Єдиний унікальний номер № 285/3102/15-к
Провадження № 1-кп/0285/91/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/3102/15-к 0000233 від 12.06.2015 року) по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці, Волинської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
В 2014 році сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 25 жовтня 2014 року № 10 сержант ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду робітника підсобника 3 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, сержант ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Так, 24 грудня 2014 року о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем дислокації 3 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби, після чого проводив час на власний розсуд. До військової частини - польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 повернувся лише 26 січня 2015 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_5 , роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та його умисні дії, які виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеристика відсутня, за місцем служби характеризувався задовільно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасник бойових дій.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: