Справа № 738/1434/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1074/2016
Категорія - в порядку виконання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Чернігові матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року,

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт, в порядку статті 82 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання засуджений досяг пенсійного віку. В той же час, відповідно до частини 2 статті 57 КК України покарання у виді виправних робіт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування. Таким чином, положення кримінального закону України виключають можливість заміни ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, в зв`язку з тим, що він досяг пенсійного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його клопотання задовольнити, замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що своїм рішенням суд обмежив його право громадянина України на працю, гарантоване Конституцією України. Стверджує, що досягнення ним шести десятирічного віку є пом`якшуючою обставиною відповідно до норм судочинства. Наголошує на тому, що він довів своє виправлення, характеризується з позитивного боку, не має стягнень, з часу прибуття до установи і на теперішній час працевлаштований, відбув належну частину строку покарання, як визначено положеннями статті 82 КК України, а тому має всі законні підстави для застосування щодо нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт. Звертає увагу, що досягнення пенсійного віку не передбачено нормами КВК України для не застосування даної пільги. Зазначає про те, що він багато років займався юридичною роботою і на даний час йому пропонують роботу за фахом, а саме юристом на підприємстві, це гарантоване постійне місце роботи, стабільна заробітна плата та відрахування в дохід держави. Вказує на те, що має сили і бажання працювати, під час перебування у виправній установі лише один раз звертався за медичною допомогою, є фізично розвиненим, в зв`язку з чим не бачить доцільності його подальшого перебування в місцях позбавлення волі, чого, на його думку, так прагне пенітенціарна служба задля забезпечення себе робочими місцями.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання та замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт, думку захисника що підтримав подану апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Вироком колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області 22 квітня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за частиною 3 статті 368 КК України (в редакції Закону від 07.04.2014 року) на п`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в судових, правоохоронних органах строком на три роки з конфіскацією всього належного йому майна.

02 лютого 2016 року ухвалою Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення в період з 22 квітня 2014 року по 13 серпня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислюється з 22 квітня 2014 року. Кінець строку відбуття покарання встановлено 31 грудня 2018 року.

На час розгляду клопотання засудженим було відбуто більше ніж 1/2 частину строку покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженому про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням суд першої інстанції послався на те, що такий вид основного покарання, передбачений статтею 57 КК України, як виправні роботи не може бути застосований до осіб, які досягли пенсійного віку, відповідно до положень частини 2 цієї статті.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є різновидом призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058 з наступними змінами, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час розгляду справи судом першої інстанції досяг 61 - річного віку.

За таких обставин суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт задоволенню не підлягає.

Твердження апеляційної скарги засудженого про порушення його права на працю, гарантоване Конституцією України, а також про умисність дій працівників пенітенціарної служби не заслуговують на увагу, як не обґрунтовані та такі, що суперечать вимогам Закону.

Зокрема, питання щодо можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким розглядаються судами в порядку кримінального, кримінального процесуального та кримінально-виконавчого законодавства України.

В даному випадку, частиною другою статті 57 КК України встановлено чітке обмеження у застосуванні такого виду покарання, як виправні роботи для осіб що досягли пенсійного віку. В сою чергу, суд позбавлений можливості прийняти судове рішення всупереч вимогам чинного кримінального Закону, як на цьому наполягає засуджений у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт є законною, та такою, що відповідає вимогам Кримінального кодексу України та чинному Кримінальному процесуальному кодексу України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час розгляду матеріалів справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді виправних робіт залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11