26.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/1976/16-к
Провадження №1-кп/205/261/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрації не має, раніше не судимого,
якому повідомлену про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ № 2/422/4647/2012 від 11.10.2012 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1А частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_4 , до повноліття дитини, починаючи з 01.08.2012 року.
Проте, ОСОБА_5 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 та будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.
Після чого, згідно довідки - розрахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського управління юстиції, ОСОБА_5 , починаючи з 01.05.2013 року до 05.02.2016 року виплат по аліментам на утримання неповнолітньої доньки не здійснював, тобто 33 місяців 5 днів злісно ухилявся від сплати аліментів, після чого іншої допомоги не надавав, в центр зайнятості Ленінського району не звертався та заходів до працевлаштування не приймав, на попереджувальні листи ВДВС Ленінського району міста Дніпропетровська, погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагував, у результаті чого у нього утворилася заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 , станом на 05.02.2016 року 28 353,36 гривень.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 , свою провину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, та суду пояснив, що дійсно він при викладених в цьому вироку обставинах ухилявся від виконання рішення суду від 11.10.2012 року та не надавав допомогу потерпілій щодо утримання їх спільної дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю офіційного працевлаштування.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що, дійсно, її колишній чоловік ОСОБА_5 дійсно не виплачував аліменти, встановлені рішенням суду від 11.10.2012 року тривалий час, однак, останнім часом у зв`язку з працевлаштуванням, обвинувачений виплачує аліменти у встановленому рішенням суду обсязі, у зв`язку з чим, потерпіла прохала суд не позбавляти ОСОБА_5 волі.
Судом перевірено правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 визнаних ним обставин та добровільність його позицій, а також роз`яснено можливі наслідки у разі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини та оскільки фактичні обставини правопорушення ніким не оспорюються, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою сторін кримінального провадження, вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення.
На підставі викладеного суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтвердилась під час судового слідства, та його умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковано вірно.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.
Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Разом з цим, суд враховує також думку потерпілої щодо призначення покарання, яка прохала суд призначити покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавленням волі.
На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, однак зі здійсненням контролю з боку органів кримінально-виконавчої системи, у зв`язку з чим, суд вважає можливим призначити покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто без реального відбуття покарання та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, встановивши іспитовий термін в 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язок повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця мешкання; періодично являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцяти денний строк з моменту його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Суддя: ОСОБА_1
Копія вірна: Суддя Секретар -