Справа № 396/300/16-к
Провадження № 1-кп/396/75/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рацинська Дача Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, осіб похилого віку, інших утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , -
29.11.2015 близько 22.00 години ОСОБА_3 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистої неприязності, у зв`язку з відмовою в наданні грошових коштів розпочав суперечку з ОСОБА_6 , з якою проживав близько двох тижнів. Під час суперечки ОСОБА_3 стільцем наніс удари ОСОБА_8 в область голови. В результаті ударів стілець розламався на частини. Від ударів у потерпілої пішла кров з носа. Після чого, з корисливих спонукань, маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном та реалізуючи його застосовуючи насильство, а саме: взявши ніжку від розламаного стільця наніс нею ще один удар в область голови ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_3 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «LG» D-335 білого кольору, що належав потерпілій, а також жіночим гаманцем, в середині якого знаходилася пластикова карта «ПриватБанк».
Вартість викраденого, відповідно до висновку-судово товарознавчої експертизи № 616 від 18.12.2015 складає 2889,71 грн. станом цін на 29.11.2015.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 180 від 10.02.2016, у ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді закритої-черепної мозкової травми, струс головного мозку подапоневротичної гематоми лобної області з права, крововиливів в області обох очей з крововиливом в білкову оболонку правого ока, крововиливом на підборідді, лівому передпліччі, лівої кісті. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше 6-ти травматичних впливів та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2889,71 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиннні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України не визнав та пояснив, що визнає лише нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень, про що шкодує та просить перед усіма вибачення. Одночасно пояснив, що він близько двох тижнів до 29.11.2015 року познайомився з потерпілою та хотів створити із нею сім`ю. Йому повідомляли, що вона шахрайка, однак, він не звертав на це увагу, маючи на меті спільно проживати.
29.11.2015 року вдень він та ОСОБА_6 були у її знайомих, він там вживав алкогольне пиво, ОСОБА_6 того дня не пила. По дорозі додому, вони зайшли до магазину купили продукти та пива. Був тверезий. Приблизно об 21-00 год. в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , між ним та потерпілою виник конфлікт на грунті її шахрайських дій. Розпочалась сварка, потерпіла казала йому аби він шукав інше житло, однак, він не працював, грошей не було, про що він повідомив потерпілу та сказав, що зробити цього не може. Потерпіла сама зібрала його речі, віддала йому добровільно картку, повідомивши пінкод, віддала телефон, які він поклав до карману своїх брюк та намагався піти. В період сварки він потерпілу ані табуреткою, ані іншими предметами не бив. Відштовхнувши її від себе, потерпіла впала сама на диван та задньою частиною голови вдарилась об стіну. Інших пошкоджень він їй не наносив та запевняв, що її не бив. Залишивши потерпілу на дивані, він пішов та, маючи на меті поїхати до м. Вознесенськ, намагався зняти кошти з картки в банку, однак, не зміг цього зробити та картку було заблоковано, куди вона поділась в подальшому він не пам`ятає. Мобільний телефон продав таксистам за 400 грн., які його відвезли до залізничного вокзалу в м. Новоукраїнка. Оскільки, потягів в необхідному йому напрямку не було, він залишився до ранку на вокзалі. Будучи знервованим, він ще вжив алкогольні напої. Відпочивши та вгамувавши знервованість, вранці наступного дня він вирішив повернутись до потерпілої аби владнати ситуацію та попросити вибачення, однак, за адресою де вони мешкали її не було та йому повідомили, що вона в лікарні. Прийшовши до лікарні, до потерпілої його не пустили. До нього підійшла донька, мати ОСОБА_9 та почали із ним сваритись. Перебуваючи в лікарні в нормальному стані, до нього підійшли працівники поліції. Розпочалась сварка та бійка, в результаті чого його працівники поліції зіштовхнули зі сходинок та він зламав ногу. Згодом, маючи нестерпний біль в нозі, його опитували працівники поліції та він все підписав, аби від нього відчепились.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що познайомилась із ОСОБА_10 за два тижні до 29.11.2015 року. Запитуючи у нього чи був він раніше судимим, останній казав, що їй про це знати необов`язково. Він не працював та ці два тижні вони проживали за її кошт.
29.11.2015 року вдень вони були в гостях у її знайомих, де обвинувачений вживав алкогольне пиво, вона не пила По дорозі додому вони зайшли до магазину та придбали продукти і пиво для нього. Прийшовши додому за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 22-00 год. вечора, вони почали сперечатись на побутовому грунті та вона повідомила йому, аби той шукав іншу квартиру та мешкав окремо. Схвативши її за груди, вона впала на диван та в подальшому не сперечалась, оскільки передбачала, що сварка може закінчитись чимсь поганим для неї. Почувши, що ОСОБА_11 почав нишпорити по пакетам, шукаючи її банківські картки та гаманець, вона запитала, що він робить, на що він почав її бити спочатку 2-3 рази сапогом, а потім, схвативши стілець, продовжив її ним бити по голові. Стілець розсипався після 6-7 ударів. Вона прикривалась руками, однак, ОСОБА_11 , не припинивши побиття, взяв ножку від зламаного стільця та продовжував її бити, вимагаючи від неї банківську картку, на якій були зароблені нею гроші. Бив лише по голові та вона періодично, на її думку, втрачала свідомість. Після побиття, яке тривало близько однієї години, вона прийшла до тями і за його наказом та погрозами склала його речі. Забравши силоміць в неї банківську картку та телефон, обвинувачений пішов, пригрозивши аби та не викликала міліцію. Поприбиравши в будинку, змивши із себе кров, вона склала уламки стільця та викинула їх. Залишившись без грошей, вона не викликала швидку допомогу та пішла до своєї подруги ОСОБА_12 переночувати. Їй було погано та вранці в неї опухла голова, вона нічого не бачила. Викликавши ввечері швидку, її на носилках забрали до лікарні, так як сама вона пересуватись не могла. Повідомила, що не знає чи приходив до лікарні ОСОБА_11 , оскільки його там не бачила. Вважала, що ОСОБА_11 її побив, маючи на меті забрати її банківські картки та телефон, оскільки вона неодноразово казала йому, що разом вони проживати не будуть, так як він не працює та влаштовуватись на роботу не хоче.
Зазначила, що цивільний позов нею не пред`являвся, претензій до обвинуваченого в неї немає, вона вибачає, однак, вважала за необхідне призначити йому достатнє покарання вчиненому, оскільки впродовж розгляду справи, обвинувачений неодноразово їй телефонував та погрожував.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що із обвинуваченим не знайомий, знає його наглядно за таких обставин. Ввечері в листопаді 2015 року, точної дати непам`ятає, він зі своїм знайомим ОСОБА_14 знаходились в автомобілі біля магазину «Копілка», який розташований в м. Новоукраїнка по вул. Леніна. До них підійшов незнайомий їм чоловік та запропонував купити мобільний телефон за 500 грн. Сказав, що посварився із жінкою та хоче продати телефон. Поїхавши разом із ним, додому до ОСОБА_15 , останній, придбав у обвинуваченого телефон за 350-400 грн., точної суми не пам`ятає. Потім вони разом поїхали до залізничного вокзалу, оскільки ОСОБА_16 необхідно було їхати до м. Миколаєва. По дорозі він купив собі 2 літри пива. Потягів в необхідному напрямку обвинуваченому не було. Залишивши його на вокзалі, вони з ОСОБА_14 поїхали.
Одночасно повідомив, що ОСОБА_11 мав запах алкоголю, однак, нормально та спокійно себе поводив, про бажання щодо примирення з дружиною в їх спілкуванні не казав.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою ОСОБА_6 та разом працювали на одному підприємстві. Обвинувачений є їй наглядно знайомим та був знайомим ОСОБА_18 , з яким вона проживала близко півтора тижні. 29.11.2016 року після 17-00 год. ОСОБА_19 разом із ОСОБА_20 прийшли до неї в гості. Вона з ОСОБА_20 випили 2 літра пива, а ОСОБА_21 пила того дня безалкогольне пиве. Через дві години вони пішли додому та вона згодом лягла відпочивати, так як їй рано треба було йти на роботу. Серед ночі, точного часу не пам`ятає, до неї прийшла ОСОБА_22 . На голові в неї була гуля і рушник був в крові. На її питання, що сталось, потерпіла відповіла, що потрапила в ДТП. Однак, вона їй не повірила та сказала аби та розповіла правду. ОСОБА_21 була при пам`яті, свідомості не втрачала та розповіла їй, що, прийшовши додому, між нею та ОСОБА_20 відбулась сварка. Останній почав лазити по її сумкам та щось шукати. На її питання, що він шукає, обвинувачений почав бити її сапогом, а потім багато разів бив табуреткою саме по голові. Люба сказала, що ОСОБА_20 без її дозволу забрав її банківські картки, мобільний телефон та пішов. Запропонувавши викликати швидку, ОСОБА_22 відмовилась, сказавши, що вона боїться аби ОСОБА_20 не заподіяв їй інших ушкоджень та і грошей для медичної допомоги вона немає. Вони лягли спати та вона прислуховувалась чи дихає потерпіла, оскільки її голова значно опухла і вона переживала аби з подругою нічого не сталось. Вранці у потерпілої була дуже запухша голова, обличчя та рука, якою вона прикривалась від ударів. Піти на роботу вона не мала змоги. Ввечері, прийшовши з роботи, вона викликала їй швидку допомогу, яка забрала її до лікарні. Відвідавши наступного дня лікарню, її спочатку не пустили до потерпілої, оскільки, вона перебувала на медичному дослідженні. Тоді бачила в лікарні і ОСОБА_3 , який сидів на сходах спертим на стіну. Близько до нього не підходила та не знає в якому стані він перебував.
Одночасно зазначила, що ОСОБА_21 їй розповідала про знайомство з чоловіком, який ніде не працює та те, що вони проживають за її рахунок, спільного майна в них не було та ОСОБА_22 висловлювала думки щодо відсутності можливості подальшого проживання разом. Після події ОСОБА_21 не звернулась до поліції, оскільки обвинувачений їй погрожував та вона його боїться.
В судовому засіданні дослідженні матеріали кримінального провадження:
- заява ОСОБА_23 від 01.12.2016 року, відповідно до якої, остання, просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 29.11.2015 року близько 22.00 години спричинив тілесні ушкодження її донькі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 після чого забрав її мобільний телефон та пластикову картку Приват Банка на якій було близько 1000 грн.;(а.с. 91);
- протокол огляду місця події від 01.12.2015 року та фототаблиці до протоколу ОМП від 01.12.2015 року, відповідно до яких у ОСОБА_3 вилучені одяг, засоби гігієни, паспорт на ім`я ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 4 гривні (а.с. 92-95);
- постанова про визначення речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження особисті речі (одяг) паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , які були вилучені під час ОМП 01.12.2015 року у останнього (а.с. 96).
- протокол огляду місця події від 01.12.2015 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких було здійснено огляд будинку по АДРЕСА_2 та вилучено три фрагменти дерев`яного стільця, п`ять щепок від дерев`яного стільця, ковдра блакитного кольору (а.с. 97-99);
- протоколом огляду місця події від 02.12.2015 року та фото таблиці до нього, відповідно до яких у ОСОБА_24 вилучено мобільний телефон LG-D 335 білого кольору(а.с. 101-103);
- висновок судової трасологічної експертизи з фототаблицями № 633 від 24.12.2015 року, відповідно до якого на поверхні трьох дерев`яних фрагментів слідів рук не виявлено (а.с. 111-115);
- висновок судово-біологічної експертизи з фототаблицями № 1085 від 25.01.2016 року, відповідно до якого встановлено, що: 1- 2. кров гр. ОСОБА_6 відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В із супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. на наданих на дослідження фрагменті дерев`яного стільця (об`єкт № № 2-3,5) та покривалі (об`єкт № № 15-28) виявлена кров людини групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н. Кров у виявлених слідах на фрагменті дерев`яного стільця і покрівлі може походити від гр. ОСОБА_6 , рівно від особи (осіб) груп А (II) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н. (а.с.119-129);
- висновок товарознавчої експертизи з додатками № 616 від 15.12.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість одного мобільного телефону торгової марки «LG» моделі L Bello Dual D335 бувшого у використанні з березня 2015 року складає 2889,71 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять грн. 71 коп.) з урахуванням зносу станом на момент неправомірних дій фізичних осіб 29.11.2015 року (а.с. 130-137);
- висновок судово-психіатрічної експертизи № 25 від 22.01.16 р., відповідно до якого ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_3 , слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с. 138-139);
- висновок судово-медичної експертизи № 180 від 10.02.2016 року, відповідно до якого встановлено, що 1.2.3.58.9.11.13.14 згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_6 були тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, подапоневротичної гематоми лобової частини справа, крововиливів в частині обох очей з крововиливами в білу оболонку правого ока, кровопідтіку на підборідді, лівому передпліччі, лівої кисті. Пошкодження утворилися від не менше 6-ти травматичних дій. Дані тілесні пошкодження утворились від дій тупих предметів індивідуальної особливості травматичних предметів, в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись в термін вказаний у постанові і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які понесли короткочасний розлад здоров`я. Довготривале перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні не обумовлене тяжким станом. Згідно із п. 4.6 "Правил судово-медичного терміну ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Будь-яких судово-медичних даних, які б дозволяли вирішити питання про направлення дій і їх послідовності, не має. Пошкодження які могли утворитися при боротьбі, самообороні, а також при падінні з положення стоячи на поверхню, не має. Сила, з якою наносилися тілесні пошкодження, була достатня для їх утворення. Положення потерпілої і нападника в момент нанесення тілесних ушкоджень могло бути самим різним і могло змінюватись (а.с. 140-141);
Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши всі обставини кримінальних правопорушень в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Досліджені в ході розгляду справи письмові матеріали кримінального провадження, суд вважає належними та допустимими доказами та не приймає до уваги посилання обвинуваченого щодо неправомірних дій працівників поліції під час затримання та досудового розслідування, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про ці твердження стороною захисту в ході розгляду справи суду надано не було, а навпаки, спростовано постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області про закриття кримінального провадження від 19.05.2016 року.
Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого щодо відсутності в його діях нападу на потерпілу з метою заволодіння її майном, щодо відсутності застосування з його сторони сили та добровільною віддачею потерпілою банківської картки та телефону, оскільки наведені твердження повністю спростовуються поясненнями потерпілої, які є послідовними, логічними та повністю узгоджуються із дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема, висновком судово-медичної експертизи.
Покази обвинуваченого про те, що він наніс потерпілій лише легкі тілесні ушкодження, не маючи на меті заволодіння її майном, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а відтак, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 187 КК України на ст. 125 КК України.
Крім того, такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд розцінює як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.
Також твердження захисника обвинуваченого про те, що матеріалами кримінального провадження не доведено вини її підзахисного ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, не беруться судом до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження та доказів зворотному стороною захисту в ході розгляду справи суду надано не було.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в судовому засіданні доведено та підтверджено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи (розбій), наступними доказами: поясненнями потерпілої, свідків, дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події, заявою матері потерпілої ОСОБА_6 , висновками судово-медичних експертиз, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 .
Суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, - в розбої, тобто нападі з метою заволодінням чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та кваліфікує такі дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 187 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_3 вчинив тяжке кримінальне правопорушення.
Обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
До обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання сторони захисту про визнання характеристики № 2464/02-44 від 02.12.2015 року, виданої Новоукраїнською міською радою відносно ОСОБА_3 неналежним доказом, оскільки, останній, на території м. Новоукраїнка проживав нетривалий проміжок часу та об`єктивними даними, які б характеризували особу обвинуваченого міська рада не володіє, суд до уваги не приймає, оскільки зазначений документ виданий компетентним органом в межах наданих повноважень та будь-яких інших характеризуючи даних, які б, зокрема, спростовували зазначену інформацію стороною захисту в ході судового розгляду суду надано не було.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, фактичне не визнання своєї провини в інкримінованому правопорушенні, дані про його особу: він не працює, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна, з яких є інвалідом з дитинства, посередньо характеризується, зловживає алкогольними напоями, веде бродячий спосіб життя, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимостей, однак, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, 01.03.1991 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. І ст.229-6, ч. 3 ст. 222, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України відкладено виконання вироку до 1 року; 14.01.1992 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 101 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 28.01.1998 Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 222 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 17.01.2005 Вознесенським районним судом за ч. 2 ст. 194 КК України до 5 років позбавлення волі, 31.03.2005 міра покарання зменшена до 3 років позбавлення волі; 20.11.2007 Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 7 місяців позбавлення волі.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 187 КК України у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого з урахуванням обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, тяжкості вчиненого ним злочину, думку потерпілої, яка висловила побоювання щодо свого життя та життя рідних, - суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Захід забезпечення кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 , - тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити у відповідності до правил ст. 100 КПК України .
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого судові витрати на залучення експертів, в зв`язку із проведенням експертних досліджень, а саме: судової трасологічної експертизи в сумі 491,04 грн. (а.с.109); судово-біологічної експертизи в сумі 1846,60 грн. (а.с.117), товарознавчої експертизи в сумі 20 грн., а всього - 2357,64 грн.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з 15-00 год. 01.12.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази:
-особистий одяг, засоби гігієни, паспорт громадянина України ОСОБА_3 , які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути ОСОБА_3 .
-блакитне покривало зі слідами РБК, залишки стільця зі слідами РБК, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
-мобільний телефон LG D-335, який було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів, в зв`язку із проведенням експертних досліджень, а саме: судової трасологічної експертизи в сумі 491,04 грн. (а.с.109); судово-біологічної експертизи в сумі 1846,60 грн. (а.с.117), товарознавчої експертизи в сумі 20 грн., а всього на суму 2357 (дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн. 64 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1