АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 від 17 квітня 2014 року, на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2016 року,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що при вирішенні клопотання слідчого про накладення арешту власниця квартири та її представник в передбаченому законом порядку не викликалися, а копія оскаржуваної ухвали отримана під розписку апелянтом лише 16 серпня 2016 року,

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити в повному обсязі.

Так, адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що вказана ухвала постановлена з порушенням приписів ч.2 ст.21, ст.370 КПК України та є незаконною та необґрунтованою.

На його думку, розглядаючи тотожне за змістом первинному повторне клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , у слідчого судді не було правових підстав для його задоволення з огляду на недоведеність передбачених законом підстав для накладення арешту на квартиру, визначених п. 1 ч. 2, ч. 4-6 ст. 170 КПК України, про що було попередньо зазначено колегією суддів апеляційного суду Дніпропетровської області в ухвалі від 11 липня 2016 року, а постановлення спірної ухвали слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 серпня 2016 року є фактичною переоцінкою встановлених судом апеляційної інстанції обставин та незгодою з його правовими висновками, що в силу положень ч. 2 ст. 21 КПК України не допускається.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2016 року клопотання старшого слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області задоволено та накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 від 17 квітня 2014 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження накладення арешту на зазначене майно є необхідним.

Заслухавши суддю доповідача, доводи адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді від 05 серпня 2016 року була постановлена без виклику заявника в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України.

Таким чином, заявнику не було відомо про ухвалення останнього та стало відомо про це лише 16 серпня 2016 року, після отримання копії ухвали. У зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження заявнику.

Поряд з цим, надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Поряд з цим, відсутні також підстави вважати, що суд може застосувати до заявника захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Колегією суддів встановлено, що Жовтневим РВ Дніпропетровського МУ м. Дніпропетровська Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 від 17 квітня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження за 0001208, то ОСОБА_10 здійснюючи продаж квартири АДРЕСА_1 , з метою укладання відповідного договору без отримання дозволу органу опіки та піклування, при його оформлені надала підроблений документ довідку КП «Північне» Дніпропетровської міської ради від 25 липня 2013 року за № 1183.

Поряд з цим колегією суддів встановлено, що жодній особі в межах даного кримінального провадження не пред`явлено підозру.

Також, відсутні також обґрунтовані дані про завдану кримінальними правопорушеннями шкоду та заявлений в межах кримінального провадження цивільний позов.

На переконання колегії суддів, вказані обставини слідчим суддею враховані не були, що істотно вплинуло на правильність його висновків.

Жодних відповідних підстав, передбачених ст. 170 КПК України, а також посилань на вимоги кримінального процесуального закону з приводу зазначених, слідчим суддею наведено не було.

Крім того, 11 липня 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вже розглядалася апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді від 19 квітня 2016 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 та була постановлена ухвала колегії суддів, якою була скасована ухвала слідчого судді та постановлена нова, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на спірну квартиру було відмовлено.

Колегією суддів встановлено, що дана ухвала апеляційного суду слідчим ОСОБА_9 не виконана, а навпаки він 02 серпня 2016 року звернувся з новим клопотанням про накладення арешту тієї самої квартири в рамках даного кримінального провадження до суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляцію представника заявника, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2016 року адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2016 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001208 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4