УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/4688/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 27 квітня 2016 року,
за участю прокурора . . . . . . ОСОБА_7
засудженого . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці (небажанням працювати) не довів своє виправлення.
На вказане рішення надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від покарання у зв`язку з тим, що він останнім часом не працював у зв`язку з погіршенням самопочуття. Зазначає, що йому була зроблена операція після тяжкої травми голови. Зазначає, що він звертався по допомогу до медчастини, але у них не було ліків, які йому прописав невропатолог.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевіривши рішення суду в межах ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Доводи про незаконність ухвали суду є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 засуджений вироком Подільського районного суду м.Києва від 03.06.2013 року за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. 20.01.2016 року постановою Подільського районного суду м.Києва зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 08.05.2012 року по 30.01.2014 року включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
17.04.2015 року засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання. Він засуджений за тяжкий злочин. За час перебування в Київському слідчому ізоляторі допустив два порушення режиму, за що був покараний правами начальника СІЗО. Заохочень не мав. З 23.03.2014 року відбуває покарання в Житомирській виправній колонії №4. За період відбування покарання порушень режиму тримання не допускає, дисциплінарних стягнень не має. В колонії працював робітником на дільниці по виготовленню кам`яної бруківки, до праці ставився добре має два заохочення.
Водночас, як було встановлено в судовому засіданні суду 1-ї інстанції засуджений ОСОБА_6 на даний час не виявляє бажання працювати на виробництві колонії, характеризується як засуджений, який не довів своє виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що засуджений ОСОБА_6 не встав на шлях виправлення, так як для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати його поведінку та ставлення до праці під час всього періоду відбування покарання.
За таких обставин, підстави для скасування ухвали суду, за мотивами викладеними в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року щодо нього - без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскаржену в касаційному порядку не підлягає, а вступає в законну силу з моменту проголошення.
С у д д і: