Провадження № 1-в/161/392/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 жовтня 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002121 від 18 липня 2015 року, щодо засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, українця, громадянина України, середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за Вироком Луцького міськрайонного суду 25 грудня 2015 року, зміненого Ухвалою Апеляційного суду Волинської області 22 лютого 2016 року до покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18700 гривень,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого щодо розстрочення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :
В поданому клопотанні засуджений ОСОБА_3 зазначив, що Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22.02.2016 року було змінено вирок Луцького міськрайонного суду від 25.12.2015 року в частині призначеного покарання та відповідно призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, становить 18700 гривень.

Вимогами ч.4 ст.53 Кримінального кодексу України встановлено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

З червня 2016 року він, ОСОБА_3 працевлаштований неофіційно, його заробітна плата становить близько 4000-4500 гривень. Розмір штрафу є для нього великою сумою, майна на праві приватної власності йому не належить, також в нього відсутні грошові кошти на рахунках у банківських установах.

Окрім того на його утриманні перебуває малолітній син та дружина, яка тимчасово не працює.

Виходячи із його заробітку та потреб його сім`ї міг би виплачувати щомісячно половину свого заробітку, тобто близько 2200-2300 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.53 КК України, просить суд: Розстрочити виконання покарання у вигляді штрафу у сумі 18 700 гривень, який призначений ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22.02.2016 року строком на 8 місяців щомісячними платежами у сумі 2337 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання та навів доводи, аналогічно тим, що зазначені в клопотанні.

Разом з тим, відповідаючи на запитання ОСОБА_3 пояснив, що за трудовим договором не працює, не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, однак, отримує заробіток з неофіційного місця роботи, про що не може подати в суд докази.

Окрім того, ОСОБА_3 пояснив, що до даного часу жодних грошових коштів з неофіційного заробітку за штраф не сплатив.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання засудженого підтримав та в підтвердження сімейного стану надав копію аркушів з паспорта ОСОБА_3 з відмітками про одруження та наявністю дитини.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, мотивувавши тим, що засуджений ОСОБА_3 працевлаштуванням не займається, після засудження ухиляється від виконання покарання, оскільки жодних грошових коштів до даного часу не сплатив.

Суд, заслухавши клопотання, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані докази та з`ясувавши думку прокурора встановив наступні обставини.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі (а.с. ).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року вирок щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання змінений, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 18 700 гривень (а.с. ).

На теперішній час засудженим ОСОБА_3 штраф за вироком суду не сплачено, дану обставину не оспорювали учасники судового розгляду.
Також, суд, встановив, що ОСОБА_3 визнав, що працевлаштуванням не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, жодних дій щодо сплати штрафу не вчинив, та жодних доказів щодо майнового стану в суд не подав.
Відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно зазначених судових рішень, суд призначив ОСОБА_3 покарнная у виді штрафу без розстрочки виплати.

Згідно ч.1 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Згідно з ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу, призначеного як основне покарання, штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд лише за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питанняпро розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно ст.537 КПК України під час виконання вироків, суд не вирішує питання щодо розстрочення штрафу, а лише відповідно до п.10 ч.1 ст.537 КПК України про заміну покарання відповідно до ч.5 ст.53 КК України.

За таких обставин, слід прийти до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 не містить підстав для розстрочки штрафу, а тому не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.26 КВК України, ст.53 КК України, ст.ст.372,537 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0002121 від 18 липня 2015 року, засудженого ОСОБА_3 , про розстрочення призначеного Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 лютого 2016 року штрафу в розмірі 18700 гривень, строком на 8 місяців щомісячними платежами у сумі 2337 гривень 50 копійок відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1