Справа № 346/3145/16-к
Провадження № 1-кп/346/182/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання сторони захисту про направлення кримінального провадження 1-КП/346/182/16, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 22.12.2012 року за №0000241, про обвинувачення ОСОБА_6 за частинами 3, 4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

06.09.2016 року стороною захисту подано вказане клопотання, в якому зазначається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити, крім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Однак, вказані вимоги в розглядуваному обвинувальному акті прокурором не виконані. Так, в цьому документі зазначено, що ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_8 в особливо великих розмірах, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, увійшовши в довіру до ОСОБА_8 , запропонував останньому інвестувати в реконструкцію нежитлового приміщення тваринницької ферми у меблевий салон. Під впливом обману та зловживанням довірою 20.12.2007 року ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 130 тис. доларів США, що згідно з курсом НБУ на той час становило 656, 500 грн. В подальшому ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter», який було оцінено у 80, 800 грн., а також грошові кошти в загальній сумі 271, 437 грн. різними сумами впродовж 2007-2008 років. Однак , нижче в обвинувальному акті вже вказано, що в період з грудня 2007 року по 2008 рік ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 1 008 737 грн., які ОСОБА_6 витратив на власні потреби, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. Проте, якщо порахувати всі суми грошових коштів, які, як стверджує сторона обвинувачення, отримав ОСОБА_6 від ОСОБА_8 , то загальна сума цих коштів складатиме 927 937 грн., а не 1 008 737 грн.
Крім того, в цивільному позові потерпілий ОСОБА_8 зазначив розмір завданої йому майнової шкоди як 5 441 190 грн., що не відповідає розміру, вказаному в обвинувальному акті, чим, на переконання сторони захисту, прокурором не виконано вимоги п.7 ч.2 ст.291 КПК України щодо визначення розміру шкоди, завданими діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_8 .
Крім того, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволодів майном компанії «Dutch Connection» Falkon Mill в кількості 31 одиниці меблевої продукції, що становить 230 928 грн., чим спричинив названій компанії майнову шкоду у великому розмірі. Однак в обвинувальному акті містяться відомості про цивільний позов компанії « Dutch Connection » Falkon Mill, в якому розмір майнової шкоди визначений 1 673 541,20 грн., чим знову порушено вимоги п.7 ч.2 ст.291 КПК України.
Отже, в обвинувальному акті по епізодах шахрайських дій ОСОБА_6 події кримінальних правопорушень викладені загальними фразами, суперечливо, без зазначення точних часу і місця їх вчинення. Зокрема, не конкретизовано поетапно чи одноразово, в яких розмірах ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в загальному розмірі 271 437 грн., оскільки в обвинувальному акті лише зазначено: «...а також гроші в загальній сумі 271 437 гривень різними сумами впродовж 2007-2008 років на реконструкцію нежитлового приміщення тваринницької ферми». По різному також вказані проміжки часу, коли ОСОБА_6 заволодів коштами і майном потерпілого ОСОБА_8 .. В одному випадку зазначається «протягом 2007-2008 років», а вже в наступному реченні «в період з грудня 2007 р. по 2008 рік». Тобто випливає висновок, що в першому формулюванні періоду протиправна діяльність ОСОБА_6 тривала протягом двох років, а в другому - лише один місяць (грудень 2007 року).
По епізоду заволодіння майном компанії « Dutch Connection » Falkon Mill також не вказано часу і місця протиправного заволодіння 31 одиницею меблевої продукції, не вказано найменування кожної одиниці цієї продукції, її вартість відповідно до товарно- транспортної накладної (інвойсу).
Зазначене вище свідчить про те, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними, є неконкретними (щодо часу та місця вчинення) та суперечливими (щодо суми шкоди та часу вчинення), що позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від такого звинувачення, а суду під час розгляду справи не дасть можливості переконатись в обґрунтованості обвинувачення та перевірці конкретних обставин вчинення тих чи інших діянь, які сторона обвинувачення вважає доведеними та злочинними.
З наведених підстав сторона захисту вважає, що суд повинен відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути прокурору вказаний обвинувальний акт для усунення вказаних недоліків.
В підготовчих судових засіданнях захисники та обвинувачений підтримали вказане клопотання з наведених підстав.
Прокурор та сторона потерпілих вважають, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам ст.291 КПК України, та поверненню прокурору не підлягає. Відмінність розмірів майнової шкоди, вказаних в обвинувальному акті, від розмірів такої шкоди, вказаних в цивільних позовах потерпілих, не може вважатися порушенням вимог КПК України, адже в процесі судового розгляду даного провадження по суті потерпілі можуть змінювати свої вимоги.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно з визначення, вказаним в п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У ч. 1 ст. 91 КПК України зазначається, що доказуванню підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), вид та розмір завданої шкоди (у випадку висунення обвинувачення за декількома епізодами кримінального правопорушення, конкретне обвинувачення повинно бути сформульовано щодо кожного з них) .
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього ж Кодексу, покладається на слідчого, прокурора і всі ці конкретні обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб обвинувачення було конкретним. Зокрема, разом з іншим повинно зазначатись час, місце вчинення злочину. Невідповідність обвинувачення таким положенням може бути підставою для повернення справи прокурору для складення нового обвинувального висновку (обвинувального акта по нині чинному КПК України).
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має також містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Про право особи на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти неї, говориться в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Матточча проти Італії» від 7.03.2000 р. та 4.07.2000 р. та «Ващенко проти України» від 26.06.2008 р. , в яких Суд зауважив: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У рішенні від 25.07.2000 р., ухваленому у справі «Матточча проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту». У цьому відношенні, наголосили в ЄСПЛ, обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .

З наведеного випливає, що обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. В ньому має бути виписана як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона злочину. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду. .

Разом з цим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Питання повернення обвинувального акту визначенні і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», в якому вказано, що у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

На підставі наведеного суд частково погоджується із доводами захисту про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме такій частині формулювання обвинувачення: 20.12.2007 року ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 130 тис. доларів США, що згідно з курсом НБУ на той час становило 656, 500 грн. В подальшому ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter», який було оцінено у 80, 800 грн., а також грошові кошти в загальній сумі 271, 437 грн. різними сумами впродовж 2007-2008 років. Однак , нижче в обвинувальному акті вже вказано, що в період з грудня 2007 року по 2008 рік ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 1 008 737 грн., які ОСОБА_6 витратив на власні потреби, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. Проте, якщо порахувати всі суми грошових коштів, які, як стверджує сторона обвинувачення, отримав ОСОБА_6 від ОСОБА_8 , то загальна сума цих коштів складатиме 927 937 грн., а не 1 008 737 грн.
Таке формулювання не дає можливості зрозуміти протягом якого періоду вчиняв ОСОБА_6 інкриміновані злочини ( чи протягом 2007-2008 років, чи з грудня 2007 по 2008 рік) та що було предметами цих дій - чи лише грошові кошти, чи грошові кошти та яке конкретно інше майно.

Крім того, в обвинувальному акті містяться різні зазначення дат звернення потерпілого - компанії «Dutch Connection» Falkon Mill до Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України, а саме зазначено «19 жовтня 2001 року» та «19 серпня 2011 року» , та незрозуміло чи це були різні позови, чи один і той же.
Пункт 3 ч.3 ст. 314 КПК України встановлює, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тому обвинувальний акт підлягає поверненню.
Одночасно суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України через відмінність зазначених в ньому розмірів майнової шкоди від розмірів такої шкоди, вказаних в цивільних позовах потерпілих не може вважатися порушенням вимог КПК України, оскільки обвинувальний акт лише відображає інформацію про цивільні позови, розміри заявлених відшкодувань яких підлягають перевірці в ході судового розгляду кримінального провадження.

В зв`язку із задоволення даного клопотання сторони захисту заявлені нею клопотання про направлення даного провадження в інший суд та про визнання ОСОБА_9 таким, що не має права бути представником потерпілого - юридичної особи «Dutch Connection» Falkon Mill вирішенню на даній стадії підготовчого судового засідання не підлягають.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 91, 291, 314 КПК України, суд, -

УХ В А Л И В

обвинувальний акт в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань 22.12.2012 року за №0000241, про обвинувачення ОСОБА_6 за частинами 3, 4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору прокуратури Івано-Франківської області для усунення вищевказаних недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2