Єдиний унікальний номер 725/4108/16-к
Номер провадження 1-кп/725/187/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001186 від 07 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неодноразово засуджений, у період незнятої та непогашеної судимості, повторно вчинив умисний корисливий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Так, 07.08.2016 року приблизно о 11 год. 05 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в маршрутному таксі №31, який рухався від зупинки громадського транспорту «Кепмінг» до зупинки громадського транспорту «Московської Олімпіади», що розташовані по вул. М.Олімпіади в м. Чернівці, умисно, повторно, протиправно, таємно, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав у громадянина ОСОБА_4 з передньої, правої кишені штанів кошти в сумі 2115 грн. та 250 євро (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 07.08.2016 року становлять 6 917,50 грн.), після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 9032,50 грн.

Таким чином, вказаним діянням ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинене повторно.

В ході судового розгляду між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду від 24 жовтня 2016 року про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України понесе покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, шкоду завдану злочином відшкодував у повному обсязі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор та захисник обвинуваченого в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просили угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч 3 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання, оскільки обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину та дружину в стані вагітності, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, завдану потерпілому матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі.

При призначені покарання судом також враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 24 жовтня 2016 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: кошти в сумі 250 євро та 2115 грн., передані на зберігання під розписку ОСОБА_4 залишити за останнім.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1