Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 004540 від 15.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2016 року за №004540.

Клопотання слідчий мотивує тим, що до Подільського управління поліції надійшла заява громадянина ОСОБА_5 , з приводу того, що невстановлені особи зареєстрували на його ім`я ряд підприємств, зокрема серед яких ТОВ Юртрансавто та підписують від його імені фінансово господарські документи. До складу транзитно-конвертаційної» групи суб`єктів господарської діяльності з ознаками «фіктивності» входять: ТОВ «Аргострейд», ТОВ «Бігмак ЛТД», ТОВ "Вокхард", ТОВ «Гартек ЛТД», ТОВ «КАТ», ТОВ «Крафткор», ТОВ «Кулбрайт», ТОВ «Лайнелс Груп», ТОВ «Платобуд», ТОВ «Практикум Груп», ТОВ «Санпрікс», ТОВ «Солюшн Капітал», ТОВ «Степ-Торг», ТОВ «ТК Дізма», ТОВ «Фаст Реіз», ТОВ «Голтайм», ТОВ «Греймакс», ТОВ «Макер», ТОВ «Ніка Голд Строй», ТОВ «Галун-Торг», ТОВ «Хімсервіс».

У клопотанні вказано, що допитаний в якості свідка засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «Лайнелс Груп» ОСОБА_6 повідомив, що не має відношення до діяльності підприємства та не здійснює фінансово господарської діяльності, зареєстрував підприємство за грошову винагороду.

Зазначено, що під час здійснення господарської діяльності, реєстрація підприємств здійснювалась на одних і тих же громадян, відкриття банківських рахунків в одних установах банку, а саме - ПАТ «Альфа-банк», ПАТ «Сбербанк Росії», ПАТ КБ «Глобус», ПАТ «БТА Банк», ПАТ «Ідея Банк».

Посилаючись на те, що з метою належного зберігання речових доказів, грошових коштів, які знаходяться на рахунках вказаних підприємств, та в подальшому конфіскації їх в дохід держави, слідчий звернувся з даним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені у ході досудового розслідування, слідчий суддя вважає за необхідне розглядати клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання прийшов до висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступних підстав.

У провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004540 зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.07.16 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий у клопотанні зазначив, що кошти, які знаходяться на рахунках вищевказаних підприємств набуті протиправним шляхом та з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на грошові кошти.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

У порушення зазначених вимог закону, слідчим у клопотанні не вказано та не надано доказів того, що грошові кошти, на які він просить накласти арешт відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в органа досудового розслідування на даний час зібрано не достатньо доказів, на підставі яких можна прийти до висновку, що грошові кошти, які перебувають на розрахункових рахунках підприємств були отримані внаслідок вчинення злочину.

Слідчим не обґрунтовано які саме конкретні грошові кошти (розмір, валюта), що знаходяться на відповідному рахунку у Банку були об`єктом злочинних дій.

Також, вимоги слідого про зупинення видаткових операцій з грошовими коштами, що знаходяться на внутрішньобанківському рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язання Банку надати довідку про залишок коштів на рахунку та у подальшому надавати інформацію по рахунку за запитом слідого, жодним чином не обґрунтовані.

Оскільки, слідим не доведено необхідність накладення арешту на зазначені грошові кошти, яка б відповідала законній меті, то відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1