АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1289/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/115/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
Судді судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області
Вважаю, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до висновку експерта №1.1-70/16 від 17.02.2016 року у двох актах встановлення (відновлення) і погодження меж земельної ділянки в натурі, закріплення їх межовими знаками та переданими на зберігання землекористувачу від 30.05.2012 р. підписи суміжних з ОСОБА_8 землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виконані не ними, а іншою особою та встановити ким не можливо.
Досудовим слідством впродовж двох років розслідування не встановлено осіб, які підробили підписи в актах погодження меж земельних ділянок, не висунуто обґрунтованої підозри та не вжито заходів щодо заборони відчуження первинним набувачем земельних ділянок, враховуючи те, що вказане майно вже перебувало під арештом.
В матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що арешт земельних ділянок забезпечить захід конфіскації, спеціальної конфіскації чи цивільного позову за правовою кваліфікацією порушених кримінальних проваджень.
Отже, на даний час, вказані земельні ділянки перебувають у третіх осіб, а саме, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на праві приватної власності.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно доводів прокурора вказані земельні ділянки набуті третіми особами кримінально правовим шляхом.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірними діями придбали вказані земельні ділянки, що свідчить про добросовісне їх набуття.
Водночас, згідно з ч.6 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно матеріалів кримінального провадження вказані земельні ділянки визнані слідчим як речові докази 20 червня 2016 року.
Станом на вказану дату власниками земельних ділянок є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є добросовісними набувачами, а тому їх майно не може бути арештовано.
Таким чином, земельні ділянки, на які прокурор просить накласти арешт не відповідають загальним критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України в зв`язку з чим відсутні підстави для їх арешту.
Необхідно зазначити, що між сторонами кримінального провадження існують цивільно-правові відносини, які, в тому числі щодо накладення арешту на майно, слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин вважаю, що слідчий суддя відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі зазначені в ч.2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження їх права власності та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав накладення арешту на земельні ділянки.
Суддя-підпис
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2