Справа № 203/1534/16-к
Провадження № 1-кп/0203/219/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000702 від 04.03.2016 року із укладеною угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта повна середня, українця, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 02.10.2012 року Кіровським районним судом м. дніпропетровська за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, 07.11.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 391 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 12.08.2015 року звільнений з Райківецької ВК №78 за відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2016 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території трамвайного депо №3 по вул. Миколи Руденка, 67 (колишня назва вулиці - Войцеховича) у м. Дніпропетровську, та побачивши на лавці сумку зеленого кольору, на підставі раптово виниклого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна, підійшов до лавки та діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, скоїв крадіжку вищевказаної сумки, в який знаходилися грошові кошти у сумі 900 гривень та мобільний телефон «Нокіа», моделі 1208 сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 163 грн. 12 коп., після чого з викраденим залишив місце злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1063 гривні 12 копійок.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне повторно.
Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 31 березня 2016 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в зазначеному злочині. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 , а саме: три роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки, покласти зобов`язання, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили затвердити угоду про примирення, свою провину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та відшкодував повністю суму спричинених збитків потерпілому ОСОБА_6 ..
Потерпілий ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про примирення, пояснив, що наслідки укладання угоди про примирення зрозумілі, претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про примирення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.
Порушення прав потерпілого та обвинуваченого при укладанні даної угоди про примирення судом не встановлено.
Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 31 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обрану домашній арешт.
Речові докази: мобільний телефон «Нокіа» моделі 1208 сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , який відповідно до розписки переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя