Справа № 742/2282/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1108/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

Захисника ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 11-кп/795/1108/2016, за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 обвинувачуваного за ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та проживаючий в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий водієм автотранспортних засобів ТОВ «Торгівельно транспортна компанія «Гермес», раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, із зобов`язанням не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 20 квітня 2016 року, близько 12 годині керуючи вантажопасажирським автомобілем марки "Ford Тгапsіt" реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5 згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 б) згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування ним засобом у дорозі; п.10.1 згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним; п.10.9 згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Унаслідок вищевказаних порушень Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_7 здійснюючи рух вищеназваним автомобілем заднім ходом по під`їзній дорозі будинків 57 В та 57 Г по вул. Вокзальній в м. Прилуки скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини із множинними двобічними переломами ребер з розривами пристінкової плеври, переломами кісток тазу, множинних синців та саден тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення та могли утворитись під час ДТП в тому числі при стисненні між нижніми частинами автомобіля та дорожнім покриттям тіла ОСОБА_11 , яка знаходилась в горизонтальному положенні. В результаті отриманих тілесних ушкоджень 20 квітня 2016 року ОСОБА_11 перебуваючи на лікуванні в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» померла.

Таким чином, ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті даної ДТП, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 286 ч. 2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Правильність застосування судом першої інстанції до ОСОБА_7 ст. 75 КК України. Однак, прокурор просить при застосуванні ст. 76 КК України змінити обов`язки, які покладені на ОСОБА_7 у відповідності да Закону України № 1492 - від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених».

Вважає, що суд безпідставно не застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами оскільки обвинуваченим було допущене грубе порушення Правил дорожнього руху, що потягло за собою смерть потерпілої.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю та показав, що 20.04.2016 року керував автомобілем та здійснюючи рух заднім ходом на під`їздній дорозі житлових будинків по вул. Вокзальній, не побачив пішохода - потерпілу ОСОБА_11 позаду автомобіля, внаслідок чого та попала під автомашину і отримала тяжкі тілесні ушкодження. Відразу після скоєння ДТП потерпілу було доставлено до лікарні, де він забезпечив її обстеження та лікування, але та померла.

В суді першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглядалось в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України. При цьому суд роз`яснив вимоги вказаної норми закону, а також наслідки щодо неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст., ст. 75, 76 КК України та без застосування додаткового покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є тяжким, вчиненим з необережності, відсутність судимостей раніше, позитивної характеризується за місцем проживання та роботи, данні про сімейний стан обвинувачуваного. Обставинами, які пом`якшують покарання судом визнано щире каяття, добровільне відшкодував завданих збитків та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують його покарання не встановлено.

При вирішенні питання про необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд першої інстанції врахував думки всіх учасників процесу. З врахуванням того, що професія водія є єдиним засобом ОСОБА_7 утримувати сім`ю, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість не застосування вказаного додаткового покарання та належним чином мотивував це у вироку суду.

При наведених обставинах колегія суддів не заходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції з підстав незастосування додаткового покарання у виді позбавлення правва керування транспортними засобами.

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку суду з врахуванням змін в ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1492 - від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених».

Керуючись ст., ст. 371, 404, 407, , 418, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 - змінити.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ст. 286 ч. 2 КК України до покрання поризначеного судом першої інстанції, із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4