Справа № 161/8579/16-к Провадження №11-кп/773/594/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2016 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишений попередній особисте зобов`язання.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 12 червня 2016 року, близько 17год. 50хв., керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 2106", р.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Незалежності в смт.Торчин Луцького району Волинської області в напрямку м. Володимир-Волинський, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 . Внаслідок даної ДТП велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми у вигляді повного горизонтального зламу хребта між 1 та 2 шийними хребцями з розривом спинного мозку, закритого зламу лівої ліктьової кістки та вивих лівої променевої кістки, відкритого зламу обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, субарахноїдальні крововиливи, крововиливи в корені легень, крововиливи з розривами капсули у воротах печінки, крововиливи у навколо ниркову клітковину з обох сторін, забійної рани задньої поверхні лівої п`ятки, множинні садна тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 233 від 23 червня 2016 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого.

В прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 пунктів Правил дорожнього руху: - п. 2.3 (б) - водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, вiдповiдно реагувати на її змiну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не вiдволiкатись вiд керування цим засобом у дорозi; - п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку; - п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
У поданій апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки наявних ряд пом`якшуючих обставин та позитивних характеризуючих даних, обвинувачений допомагає рідним по господарству, а позбавлення вказаного права позбавить сім`ю засобів на існування. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного додаткового покарання змінити, залишити призначене основне покарання без застосування додаткового покарання.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу просили задовольнити, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому основне покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, молодий вік та стан здоров`я. Враховано судом і те, що потерпілий на суворому покаранні пов`язаному з позбавленням волі не наполягав.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, що обтяжують покарання, відсутні, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, в їх сукупності, а також врахувавши наслідки вчиненого злочину, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції основне покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Разом з тим, суд першої інстанції не навів переконливих доводів щодо необхідності позбавлення права керувати транспортними засобами, яке не є обов`язковим.

Доводи скарги про те, що позбавлення права керування транспортними засобами обвинуваченого позбавить сім`ю засобів на існування є підставними, про що ствердив в суді апеляційної інстанції і сам обвинувачений, який повідомив, що автомобіль є його джерелом доходу, оскільки ним він перевозить самостійно вирощену сільськогосподарську продукцію та збуває її.

Окрім того, на думку суду, обмеження обвинуваченого спеціального права права керування транспортним засобом (а.к.п.37) понад 4 місяці буде слугувати йому належним уроком, попереджатиме вчинення нових злочинів.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд змінює вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та виключає з вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

В решті вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді