Справа № 636/1847/16-к
Провадження №1-кп/636/281/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року м. Чугуїв
Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Чугуївського міського суду Харківської області кримінальне провадження за №0000624 від 04.04.2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
03.04.2016 року, приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку №41 по вул. Кременецька у м. Чугуєві Харківської області, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_6 . В ході даного конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_6 . Потерпілий ОСОБА_6 , не бажаючи продовження даного конфлікту, штовхнув ОСОБА_8 на землю та утримував в такому положенні деякий час. В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 дістав з кишені свого одягу предмет, схожий на ніж та наніс останньому лівою рукою один удар ножем в область правого підребер`я та один удар у праву лопаткову область. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно згідно висновку судово-медичної експертизи за №145-Ч/16 від 23.05.2016 року тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення правого підребер`я, проникаюче у черевну порожнину з пошкодженням великого сальника і крововиливом та колото-різаного поранення грудної клітини праворуч в лопатковій області. За ступенем тяжкості поранення правого підребер`я, проникаюче в черевну порожнину, кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як тяжке тілесне ушкодження; колото-різана рана правої лопаткової області - легке тілесне ушкодження, що потягло короткостроковий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що дійсно 03.04.2016 року, у другій половині дня, між ним та його сусідом ОСОБА_6 виник конфлікт, в результаті якого останній почав бійку шляхом того, що збив обвинуваченого на землю та почав наносити удари і душити його. Обвинувачений, з метою змусити потерпілого припинити його дії, вдарив останнього правою рукою двічі в праву лопатку будівельним розкладним ножем, який був у ОСОБА_8 в карміні та яким обвинувачений іноді відкривав хвіртку на огорожі. Після чого потерпілий зліз з обвинуваченого та пішов додому, а ОСОБА_8 з донькою пішли до магазину, потім на прогулянку і лише ввечері біля будинку потерпілого побачили швидку. Вбивати потерпілого обвинувачений не бажав, цивільний позов, заявлений потерпілим визнав частково, в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в повному обсязі, що стосується відшкодування моральної шкоди, вважав її суму завищеною.
Провина обвинуваченого у нанесенні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження повністю доведена дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_8 є його сусідом, між ними постійно виникають сварки. 03.04.2016 року ОСОБА_6 на вулиці біля свого будинку копав траншею для зливу води. Зі свого будинку разом з донькою вийшов обвинувачений та почав сваритися, до них підійшла дружина потерпілого. Обвинувачений став їй погрожувати і потерпілий, з метою захистити дружину, став між ними, після чого обвинувачений та потерпілий схватили один одного за одежу. ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 і той впав на землю, а потерпілий нахилився над ним та просив заспокоїтися, утримуючи руками за груди. В цей час потерпілий відчув як обвинувачений наніс йому удар в правий бік лівою рукою. Дружина ОСОБА_6 закричала, що в ОСОБА_8 ніж, потерпілий почав розвертатися і отримав ще один удар в праве підребер`я. Після чого ОСОБА_6 з дружиною зайшли до двору свого будинку та викликали швидку і поліцію. Потім потерпілий тривалий час лікувався в Чугуївській ЦРЛ та в Харківській обласній лікарні. На думку потерпілого, обвинувачений намагався його вбити. Також ОСОБА_6 не заперечував того факту, що в цей день вживав алкогольні напої.
ОСОБА_6 до обвинуваченого заявлено цивільний позов, згідно якого потерпілий просив суд стягнути з обвинуваченого на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9 389 грн. та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.
З показань свідка ОСОБА_10 , наданих в суді слідує, що вона 04.04.2016 року о 08 годині ранку заступила на добове чергування в прийомне відділення Чугуївської ЦРЛ. Каретою швидкої допомоги був доставлений ОСОБА_6 з попереднім діагнозом колото-різані поранення в області грудної клітини з правої сторони. Після огляду він був госпіталізований до хірургічного відділення. Зі слів ОСОБА_6 дані ушкодження йому спричинив його сусід.
Неповнолітній свідок ОСОБА_9 , допитана судом в присутності педагога, пояснила, що є донькою обвинуваченого. Так, 03.04.2016 року свідок разом з батьком вийшли на вулицю. Біля двору будинку знаходився потерпілий, який копав яму та між батьком свідка і ОСОБА_6 виник конфлікт, потім з будинку вийшла дружина потерпілого та почала кричати на ОСОБА_8 . Після чого між потерпілим та обвинуваченим щось відбулося, свідок не бачила що саме, оскільки відійшла від місця сварки, дівчинка бачила лише як потерпілий душив її батька ліктем, а потім встав та пішов до свого двору, батько свідка теж піднявся і вони разом попрямували до магазину.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що проживає разом із ОСОБА_8 в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 . Їх сусідами є потерпілий та його дружина. Так, 03.04.2016 року, точного часу вона не пам`ятає, її чоловік разом із донькою вийшли з дому до магазину. Свідок залишилася вдома та почула розмову на гучних тонах, підійшла до вікна, побачила дружину потерпілого, яка щось кричала, а потім потерпілий підійшов до її чоловіка, збив його з ніг, сів на нього зверху та ліктем став душити. Свідок почала стукати у вікно, а потерпілий піднявся та пішов до свого двору, чоловік свідка з донькою попрямували до магазину. Коли обвинувачений повернувся то пояснив, що між ним та сусідом виник конфлікт з приводу ями, більше нічого не розповідав. В цей день обвинувачений вживав спиртне випив приблизно пляшку пива.
З показань свідка ОСОБА_12 , наданих суду слідує, що вона є дружиною потерпілого, вони проживають за адресою: АДРЕСА_3 по сусідству з родиною ОСОБА_13 . 03.04.2016 року ввечері чоловік свідка за двором копав яму. Свідок почула гучну розмову, вийшла за двір та побачила обвинуваченого. Потім між ОСОБА_8 та свідком виник конфлікт, останній почав погрожувати їй і потерпілий підійшов до них та став між ними, схопив обвинуваченого за одежу та поклав на землю, при цьому утримував за куртку та просив заспокоїтися. Обвинувачений в цей час швидко дістав ніж з кармана куртки лівою рукою та вдарив чоловіка свідка в правий бік, а потім зверху лівою рукою в лопатку. Свідок почала кричати та завела чоловіка у двір свого будинку, надала йому допомогу, викликала швидку та поліцію. На думку свідка, обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння. Ніж, яким він спричинив потерпілому тілесні ушкодження був будівельний, з чорною рукояткою.
Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що є сусідом обвинуваченого та потерпілого, так 03.04.2016 року він бачив сварку між ними. Обвинувачений вийшов з двору свого будинку та побачив як потерпілий копає яму і почав з цього приводу сваритися. Свідок дуже поспішав, тому не залишився і не бачив чим все закінчилося. Приблизно через 15 хвилин йому зателефонувала дружина потерпілого та повідомила про те, що обвинувачений вдарив її чоловіка ножем. Під час сварки свідок не чув, щоб обвинувачений погрожував потерпілому.
Свідок ОСОБА_15 показав в суді, що він є лікарем-хірургом Чугуївської ЦРЛ. Так, 04.04.2016 року вранці він заступив на добове чергування в хірургічне відділення, а ввечері цього дня у прийомне відділення Чугуївської ЦРЛ каретою швидкої допомоги був доставлений ОСОБА_6 з колото-різаним пораненням правого підребер`я, проникаючого у черевну порожнину з пошкодженням великого сальника і крововиливом та колото-різаним пораненням грудної клітини праворуч в лопатковій області. Зі слів потерпілого вказані поранення йому спричинив його сусід під час сварки. Після проведення огляду потерпілого було прийняте рішення його прооперувати. Після операції потерпілого направили до відділення інтенсивної терапії. Приблизно через три доби стан потерпілого погіршився та його відправили до Харківської обласної лікарні.
Згідно протоколу огляду місця події від 03.04.2016 року у АДРЕСА_3 на клумбі біля будинку виявлено плями бурого кольору; на футболці та куртці, в які був одягнений потерпілий під час конфлікту з сусідом, виявлено плями бурого кольору та маються порізи розміром приблизно 1,5 см. з задньої правої сторони (а.к.п.15-24, т.1).
В ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та свідка ОСОБА_12 від 19.05.2016 року та від 20.05.2016 року було уточнено механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому: під час конфлікту ОСОБА_6 повалив спиною на землю ОСОБА_8 та зігнувся над ним, знаходячись з правої сторони від останнього. В цей момент ОСОБА_8 дістав зі свого одягу предмет схожий на ніж та наніс один удар лівою рукою в черевну порожнину з правої сторони ОСОБА_6 . Потерпілий почав вставати зі свого положення і в цей момент, розвернувшись правим боком до обвинуваченого, отримав ще один удар ножем у спину з правої сторони нижче лопатки. Після цього ОСОБА_6 побіг додому (а.к.п.31-34, 43-46 т.1).
Згідно висновку експерта за №Ч/86 від 05.04.2016 року у ОСОБА_8 мав місце синець на спині, який утворився від ударного впливу тупого твердого предмету. Не виключено, що вказане пошкодження утворилося за механізмом і у строк 03.04.2016 року. За ступенем тяжкості синець кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дане пошкодження не могло утворитися при падінні з висоти власного зросту на розповсюджену поверхню (а.к.п.74, т.1).
З висновку судово-цитологічної експертизи за №484-Ц/16 від 21.04.2016 року слідує, що в результаті проведення експертизи піднігтьового вмісту обох рук ОСОБА_8 , сліди крові не виявлені, даних про наявність кліток травматичного чужорідного епітелію не отримано (а.к.п.77-81, т.1).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи за №220-Ис/16 від 11.04.2016 року на джинсових брюках, вилучених у ОСОБА_8 наявність крові не установлена (а.к.п.84-86, т.1).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи за №219-Ис/16 від 13.04.2016 року кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, на його футболці виявлена кров людини, в якій виявлено антиген Н, кров вказаних об`єктів належить до групи О з ізогемаагглютининами анти-А, властивої самому потерпілому (а.к.п.89-92, т.1).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи за №221-Ис/16 від 12.04.2016 року кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, на куртці ОСОБА_8 виявлена кров людини, в якій виявлено антиген Н, кров вказаних об`єктів належить до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, і походження її від потерпілого не виключено (а.к.п.95-97, т.1).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи за №216-Ис/16 від 12.04.2016 року кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В (а.к.п.100-102, т.1).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи за №218-Ис/16 від 13.04.2016 року кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, на його куртці виявлена кров людини, в якій виявлено антиген Н, кров вказаних об`єктів належить до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, властивої самому потерпілому (а.к.п.105-108, т.1).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи за №217-Ис/16 від 12.04.2016 року кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В, на марлевому тампоні зі змивом, вилученим під час ОМП, виявлена кров людини, в якій виявлено антиген Н, кров вказаних об`єктів належить до групи О з ізогемаагглютининами анти-А і анти-В і походження її від потерпілого не виключено (а.к.п.111-113, т.1).
З акту судово-наркологічної експертизи за №146 від 21.04.2016 року слідує, що наркотичну залежність у ОСОБА_8 не виявлено (а.к.п.117, т.1).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за №321 від 25.04.2016 року у ОСОБА_8 ознак психозу, слабоумства чи будь-яких інших хворобливих психічних розладів не виявлено, в період часу, що відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_8 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.к.п.121-123, т.1).
З висновку судово-медичної експертизи за №145-Ч/16 від 23.05.2016 року слідує, що потерпілий поступив 03.04.2016 року до медичного закладу де йому був встановлений діагноз: колото-різане поранення правого підребер`я, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника і крововиливом та колото-різане поранення грудної клітини праворуч в лопатковій області.
При проведенні експертизи у потерпілого виявлені післяопераційні сполучнотканинні рубці по середній лінії живота, в області правого підребер`я та подвздошної області, а також два подовжених рубця в області ребрової дуги праворуч та в лівій лопатковій області. За ступенем тяжкості поранення правого підребер`я, проникаюче в черевну порожнину, кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як тяжке тілесне ушкодження; колото-різана рана правої лопаткової області - легке тілесне ушкодження, що потягло короткостроковий розлад здоров`я. Вказані два колото-різаних поранення утворились в результаті двох ударних впливів предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями (вістря та не менше одного леза), незадовго до надходження потерпілого у лікувальну установу, тобто 03.04.2016 року (а.к.п.125-126, т.1).
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи за №147-Ч/16 від 24.05.2016 року встановлені у ОСОБА_6 при первинній експертизі тілесні ушкодження, а саме: два колото-різаних поранення в області правого підребер`я та правої лопаткової області, могли утворитись за вказаним потерпілим механізмом та у вказаний строк, а саме - в результаті двох ударних впливів колюче-ріжучим предметом (наприклад ножем) 03.04.2016 року (а.к.п.129-130, т.1).
Під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_2 будівельного ножа не виявлено (а.к.п.137-138, т.1).
На досудовому слідстві дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Колегія суддів не може погодитися з даною кваліфікацією і аналізуючи зібрані по справі докази, вважає, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду не має підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Згідно ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.4 ППВС України від 07.02.2003 року за №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» - замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Таким чином, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона також не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. При дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п.22 ППВС «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року за №2).
Судом достовірно встановлено, що вчиненню злочину передувала сварка між обвинуваченим та потерпілим, конфлікт виник спонтанно на побутовому грунті і що дії ОСОБА_8 були частково спровоковані потерпілим, який виражався нецензурною лайкою, штовхнув обвинуваченого на землю та утримував в такому положенні деякий час.
Будівельний ніж опинився в руках обвинуваченого випадково, удари були завдані неприцільно. Одразу після завдання ударів потерпілий піднявся та самостійно пішов додому, а обвинувачений разом з донькою попрямували до магазину. Саме під час вищевказаної сварки у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесного ушкодження, так як він наніс удар ножем з достатньою силою в область життєво важливого органу - правого підребер`я, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника і крововиливом Це об`єктивно підтверджується свідченнями самого обвинуваченого, потерпілого, свідків, які ніким не спростовані та доповнюються висновками судових експертиз, протоколами проведення слідчих експериментів. Суд вважає, що наносячи удар ножем ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не бажав настання його смерті. Про відсутність умислу на вбивство потерпілого свідчить те, що маючи для цього реальну можливість, після поранення ОСОБА_6 обвинувачений не вчиняв ніяких дій, які свідчили б про намір вбити потерпілого. Однак, між його діями по навмисному нанесенню тілесних ушкоджень у область життєво важливого органу та наслідками, що настали, має місце причинний зв`язок і він повинен нести відповідальність за наслідки, що настали.
Не погоджується суд і з посиланнями захисника обвинуваченого на те, що в даному випадку потрібно перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 124 КК України, оскільки проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною статтею тому, що природа його діяння (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_8 перевищив межі необхідної оборони, як про це стверджував захисник.

Прокурором у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр експертної медичної допомоги та медицини катастроф» заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 1 713,18 грн. До позову додано довідку за №05/2860 від 20.05.2016 року, згідно якої вартість лікування ОСОБА_6 склала 1 713,18 грн. (а.с.9, т.2). Зазначений позов був доданий до обвинувального акту відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України.
В той же час, прокурором, в порушення вимог ст. 347 КПК України, не оголошено викладу позовної заяви при початку судового розгляду. Головуючий вправі особисто оголосити цивільний позов, лише у випадку, коли від цивільного позивача надійшло клопотання про розгляд цивільного позову за його відсутності, за умови, що обвинувачений, цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Таким чином, враховуючи думку обвинуваченого та його захисника, які категорично заперечували проти розгляду і вирішення зазначеного позову прокурора в цьому кримінальному провадженні, посилаючись на те, що оскільки прокурор його не оголосив, то він його не підтримує, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 128 КПК України, залишити позов прокурора без розгляду та роз`яснити прокурору, що він має право звернутися до суду з зазначеними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Розглядаючи позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного:
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 цієї статті зазначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого витрат на його лікування в сумі 9 389 грн. підлягають задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого в причинені потерпілому тілесних ушкоджень встановлено під час розгляду справи в суді, сума понесених потерпілим затрат в зазначеному розмірі на лікування підтверджується наданими суду чеками, обвинувачений повністю визнав вимоги потерпілого в цій частині (а.с.66, 69-73, т.2).

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 просив суд стягнути з обвинуваченого на свою користь спричинену діями обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає в тому числі і в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частина 3 цієї статті наголошує, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до частини 4 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.
Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила за наявності її вини.
Суд вважає, що ОСОБА_6 має право на відшкодування моральної шкоди, оcкільки судом встановлено спричинення йому протиправними діями обвинуваченого душевних страждань та фізичного болю, яких потерпілий зазнав внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, провина обвинуваченого в скоєнні дій відносно потерпілого, що потягли вказані наслідки судом встановлена.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як слідує з роз`яснюючих положень п. 9 ППВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 от 31.03.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) - зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, виходячи з душевних страждань та фізичного болю, які зазнав потерпілий, змін у його життєвих стосунках, порушення його покою, додаткових зусиль, які необхідні були для організації життя в цей період, враховуючи тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та наслідки для потерпілого, суд вважає розумним та справедливим стягнути з нього на користь потерпілого 25 000 грн.
Те, що ОСОБА_8 вибачився перед потерпілим під час останнього слова та зазначив, що не бажав причинити йому тілесних ушкоджень, суд не може розцінити як обставину, що пом`якшує покарання (щире каяття), оскільки вказані пояснення він надав під тиском незаперечних доказів його вини у скоєному.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу, посередньо характеризуючи особу дані. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено. Судом також враховується те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того, суд бере до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного та думку потерпілого, який просив суд покарати винного, а тому, відповідно до вимог ст. 65 ч. 2 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06.04.2016 року ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.06.2016 року, без визначення застави, який потім, згідно ухвал колегії суддів від 01.06.2016 року, від 29.07.2016 року та від 14.09.2016 року було продовжено до 12.11.2016 року. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27), до набрання вироком законної сили.
Оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то суд, вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27).
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 04.04.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.04.2016 року по день винесення вироку, тобто 02.11.2016 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр експертної медичної допомоги та медицини катастроф» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 1 713,18 грн. залишити без розгляду та роз`яснити прокурору його право на звернення до суду з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 25 000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 9 389 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
- полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходиться куртка, вилучена у ОСОБА_8 ; полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходиться спортивна кофта, вилучена у ОСОБА_8 ; полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходиться пара кросівок, вилучених у ОСОБА_8 і які зберігаються у свідка ОСОБА_17 передати власнику ОСОБА_8 ;
- полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходяться джинсові брюки, вилучені у ОСОБА_8 і які зберігаються у камері схову Чугуївського ВП передати власнику ОСОБА_8 ;
- полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходиться чоловіча куртка, що належить ОСОБА_6 , яка була вилучена в ході огляду місця події від 03.04.2016 року та зберігається в камері схову Чугуївського ВП передати власнику ОСОБА_6 ;
- полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходяться чоловіча футболка, що належить ОСОБА_6 , яка була вилучена в ході огляду місця події від 03.04.2016 року та зберігається в камері схову Чугуївського ВП - повернути власнику ОСОБА_6 ;
- полімерний пакет чорного кольору, в якому знаходяться зрізи піднігтьового вмісту ОСОБА_8 , які були вилучені 04.04.2016 року при оформленні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; паперовий конверт, в якому знаходиться фрагмент бинту із зразками крові ОСОБА_6 , вилучений 04.04.2016 року; паперовий конверт, в якому знаходиться фрагмент бинту із змивами речовини бурого кольору, вилучений в ході огляду місця події 03.04.2016 року, що знаходяться в камері схову Чугуївського ВП знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча:
Судді: