21.09.2016 Справа № 756/2184/16-к
№ 1-кп/756/308/16
№ 756/2184/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.07.2010 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 05.08.2011 року Придніпровським районним судом м. Черкаси направлений у місця позбавлення волі на строк 2 роки;
- 15.11.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці; звільнений 20.11.2013 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;
- 30.01.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; звільнений 06.02.2015 року по відбуттю строку покарання;
- 09.12.2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. Звільнений 11.12.2015 року по відбуттю строку покарання,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою 24 грудня 2015 року приблизно о 2 годині перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де побачили раніше не знайомих їм чоловіків, а саме: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які сиділи на лавочці та розпивали спиртні напої. В цей час у ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідуванням особи виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я осіб, що зазнали такого нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я осіб, що зазнали такого нападу, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, скориставшись тим, що ОСОБА_14 відійшов до туалету, підійшли зі спини до ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_8 наніс останньому один удар правою рукою в область потилиці та один удар лівою рукою в область лівого вуха, чим спричинив останньому закриту черепно- мозкову травму у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічного вогнища у лівій скроневій частці, епідуральних нашарувань крові над правою скроневою часткою, забійної рани м`яких тканин правої тім`яної ділянки,підшкірного крововиливу в ділянці лівого сосцевидного виростка, трьох саден лобної ділянки зліва, скроневої ділянки лівої вушної раковини, що відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно висновку експерта № 245/Е від 11.02.2016 року. Від завданих ударів ОСОБА_16 втратив свідомість тa впав на землю, внаслідок чого отримав закриту травму лівої кисті у вигляді перелому та гематоми нігтьової фаланги 4-го пальця, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості згідно висновку експерта № 245/Е від 11.02.2016 року.
В подальшому ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою підбігли зі спини до ОСОБА_17 , який знаходився на відстані 5 метрів від ОСОБА_15 , звалили його на землю та почали наносити йому удари ногами по ребрах та по голові, в цілому нанесли йому близько десяти ударів, чим спричинили забійну рану у лівій надбрівній ділянці з синцем на повіках лівого ока та синець на нижній повіці правого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень згідно висновку експерта № 244/Е від 10.02.2016 року, та закриту травму грудної клітки у вигляді перелому 6-го ребра зліва, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, згідно висновку експерта № 244/Е від 10.02.2016 року.
Потім ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_12 , який прийшов до тями та почав підійматися на ноги, і почав йому погрожувати предметом, схожим на ніж, та вимагати, щоб той віддав свої речі без вчинення опору. ОСОБА_12 , реально сприймаючи погрози ОСОБА_8 , добровільно віддав йому свої речі, а саме: курточку червоного кольору марки «Еленберг», вартістю 1250 гривень; матерчату сумку чорного кольору із надписом «Дербі», яка матеріальної цінності не становить; кросівки білого кольору марки «Умбро», вартістю 300 гривень; кросівки синього кольору марки «Адідас», вартістю 400 гривань; а також мобільний телефон марки «Самсунг дуос», чорного кольору, вартістю 300 гривень, сім карту «Київстар» з номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить, а в загальному на суму 2250 грн.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_12 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 2250 гривень, а потерпілому ОСОБА_13 , було завдано матеріальну шкоду на суму 1100 гривень.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_8 на початку судового розгляду заперечував лише проти кваліфікації злочину за частиною 2 ст. 187 КК України, наполягаючи на тому, що іншого співучасника (невстановленої слідством особи) не існувало, як не існувало і попередньої змови групи осіб. Проте, згодом, обвинувачений ОСОБА_8 будь-яку свою причетність до вчинення інкримінованого йому злочину заперечує і просить постановити щодо нього виправдувальний вирок, як про це просить і захисник.
Потерпілий ОСОБА_12 показав у суді, що 23 грудня 2015 року він зв`язався по телефону зі ОСОБА_13 і домовився з ним після роботи пом`янути свого покійного товариша. Оскільки його друга робоча зміна закінчувалася о 23 годині 20 хвилин, то зі ОСОБА_13 вони зустрілися вже після 24 години, тобто вже 24 грудня і пішли на озеро Вербне, де є освітлення і лавки. Після того, як вони пом`янули та вжили горілки, то близько 1 години ночі до них підійшов молодий хлопець та попросив закурити сигарету, трохи з ними поспілкувався і відійшов. Потім ОСОБА_13 спустився вниз до озера для природних потреб, відійшовши від нього приблизно метрів на десять. ОСОБА_12 показав, що він, в свою чергу, сидів на лавці та почав викликати таксі, оскільки наступного дня йому також треба було йти на роботу. Раптом він відчув сильний удар ззаду в потилицю справа, зразу ж інстинктивно розвернувся і побачив ОСОБА_8 , в руках якого блиснув металевий предмет, зрозумів, що той вдарив його чимось важким металевим, думає, що кастетом; тут же хотів підвестися, однак ОСОБА_8 зразу ж наніс йому другий удар у ліве вухо. ОСОБА_12 показав, що від вказаних ударів він на деякий час втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_13 вже лежить на землі на відстані 5-7 метрів від нього та його, лежачого, з двох боків ногами б`ють двоє хлопців. В свою чергу він хотів підвестися, підбігти, припинити побиття ОСОБА_13 , проте, фізично не зміг цього зробити, з нього самого стікала кров на землю.
ОСОБА_12 стверджував у судовому засіданні, що коли обвинувачений ОСОБА_8 побачив, що він прийшов до тями, то зразу ж підбіг до нього з ножем в руках і сказав: «Зараз ми твого друга застрелим, а ти знімай кросівки, куртку і все інше». Відчуваючи, що в нього паморочиться голова і він вже нічого подіяти не може, він сказав ОСОБА_8 : «Якщо тобі треба, то сам і знімай», протягнувши в його бік свої ноги. Після цього ОСОБА_8 зняв з його ніг кросівки, зняв з нього куртку, забрав його сумку, в якій були ще й інша пара кросівок та одяг, перепустка на завод, гроші у сумі 200 грн. у кармані куртки. Все це наступного дня йому повернули в поліції. Забравши його речі, ОСОБА_8 ще раз оцінив його зовні і пішов у напрямку до ОСОБА_13 , який лежав на землі. Обвинувачений з другою людиною відібрали все і в ОСОБА_13 , пройшли повз нього та побігли геть у невідомому напрямку. Через силу він піднявся, почував себе дуже зле, кровотеча не зупинялася, босоніж (лише в носках) підійшов до лежачого ОСОБА_13 , переконався, що його не застрелили і що він живий, лише дуже побитий. Після цього він зі ОСОБА_13 у такому вигляді ледве добралися до нього додому, де вже сусіди викликали поліцію та швидку допомогу.
ОСОБА_12 стверджує в суді, що нападників дійсно було двоє: один з них - це обвинувачений ОСОБА_8 , а інший хлопець був дещо схожий на нього, такого ж віку, з короткою стрижкою, однак нижчого зросту. Того другого хлопця він запам`ятав і міг би впізнати. ОСОБА_12 також стверджує, що враховуючи наявність в руках обвинуваченого спершу важкого металевого предмета, схожого на кастет, яким були нанесені йому перші два удари ззаду, потім поява в руках останнього ножа, коли той підійшов до нього вдруге та знімав з нього взуття і забирав інше майно, подальші погрози застрелити ОСОБА_13 сприймалися ним як реальні погрози, як реальні загрози його життю та здоров`ю, життю та здоров`ю ОСОБА_13 , його воля була повністю подавлена і саме тому він не чинив обвинуваченому ніякого спротиву, побоюючись застосування до нього ножа або іншої зброї, надав обвинуваченому можливість зняти з нього і забрати в нього все, що той вважав за необхідне.
Коли він тієї ночі машиною швидкої допомоги був доставлений до лікарні, то йому було надано первинну медичну допомогу, зашили відкриті рани на голові і вранці він поїхав додому, на таксі приїздив до управління поліції, де вже перебували його речі, викрадені в нього нападниками вночі. Проте протягом дня стан його здоров`я погіршився, додому він викликав швидку допомогу і його госпіталізували.
ОСОБА_12 підтвердив у суді, що нападники заволоділи наступним його майном: курткою червоного кольору вартістю 1250 гривень; матерчатою сумку чорного кольору із надписом «Дербі», яка матеріальної цінності не становила; кросівками білого кольору марки «Умбро», вартістю 300 гривень; кросівками синього кольору марки «Адідас», вартістю 400 гривань; а також дешевим мобільним телефоном марки «Самсунг дуос», чорного кольору, вартістю 300 гривень, сім картою, яка матеріальної цінності не становить. Йому все, крім телефона, було повернуто в поліції.
Не дивлячись на категоричне невизнання своєї причетності до вчинення інкримінованого злочину, вина ОСОБА_8 , крім показів обох потерпілих, наданих в судовому засіданні, підтверджується ще й іншими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в суді.
Так, свідок ОСОБА_20 показала, що обвинувачений близько 5 години ночі 24.12.2015 року заходив до пункту розповсюдження лотерей «Фаворит», розташованого на вул. Межигірській, 37/20, де вона працювала. Обвинувачений тримав в руках чималий поліетиленовий пакет темного кольору, з якимись речами, побув близько 3 хвилин, поглянув на спортивні програми, які транслювалися, і з тим пакетом пішов. Його вона запам`ятала, оскільки тієї ночі після 24 години до них не заходила жодна людина. Хвилин через 5 після того, як він пішов, зайшли патрульні поліції, запитали про обвинуваченого, чи довго він у них був та чи мав він при собі якісь речі. Вона поліцейським повідомила про той пакет в руках обвинуваченого. Вони вийшли, згодом повернулися, тримаючи в руках той самий пакет, з яким до них щойно заходив обвинувачений, та привели самого обвинуваченого, який потім сидів у них в пункті розповсюдження лотерей майже до 7 години ранку. Вона його добре запам`ятала і це саме той хлопець, який нині є обвинуваченим у залі судового засідання. На той час їй здалося, що він був у стані алкогольного сп`яніння. У присутності обвинуваченого, у її присутності та у присутності охоронця оглядали пакет, виймали з пакета та оглядали наявні в ньому речі та описували їх у протоколі, в якому вона і розписалася, посвідчивши перелік виявлених речей. Працівники поліції говорили, що відбувається якась слідча дія, проте вона тієї назви не пам`ятає. При цьому свого службового приміщення вона не залишала і з нього нікуди не виходила, бо їй це не дозволяється під час її робочої зміни.
Свідок ОСОБА_21 показав у суді, що близько 5 години ранку 24.12.2015 року до них в приміщення магазину «Квартал», що розташований в АДРЕСА_3 , приходив обвинувачений та пропонував купити в нього мобільний телефон та ліхтарик з функцією електрошокера для самозахисту, демонструючи при цьому ще й наявний у нього розкладний ніж, який у нього також є при собі для його самозахисту. Продавець-касир дивилася телефон, проте, купити його відмовилася. Обвинувачений пішов з їхнього магазину, нічого не продавши. Такі відвідини обвинуваченого їхнього магазину зафіксовані на камері внутрішнього відеоспостереження, відеозапис з якої було передано органу досудового слідства.
Переглядом вказаного відеозапису (Т.1, а.к.п. 229), наданого власником магазину «Квартал» на запит слідчого (Т.1, а.к.п. 191), дослідження протоколу огляду вказаного відеозапису (Т.1, а.к.п. 185-190) повністю підтверджуються покази свідка ОСОБА_21 та факт спроби ОСОБА_8 , зафіксованого на відеозапису, продати вранці близько 5 години 24.12.2015 року мобільний телефон та ліхтарик, викрадені у потерпілих цієї ж ночі.
Заявами потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 24.12.2015 року (Т.1, а.к.п.160, 168) підтверджується факт нападу на них 24.12.2015 року близько 2 години ночі невідомих осіб (а не однієї особи), які спричинили їм тілесні ушкодження та, погрожуючи ножем, відібрали особисті речі, спричинивши матеріальні збитки.
Висновками судмедекспертизи № 244/Е від 10.02.2016 року щодо ОСОБА_17 та № 245/Е від 10.02.2016 року щодо ОСОБА_12 підтверджуються час, характер та ступінь тяжкості отриманих ними тілесних ушкоджень під час здійсненого на них вночі 24.12.2015 року нападу (Т.1, а.к.п. 196 207).
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 підтверджуються його покази, надані в суді, про подію розбійного нападу на нього та на ОСОБА_13 вночі 24.12.2016 року (Т.1, а.к.п. 164-167).
Цей же самий мобільний телефон та ліхтарик впізнав свідок ОСОБА_21 як такі, які приносив до них в магазин «Квартал» вночі 24.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_8 та пропонував вказані речі у нього купити, що вбачається з протоколів пред`явлення речей для впізнання від 24.12.2015 року (Т.1, а.к.п. 179 184), та узгоджується з показами ОСОБА_21 , наданими в суді, та з переглядом відеозапису з камер відеоспостереження від 24.12.2015 року, наданими магазином «Квартал».
При цьому суд вважає за необхідне погодитися з доводами сторони захисту та визнати недопустими доказами протокол огляду від 24.12.2015 року по АДРЕСА_4 (а.к.п. 154) та протокол огляду від 24.12.2015 року по вул. Межигірській, 24 (Т.1, а.к.п. 157) з підстав, вказаних захисником у відповідних клопотаннях (Т.1, а.к.п. 155 156, 158 159), та, крім того, визнати недопустимим доказом протокол огляду предметів (Т.1, а.к.п. 176), оскільки він суперечить іншим слідчим діям, проведеним раніше за участю свідка ОСОБА_21 по впізнанню речей. Визнаючи такі докази недопустимими через їх невідповідність вимогам КПК, суд не приймає їх до уваги при постановленні даного судового рішення.
Однак, суд не знаходить підстав для виправдання обвинуваченого, як про це просить захист, оскільки аналіз іншої сукупності доказів, досліджених в суді безпосередньо та у їх взаємозв`язку свідчить про те, що ОСОБА_8 дійсно своїми умисними діями скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я осіб, що зазнали такого нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Про існування такої кваліфікуючої ознаки злочину як попередня змова групи осіб свідчить таке вчинення злочину ОСОБА_8 та іншою невстановленою досудовим слідством особою, про яке дав покази потерпілий ОСОБА_12 та підтвердив потерпілий ОСОБА_13 , щодо узгодженості та синхронності дій двох нападників, одним з яких був ОСОБА_8 . У суду немає жодних сумнівів щодо істинності, сумлінності та добросовісності таких показів потерпілих. Перебування вказаних осіб у момент нападу у стані алкогольного сп`яніння, чого не спростовують і самі потерпілі, не надає суду права сумніватися у правдивості їх показів та не приймати їх до уваги при кваліфікації дій винних осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, не виявлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , згідно ст.67 КК України, колегія суддів визнає рецидив злочину.
Відповідно до правил ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
На підставі викладеного, тяжкості спричинених злочином наслідків, особи обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим і його судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, не одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, який не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межаж санкції інкримінованої йому частини 2 статті 187 КК України, як необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також, з урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_8 ст. 69 КК України, проте, вбачає необхідність застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини вказаної статті з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого насильницького злочину, особу обвинуваченого, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне залишити раніше застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Цивільні позови потерпілими не заявлялися.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речовий доказ DVD-диск марки «Арена» з відеозаписом подій в магазині «Квартал» по вул. Межигірська 26/24 в м. Києві за 24.12.2015 року в паперовому конверті (а.к.п. 229) слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Питання про долю решти речових доказів у кримінальному провадженні судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Початок строку покарання ОСОБА_8 обчислювати з 21 вересня 2016 року.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні у Київському слідчому ізоляторі УДПС України в м. Києві та Київській області у період з 24 грудня 2015 року по 21 вересня 2016 року зарахувати йому в строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Суддя