджанська. Українською мовою обвинувачений не володіє. Такі обставини ніким із учасників провадження не оспорюються.

Під час досудового розслідування захисник обвинуваченого звертався з клопотанням про призначення перекладача, оскільки ОСОБА_11 не володіє державною мовою, проте слідчим був залучений лише перекладач з української мови на російську.

Разом з тим, обвинувачений в суді апеляційної інстанції стверджував, що наполягав на участі в кримінальному провадженні перекладача на азербайджанську мову, оскільки він лише в загальному може розуміти про що говорять російською мовою, але вільно нею не володіє і не читає на цій мові.

Такі твердження ОСОБА_11 стороною обвинувачення спростовані не були.
При цьому, в матеріалах кримінального провадження містяться повідомлення про підозру від 21 вересня 2015 року, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, складені лише українською мовою (т.1 а.с.1-6, 7, 171). Відсутність їх перекладу на рідну мову засудженого, а також і на російську, підтвердив і прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Під час судового розгляду дані порушення усунуті не були, процесуальні документи ОСОБА_11 на мову, якою він володіє, не перекладалися.
Оскаржуваний вирок суду перекладений лише на російську мову, в той час, як ОСОБА_11 наголошував, що не може читати російською мовою. Таким чином було порушено вимоги ст.29, ст.42, ст.68 та ст.376 КПК України.
Верховний Суд України в п.15 постанови Пленуму від 24 жовтня 2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» роз`яснив, що суди повинні додержуватись вимог закону щодо мови, якою провадиться судочинство. Особам, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача.
Позбавлення чи обмеження цих прав особи є істотним порушенням
кримінального процесуального закону, яке тягне скасування судових
рішень.
Враховуючи наведене, вказані порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, оскільки перешкодили ухвалити законне судове рішення та такими, що тягнуть за собою скасування вироку з призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на таке.
Не можна вважати, що п.3 (e) ст.6 Конвенції вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є у провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій (п.74 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»).
Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно усунути вказані порушення, провести процедуру провадження з дотриманням вимог кримінального процесуально закону та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо міри покарання.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого умисних злочинів проти власності. З огляду на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який був оголошений в розшук, затриманий при перетині кордону України, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід щодо ОСОБА_11 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.412, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 3 червня 2016 року щодо ОСОБА_11 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 28 січня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4