Провадження № 11-сс/780/365/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 04.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 серпня 2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7
представника заявника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 від 31 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.425 КК України.
Не погоджуючись з даним рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2016 року, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. Зазначає, що відповідно до правил охорони електричних мереж, виконання земляних робіт на глибині понад 0,3 метра без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється, проте службовими особами військової частини зазначені правила були проігноровані. ОСОБА_7 також зазначає, що слідчим суддею було відмовлено у задоволенні її клопотання про проведення судово-інженерно-технічної експертизи. Із огляду на зазначене, прокурором закрито кримінальне провадження без з`ясування обставин, які суттєво впливають на кваліфікацію дій посадових осіб військової частини, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зовсім не відображені та не спростовані доводи ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду правильною, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, 17.06.2016 року ОСОБА_7 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 від 31.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України. Свої вимоги мотивувала тим, що в ході досудового розслідування не з`ясовано чи відповідали дії військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 нормативним актам, які регулюють порядок проведення робіт, під час яких загинув старший лейтенант ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор вжив всіх заходів по зібранню та оцінці доказів, передбачених ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності із іншими доказами з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положень ст.2 КПК України.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно приписів ч. 3 ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя прийняв рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , при цьому об`єктивно з`ясував всі обставини провадження, дослідив докази, які підтверджують та спростовують викладені у скарзі доводи, та виклав в ухвалі всі обставини провадження, встановлені під час розгляду скарги, а також навів у своєму рішенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів було встановлено, що відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть за № 27 від 06.12.2008 року причиною смерті ОСОБА_9 є електротравма (т.1, а.п.55 кримінального провадження). Згідно акту судово-медичного дослідження за № 27 від 16.01.2009 року центру судових експертиз Міністерства оборони України причиною смерті ОСОБА_9 є ураження технічним електричним струмом (електротравма) (т.1, а.п.59-68 кримінального провадження).
Як вбачається із копії витягу з наказу командувача сил підтримки Збройних Сил України за № 5 від 22.08.2006 року ОСОБА_9 було призначено на посаду енергетика арсеналу інженерних військ (т.1, а.п.206) та останній 20.11.2008 року пройшов перевірку знань з питань охорони праці (т.1, а.п.218). Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком комісією було зроблено висновок, що «...нещасний випадок стався з вини старшого лейтенанта ОСОБА_9 , який особисто грубо порушив правила безпеки. Фактів щодо дій або бездіяльності посадових службових) осіб військової частини НОМЕР_1 , які привели до нещасного випадку не виявлено» (т.2, а.п.7-14).
Також, на стадії досудового розслідування були допитані лікарі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т.2, а.п. 150-155), командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та головний інженер, заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 (т.2, а.п. 156-164), які ствердили, що ОСОБА_9 ніхто не наказував прив`язувати кабель до залізнобетонної опори, а також будь-яких розпоряджень з цього приводу не давав. Разом з тим вони ствердили, що ОСОБА_9 вважався гарним фахівцем в галузі енергетики та дисциплінованим військовослужбовцем.
В ході досудового розслідування 20.11.2015 року Київським НДІСЕ було проведено комплексну електротехнічну експертизу та експертизу з безпеки життєдіяльності (т.З, а.п. 186-204), відповідно до якої «...під час проведення робіт з закріплення електричного кабеля до опори № 1 лінії електропередач, які виконувалися 05.12.2008 року особисто ОСОБА_9 , він, знаходячись на металевій драбині, наблизився на небезпечну відстань до струмоведучих частин повітряної лінії електропередач, які знаходилися під напругою 10 кВ. Безпосередньою причиною ураження електричним струмом старшого лейтенанта ОСОБА_9 , що відбулося 05.12.2008 року, є дія на нього електричного струму високої напруги та термічна дія електричної дуги. ОСОБА_9 мав можливість уникнути настання нещасного випадку, однак нею не скористався. ОСОБА_9 не повинен був виконувати роботи на висоті по підв`язці кабелю дротом до опори, використовуючи при цьому переносну металеву драбину та наближатися до струмовідних частин повітряної лінії електропередач, що перебували під високою напругою (10 кВ) на небезпечну відстань - ближче припустимої відстані (менше 0,6 м). Дії ОСОБА_9 не відповідали вимогам пунктів 2.3.3, 2.3.10 та 2.3.11 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів у частині того, що він виконував роботи на висоті, по підв`язці кабелю дротом до опори, використовуючи при цьому переносну металеву драбину та наближатися до струмовідних частин повітряної лінії електропередач, що перебували під високою напругою (10 кВ) на небезпечну відстань - ближче припустимої відстані (менше 0,6 м) і з технічної точки зору знаходилися у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням нещасного з ним випадку у вигляді ураження електричним струмом.
Також органом досудового розслідування на виконання ухвали Апеляційного суду Київської області від 31.03.2016 року було проведено допит свідка ОСОБА_14 , який показав, що до 2008 року в Таращанський РЕМ входили підрозділи Рокитнянського та Ставищанського РЕМ. З початку 2009 року Таращанський, Рокитнянський та Ставищанський РЕМ стали окремими підрозділами. Після ознайомлення з актом перевірки додержання у в/ч НОМЕР_1 законодавства з охорони праці та приписом від 12.12.2008 року № 21/02/08 вказував, що проведення земельних робіт по засипанню траншеї 05.12.2008 року, де сталася подія, відбувалося поза межами охоронюваної зони ліній електропередач та взагалі поза межами балансової належності Таращанського РЕМ на той час. Вказував, що роботи проводилися поза межами охоронної зони РЕМ, тому дозвіл на проведення земляних робіт в даному випадку не потрібен. Вказував, що ОСОБА_9 отримав травму через власну необережність.
Допитаний як свідок ОСОБА_15 , який працює на посаді начальника Рокитнянського РП ПАТ «Київобленерго», вказав, що згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між начальником Таращанського РЕМ та командиром в/ч НОМЕР_1 від 09.03.2004 року, лінія електропередач п/ст. АДРЕСА_1 , яка включає в себе електроопору та ПЛЕП, що проходить по АДРЕСА_2 , де отримав травму ОСОБА_9 , перебуває з часу будівництва лінії на балансі в/ч НОМЕР_1 . Вся лінія поза межами підстанції, огородженої забором, належить в/ч НОМЕР_1 .
Допитаний як свідок у ході досудового розслідування ОСОБА_12 , покази, які давав раніше підтримав та вказав, що командування в/ч НОМЕР_1 не повинно було отримувати дозвіл від керівництва територіального енергопідприємства на проведення робіт без участі їх представника, оскільки жодного відношення до перебуваючої на балансі в/ч НОМЕР_1 лінії електропередач такі підприємства не мають.
Допитаний як свідок 24.05.2016 року ОСОБА_16 підтримав покази, які надавав раніше та вказував, що оскільки засипання траншеї відбувалося поза охоронною зоною, то наряд-допуск 05.12.2008 року не видавався та командування в/ч НОМЕР_1 не повинно було отримувати дозвіл від керівництва територіального енергопідприємства на проведення робіт без участі їх представника.
Допитаний 30.05.2016 року як свідок ОСОБА_17 показав, що працює в Територіальному відділі державного нагляду за охороною праці Міністерства оборони України. Відповідно до покладених на підпорядковану йому групу функцій, її службовими особами здійснюється нагляд за забезпеченням безпечного ведення робіт військовослужбовцями та працівниками військових частин, установ і підприємств Міністерства оборони України. Аналогічну за своїм призначенням групу технічної підтримки очолює полковник ОСОБА_18 , який територіально здійснює нагляд у сфері охорони праці у військових частинах, установах та на підприємствах МО України на території Київської області та який у період з 6 по 12 грудня 2008 року будучи на той час заступником начальника відділу державного нагляду за охороною праці (м. Вінниця) у військовій частині НОМЕР_1 проводив перевірку дотримання вимог законодавства про охорону праці, а на даний час відряджений до сил та засобів АТО і знаходиться на території Луганської і Донецької областей. Свідок ОСОБА_17 з приводу обставин отримання електротравми старшим лейтенантом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 показав, що проведеною у період з 6 по 12 грудня 2008 року перевіркою щодо дотримання вимог наказів, правил, норм, стандартів, положень, інструкцій і інших нормативних документів, передбачених Законом України «Про охорону праці» у військовій частині НОМЕР_1 встановлено наступне. 4 грудня 2008 року згідно з нарядом-допуском №1, виданим головним інженером в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_13 у військовій частині НОМЕР_1 виконувались земляні роботи з прокладки кабелю в охоронній зоні електропередач. На момент виконання робіт кабель підключений не був. Жодних порушень законодавства з охорони праці під час проведення робіт 4 грудня 2008 року перевіркою не встановлено. Наступного дня 5 грудня 2008 року роботи по закопуванню кабелю повинні були проводитись поза охоронною зоною, тобто від підстанції 35/10 Ольшаниця до повітряної лінії електропередач ПЛЕП-10, тому наряд-допуск не оформлювався та не повинен був оформлюватися. Завдань по підключенню кабелю не ставилось, необхідного для цього інструменту та приладдя на місці робіт не було. Тому проведення робіт в охоронній зоні ПЛЕП-10 на високовольтній опорі з підйомом вище ніж 3 метри від рівня землі ОСОБА_9 були проведені за власною ініціативою, без оформлення наряду-допуску та саме при цьому він самовільно, без будь-чийого дозволу чи вказівки почав виконувати роботи в охоронюваній зоні. За результатом перевірки командуванню військової частини НОМЕР_1 внесений припис № 21/02/08 від 12 грудня 2008 року, згідно з п. 13 якого зазначено, що в частині відсутній дозвіл на проведення робіт в охоронній зоні ліній електропередач. Разом з тим, як показав свідок ОСОБА_17 , такий дозвіл командуванню в/ч НОМЕР_1 необхідно було отримати в територіальних органах Держгірпромнагляду у разі виконання робіт по закріпленню та підключенню електрокабелю до повітряної лінії електропередач, що старшому лейтенанту ОСОБА_9 не доручалось. Але військовою частиною виконувались роботи лише по закопуванню (закладенню) електрокабелю в траншеї, що не потребувало отримання вищевказаного дозволу. Тобто у приписі констатується факт відсутності дозволу на проведення робіт в охоронній зоні ліній електропередач, але 5 грудня 2008 року проведення таких робіт в охоронній зоні командуванням частини ОСОБА_9 не доручалось, у зв`язку з чим підстав для отримання вказаного дозволу відповідно не було. Спеціальною перевіркою установлено, що нещасний випадок стався з вини старшого лейтенанта ОСОБА_9 , який особисто грубо порушив правила безпеки.
Керуючись п. 15.1.1 правил безпечної експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01-97, земляні роботи, пов`язані з ремонтом або прокладанням кабелю в зоні розташування комунікацій, слід проводити з дозволу (письмового) керівників підрозділів РЕМ. Отже, такий дозвіл отримується лише у випадку наявності сусідніх діючих комунікацій, а у випадку відсутності інших комунікацій такий дозвіл не потрібний.
Також у матеріалах кримінального провадження міститься акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між начальником Таращанського РЕМ та командиром в/ч НОМЕР_1 від 09.03.2004 року та довідку про те, що у в/ч НОМЕР_1 знаходиться на обліку електромережа (1989 року виготовлення).
Отже, під час досудового розслідування проведено ряд експертиз та маються висновки судово-медичного імунологічного дослідження, судово-токсикологічного дослідження, судово-гістологічного дослідження (т.1, а.п. 71-84 кримінального провадження), було відібрано пояснення та повторно допитано у 2015 році ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (т.1, а.п. 85-154). Більшість з них вказало, що причиною смерті ОСОБА_30 стала його особиста необережність. Також було допитано лікарів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т.2, а.п. 150-155), командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , головний інженер, заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 (т.2, а.п. 156-164), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 .
Доводи ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що прокурором закрито кримінальне провадження без з`ясування обставин, які суттєво впливають на кваліфікацію дій посадових осіб військової частини, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зовсім не відображені та не спростовані доводи ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.425 КК України, колегія суддів вважає., що слідчий суддя обґрунтовано відмовив скаржнику в задоволенні скарги на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 31.05.2015 року, оскільки прокурор, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КІЖ України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без зміни.

Керуючись: ст.ст. 407, 409, 422, КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_6 від 31 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.425 КК України залишити без зміни.

Головуючий:
Судді: