АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/779/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 60000011 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

с. Дрімайлівка Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні

№ 60000011 щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 249 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 і п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та достовірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого.

Крім того, суд звернув увагу на те, що в обвинувальному акті зазначено про відсутність потерпілих, проте є посилання на наявність шкоди в розмірі 3 085 гривень та долучено до обвинувального акта цивільний позов.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор стверджує, що всупереч висновкам суду першої інстанції, в обвинувальному акті зазначені всі обов`язкові відомості, передбачені

ст. 291 КПК України, у тому числі й анкетні дані обвинуваченого, місце проживання якого встановлено зі слів ОСОБА_8 під час допиту в якості підозрюваного 16 липня 2014 року, а тому суд першої інстанції у разі неявки в підготовче судове засідання ОСОБА_8 повинен був на підставі ст. 335 КПК України зупинити судове провадження та оголосити обвинуваченого у розшук, а не повертати прокурору обвинувальний акт.

Водночас, за доводами прокурора, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не є підставою повернення акта прокурору і перешкодою для призначення судового розгляду, бо згідно зі ст. 337 КПК України прокурор може змінити обвинувачення в суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги щодо форми і змісту обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України,

п. 2 ч. 2 якої передбачає, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає обов`язкову наявність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В той же час, відповідно до вимог ст. 337 КПК України саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ст. 291 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , в якому зазначено місце його реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , а місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва 22 липня 2014 року. Підготовче судове засідання за обвинувальним актом було призначено на 10 вересня

2014 року, однак ОСОБА_8 в судове засідання не прибув і розгляд кримінального провадження, в тому числі й у зв`язку з неявкою в судове засідання обвинуваченого, неодноразово відкладався, а тому ухвалою від 18 грудня 2015 року приймалося рішення про примусовий привід обвинуваченого до суду, виконання якого доручалося ЛВ у річковому порту «Київ» ГУ МВС України в м. Києві. Відповідно до інформації старшого оперуповноваженого СКР ВП в р/п Київ ГУНП України у м. Києві від 28 січня 2016 року, представленої на виконання ухвали суду про привід обвинуваченого в судове засідання, ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена в обвинувальному акті, не проживає і місце його фактичного проживання встановити не вдалося, бо в ході телефонної розмови ОСОБА_8 лише підтвердив, що не проживає в м. Києві, але конкретну адресу свого проживання не повідомив.

Наведені обставини, як вважає колегія суддів, свідчать про те, що суд використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, в той же час, враховуючи, що перекладання обов`язків щодо встановлення місця перебування обвинуваченого та його розшуку на суд суперечить засадам кримінального провадження і є недопустимим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті є дані про місце реєстрації та проживання обвинуваченого і цього достатньо для виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, не заслуговують на увагу.

Крім того, як встановила колегія суддів, в обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_8 , є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, наведена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, але відсутнє формулювання обвинувачення, про що обґрунтовано суд указав у своєму рішенні.

Доводи прокурора про те, що відсутність формулювання обвинувачення не є перешкодою для призначення судового розгляду за обвинувальним актом, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження суперечать вимогам ст.ст. 291, 337 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними усі доводи апеляційної скарги прокурора й погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України у зв`язку з відсутністю в цьому процесуальному документі формулювання обвинувачення та анкетних відомостей обвинуваченого (адреси проживання), що є підставою для повернення його прокурору для усунення недоліків, а тому судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст. 314 КПК України.

Що стосується посилання суду на відсутність в обвинувальному акті відомостей стосовно потерпілих, то воно підлягає виключенню на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, оскільки суперечить фактичним обставинам провадження і даним, викладеним в обвинувальному акті, де зазначено, що кримінальним правопорушенням завдано істотної шкоди державним інтересам на загальну суму 3085 грн.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, проте ухвалу суду першої інстанції від 24 лютого 2016 року слід змінити шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання суду на обставину, яка не є підставою повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 прокурору.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 60000011 щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 249 КК України повернуто прокурору, змінити.

Виключити з її мотивувальної частини посилання суду, як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, на відсутність в обвинувальному акті відомостей стосовно потерпілих у кримінальному провадженні.

В решті ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4