В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 року 284/902/15-к
Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Народичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Базар Народицького району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за частиною 3 статті 185 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Базар Народицького району Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за частиною 3 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
4 липня 2015 року близько 21 години ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), через отвір в загорожі проникли на територію автогаражів, розташованих по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 зірвав металевим ломиком навісний замок на дверях гаража. Після цього вони проникли всередину гаража та, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає і їх дії залишаються непоміченими, з корисливих спонукань, вчинили крадіжку дев`яти металевих швелерів, вартістю 8 гривень за один, на загальну суму 72 гривні, металевого прута, вартістю 6 гривень, металевого ящика для ключів, вартістю 45 гривень, трьох ящиків з болтами та гайками, вартістю 38 гривень за один, на загальну суму 114 гривень, належних ОСОБА_6 , спричинивши таким чином останній матеріальну шкоду на загальну суму 237 гривень.

В судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчиненні інкримінованих їм досудовим розслідуванням злочинів визнали частково.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що дійсно 4 липня 2015 року близько 21 години він за допомогою металевого ломика зірвав навісний замок на дверях та разом зі своїм братом ОСОБА_7 проник до приміщення гаража, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки вони винесли металеві швелери, металевий прут, металевого ящика для ключів та три ящики з болтами та гайками, які в послідуючому здали на металобрухт. Крім того зазначив, що іншого майна вони з братом не брали, а у скоєному він щиро розкаюється.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтвердив показання ОСОБА_4 в частині скоєння крадіжки з гаража, щиро розкаявся та додав, що інше майно, у викраденні якого його обвинувачують, вони не брали й не змогли б фізично за один раз забрати таку кількість металу.

Винність обвинувачених підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що про факт крадіжки та перелік викраденого майна вона дізналась від свого сина ОСОБА_8 , який в минулому займався господарською діяльністю на території зареєстрованого на неї господарства, а тому, більш детальної інформації щодо обсягу викраденого вона надати не змогла. Про те, що саме ОСОБА_9 вчинили крадіжку, вона дізналась вже від співробітників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що викрадені речі були придбані на ім`я його матері, однак, фактично використовувались ним для здійснення господарської діяльності. Вважає, що крадіжку скоїли обвинувачені, оскільки вони не заперечували факт проникнення в гараж, а на момент, коли він був у господарстві останній раз за декілька тижнів до виявлення крадіжки, все майно було на місці.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що дійсно вона неодноразово приймала у братів ОСОБА_9 різний металобрухт. Однак, при цьому зазначила, що кожного разу це був металобрухт з якихось сміттєзвалищ-старі відра, металеві прутки, болти, гайки та таке інше. Нічого подібного на великі запчастини від сільськогосподарської техніки їй обвинувачені ніколи не приносили. Крім того, через деякий час після вчинення обвинуваченими крадіжки, до неї приїжджав син потерпілої ОСОБА_8 та оглянув металобрухт, що був у неї, але належних йому речей не знайшов.

Також вина обвинувачених підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 25 серпня 2015 року, з якого вбачається, що місцем вчинення злочину є територія господарства, розташованого по АДРЕСА_2 .

З протоколів проведення слідчих експериментів від 18 листопада 2015 року за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що обвинувачені розповіли та показали на місці, звідки та як саме вони вчинили крадіжку металевих речей з приміщення гаража, розташованого по АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновка спеціаліста про результати товарознавчого дослідження від 28 вересня 2015 року станом на 20 серпня 2015 року залишкова вартість металевого швелера становить 8 гривень, металевого прута - 6 гривень, металевого ящика для ключів - 45 гривень, ящика з болтами та гайками - 38 гривень.

Оцінивши розглянуті докази, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених і кваліфікує їх дії за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Обґрунтовуючи обвинувачення в частині переліку викраденого у потерпілої майна, прокурор в судовому засіданні посилався на той факт, що під час досудового розслідування обвинувачені повністю визнавали свою вину та давали зізнавальні показання в частині обсягу викраденого, про що можуть свідчити протоколи допиту останніх.

Крім того, прокурор зазначив, що підтвердженням переліку викраденого обвинуваченими майна є показання потерпілої та свідка ОСОБА_8 , надані ними в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні прокурором не було достовірно доведено той факт, що обвинувачені 4 липня 2015 року з гаража, розташованого по АДРЕСА_2 , разом з іншими речами таємно викрали електродвигун МСЛ-120, три електродвигуни 20 кВт, 20 метрів 3-х фазного кабеля, 100 метрів 1-фазного кабеля, люстру, 5 тракторних розподільника та 3 гідронасоса, а тому, ці обставини обвинувачення слід виключити з обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особи обвинувачених, які раніше не судимі та за місцем проживання характеризуються позитивно, пом`якшуючі обставини, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, а тому, суд вважає, що їх виправлення можливе без відбування покарання і обвинувачених можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Враховуючи те, що обвинувачені скоїли тяжкий злочин, суд рахує за необхідне, в силу статті 76 КК України, покласти на них обов`язки - періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинувачених про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, в сумі 8095 гривень.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Обвинувачені позовні вимоги ОСОБА_11 визнали частково на суму, яка відповідає вартості фактично викраденого ними майна.

Потерпіла в судовому засіданні наполягала на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі, однак, доказів на підтвердження своїх тверджень щодо переліку викраденого майна суду не надала.

На підставі викладеного та з урахування встановленої судом кількості та вартості викраденого у потерпілої майна, суд дійшов переконання, що цивільний позов ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню на суму 237 гривень.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В силу статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В силу статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 237 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок суду до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копії вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: