Справа №469/29/16-к 25.11.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року, яким ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
15 листопада 2016 року від засудженого ОСОБА_7 надійшла апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на оскарження вищезазначеного вироку.
Провадження № 11-кп/784/966/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.389 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.
Мотивуючи причини пропуску строку на оскарження, засуджений посилається на неповноту судового розгляду. Стверджує, що судом не досліджено обставини щодо того, що він не ухилявся від виконання громадських робіт, а був позбавлений можливості їх відпрацювати, оскільки доглядав за своєю матір`ю, яка потребує стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. Вказує, що станом на 15 січня 2016 року він повністю відбув покарання за вироком суду у виді громадських робіт, але судом при ухваленні вироку 17 березня 2016 року дана обставина врахована не була.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який вважав, що строк на оскарження поновленню не підлягає, так як пропущений з неповажних причин, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, апеляційний суд прийшов до наступного.
Доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК України, на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_4 приймав участь в судовому розгляді та отримав копію вироку в день його проголошення 17 березня 2016 року, що підтверджується розпискою засудженого (а.с. 59).
Строк на апеляційне оскарження зазначеного вироку суду від 17.03.2016 року сплинув 18.04.2016 року, оскільки 17.04.2016 року був вихідним днем. Апеляційна скарга подана ОСОБА_4 15.11.2016 року, тобто майже через 7 місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів вважає, що вказані засудженим причини пропуску строку на апеляційне оскарження догляд за матір`ю похилого віку, не можуть бути визнані поважними з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про порядок відбування покарання у виді громадських робіт, в порушення ч. 3 ст. 40 КПК України, в період з 18.08.2015 року по 22.11.2015 року без поважних причин не відбував покарання у виді громадських робіт.
З матеріалів провадження та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження також слідує, що в ході судового розгляду ОСОБА_4 вказував на те, що проживає з матір`ю та доглядає її, однак про це до кримінально -виконавчої інспекції не повідомляв та не вказував, що не в змозі відпрацювати громадські роботи. Свою вину ОСОБА_4 .В визнавав, каявся у скоєному, зазначав, що у серпні-листопаді 2015 року дійсно не відпрацьовував громадські роботи у Василівській сільській раді.
Наведене спростовує доводи апелянта з приводу того, що вказані обставини догляд за матір`ю перешкодили йому вчасно оскаржити вирок суду.
На підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження зазначеного вироку суду, і його апеляційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 399, 405,407 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2016 року відносно ОСОБА_4 .
Копію ухвали апеляційного суду разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3