Провадження № 1-кс/331/2576/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 від 05.05.2016 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001164,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанову прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 від 05.05.2016 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001164.

В обґрунтування зазначено, що 07.04.2014 року до Жовтневого районного відділення ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надійшла заява гр. ОСОБА_4 , про те, що невстановлена особа підробила договір займу від 29.06.2004 року, укладений, начебто, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

08.04.2014 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001164 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

29.12.2014 року у рамках вказаного кримінального провадження гр. ОСОБА_8 було пред`явлено підозру у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно повідомлення про підозру, ОСОБА_8 , маючі намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, використавши підроблений документ, намагався заволодіти грошовими коштами ОСОБА_4 на суму 1501920 грн., при наступних обставинах.

Так, 07.03.2014, громадянкою ОСОБА_9 , яка діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_8 , була складена позовна заява про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в сумі 1501920 грн.

Вищевказана заява в березні 2014 року направлена до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, при цьому до заяви була долучена копія договору позики від 29.06.2004, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 160000 доларів США, які остання повинна повернути позикодавцю не пізніше 01.01.2014 р.

Відповідно висновку експерта Київської експертно-дослідного центру № 14076 від 15.07.2014 давність виконаного підпису від імені ОСОБА_4 на договорі займу від 29.06.2004 року, укладеному між особами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виконано в період січень 2013 року - липень 2013 року, що не відповідає вказаній в документі даті - 29.06.2004 року.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

05.05.16, за результатами проведеного досудового розслідування вказаного кримінального провадження, прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , що здійснює процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, було винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та передчасним, а сама постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захист своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Мотивами прокурора ОСОБА_7 при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження стало те, що під час досудового розслідування були отриманні висновки КНДІСЕ МЮ України №2750/2751/15-34/2752/15-32/10449- 10460/15-34 від 23.06.2015 року та № 5812-5814/15-34 від 22.06.2015 року, також проведені в рамках вищезазначеного кримінального провадження, які на думку прокурора підтверджують факт укладання договору позики саме 29.06.2004 року, а також його підписання саме сторонами по договору - позивачем ОСОБА_8 та відповідачкою ОСОБА_4 .

Крім того, в своїй постанові прокурор дійшов висновку про те, що факт укладання договору займу від 29.06.2004 року та передачі грошових коштів у розмірі 160000 доларів США підтверджується показаннями самого підозрюваного ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_10 - юриста, який начебто в 2004 році складав текст вказаного договору займу, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колишніх друзів - колег по роботі ОСОБА_8 , які начебто випадково, 29.06.2004 року стали свідками передачі ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 160000 доларів США ОСОБА_4 в приміщенні кафе «Медуза» в м. Запоріжжя та ін..

Мотиви закриття кримінального провадження, викладені прокурором ОСОБА_7 в своїй постанові від 05.05.2016 року є необґрунтованими, само рішення прийнято ним передчасно, досудове розслідування, на момент прийняття вищевказаного процесуального рішення, проведене неповне та однобічно, зокрема не з`ясовано низку обставин справи, не допитано ряд осіб, які мають або можуть мати відношення до справи не виконано ряд інших слідчих дій для встановлення істини у справі.

Як вбачається з протоколів допиту свідків ОСОБА_11 (а.с.139-143) та ОСОБА_12 (а.с. 144-148) 12 років тому (а саме 29.06.2004 року), вони випадково стали свідками передачі в приміщенні кафе «Медуза» в м. Запоріжжя грошових коштів від ОСОБА_8 до ОСОБА_4 в сумі 160000 доларів СИТА, при цьому з їх слів ОСОБА_4 підписувала якийсь документ. При всьому цьому був присутній ОСОБА_13 - чоловік ОСОБА_4 , і саме він рахував грошові кошти та складував їх у пакет.

Показання вказаних свідків викликають багато критичних зауважень. Так вказані свідки в деталях пам`ятають події дня дванадцятирічної давності, які, об`єктивно, для їх запам`ятання не були обумовленні особисто для них якимись важливими подіями.

В свою чергу допитана як потерпіла ОСОБА_4 (а.с. 110-111) та у якості свідка ОСОБА_13 (а.с. 116-119) повністю заперечують факт займу грошових коштів у гр. ОСОБА_8 29.06.2004 року.

Таким чином, в показаннях ОСОБА_13 та ОСОБА_4 з однієї сторони та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з іншої сторони виникли явні протиріччя, які можливо усунути лише шляхом проведення їх одночасних допитів. Однак, ні слідчим, ні прокурором під час проведення досудового розслідування не було ініційовано проведення відповідних слідчих дій.

Крім того, слідчий у справі проводячи допити підозрюваного ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вжив заходи для встановлення ретельних обставин подій дня 29.06.2004 року, ці дані були використані прокурором при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Про те, жодних заходів (дій) для встановлення подій дня 29.06.2004 року за версією потерпілої ОСОБА_4 та її чоловіка - ОСОБА_13 ні слідчим у справі, ні прокурором вжито не було. В свою чергу показання вказаних осіб, про те, що вони робили в той день, 29.06.2004 року, де знаходились у той чи інший час того дня, чи є особи які можуть підтвердити їх показання в цій частині, все це може спростувати показання підозрюваного ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в цій частині.

Вказаний недолік (неповноту досудового розслідування.) можливо усунути лише проведенням додаткових допитів потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 про обставини (події, місцезнаходження, час та ін.) дня 29.06.2004 року. За наявною у мене інформацією вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_13 пам`ятають своє місцезнаходження впродовж всього дня 29.06.2004 року та можуть надати досудовому слідству дані осіб, які можуть підтвердити їх показання в цій частині.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження (а.с. 149) знаходиться інформація про звернення ОСОБА_4 с заявою про притягнення експертів Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз до кримінальної відповідальності за зловживання, допущенні ними при проведенні судових експертиз №2750/2751/15-34/2752/15-32/10449-10460/15-34 від 23.06.2015 року та № 5812- 5814/15-34 від 22.06.2015 року. Саме висновки вищенаведених експертиз, на думку прокурора ОСОБА_7 спростовують висновок експерта Київської експертно - дослідного центру № 14076 від 15.07.2014 про те, що давність виконаного підпису від імені ОСОБА_4 на договорі займу від 29.06.2004 року, укладеному між особами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виконано в період січень 2013 року - липень 2013 року, що не відповідає вказаній в документі даті - 29.06.2004 року.

Солом`янським районним відділення поліції ГУНП м. Київ за заявою ОСОБА_4 за фактом зловживань експертів Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз, заведено кримінальне провадження № 0003366 від 25.09.15 року за ч. 1 ст. 384 КК України. У вказаному кримінальному провадженні досить активно тривають слідчі дії направлені на встановлення істини у справі і пред`явленні відповідного повідомлення про підозру винним особам (судовим експертам). Відповідні дані додаються до даної скарги (додаток № 3).

Не дивлячись на вказані обставини, ні орган досудового розслідування, ні процесуальний керівник - прокурор ОСОБА_7 не вжили заходів для витребування інформації із Солом`янського районного відділення поліції ГУНП в м. Київ про хід та стан досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до СРДР за № 0003366 від 25.09.15 року за ч. 1 ст. 384 КК України за фактом винесення завідомо неправдивого висновку експертами Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз. Натомість, не витребувавши вказаної інформації, прокурор при оцінці добутих доказів, та при наявності двох прямо протилежних висновків судових експертиз надав перевагу висновкам експертиз проведених експертами Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

Вказаний недолік (неповноту) досудового слідства, можливо усунути лише шляхом витребування інформації від Солом`янського районного відділення поліції ГУНП в м. Київ про хід та стан досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до СРДР за № 0003366 від 25.09.15 року за ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування було добуто два протилежних висновки судових експертиз, а саме висновок експерта Київської експертно-дослідного центру № 14076 від 15.07.2014 давність виконаного підпису від імені ОСОБА_4 на договорі займу від 29.06.2004 року, укладеному між особами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є прямо протилежним висновку судової експертизи № 2750/2751/15-34/2752/15- 32/10449-10460/15-34 від 23.06.2015 року, проведеної експертами Київського науково-дослідниць кого інституту судових експертиз.

Таким чином, у слідчого та процесуального керівника у вказаного кримінальному провадженні були всі підстави для призначення комісійної судової експертизи. Однак жодних відповідних заходів вищевказаними особами вжито не було.

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про призначення відповідної комісійної експертизи, 04.07.2016 року було направлено мною поштою на ім`я старшого слідчого Олександрівського (Жовтневого) відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 .

Крім того, того ж дня, тим же поштовим відправленням на ім`я слідчого ОСОБА_15 адвокатом було направлено, ще 2 клопотання, перше, про призначення технічної судової експертизи документів та про витребування доказів, а саме методик, методичних рекомендацій та інших документів, зокрема якими керувались експерти Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз при проведенні своїх експертних досліджень. Останні клопотання обумовлені застосування експертами КНДІСЕ неналежних методик (методичних рекомендацій) що призвело до зловживань з їх боку при наданні своїх відповідних експертних висновків.

Вищевикладені обставини свідчать про неповноту проведеного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та про передчасність рішення про його закриття. Жодним чином ні прокурором ні слідчим у даній справі не вичерпані можливості отримання додаткових доказів, направлених на встановлення істини у справі.

Під час досудового розслідування у справі слідчому (прокурору) необхідно:

- усунути протиріччя в показаннях ОСОБА_13 та ОСОБА_4 з однієї сторони та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з іншої сторони, шляхом проведення їх одночасних допитів;

- шляхом проведення додаткових допитів потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_13 про обставини (події, місцезнаходження, час та ін.) дня 29.06.2004 року. З`ясувати (встановити) чи можуть ОСОБА_4 та ОСОБА_13 надати дані про осіб, які б могли підтвердити їх місцезнаходження впродовж всього дня 29.06.2004 року та, за наявності таких осіб, допитати їх у якості свідків;

- витребувати із Солом`янського районного відділення поліції ГУНП в м. Київ інформацію про хід та стан досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до СРДР за № 0003366 від 25.09.15 року за ч. 1 ст. 384 КК України за фактом винесення завідомо неправдивого висновку експертами Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз;

- розглянути у встановленому законом порядку клопотання потерпілої ОСОБА_4 (направлені поштою 04.07.2016 року) про:

1) призначення судової технічної експертизи документів;

2) призначення комісійної судової експертизи;

3) витребування доказів (методичних рекомендацій та ін.), - виконати інші, у тому числі слідчі дії, направлені на встановлення істини у справі.

За таких підстав, вказана постанова прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_16 від 05.05.16 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , якому 29.12.2014 року було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпністю можливості їх отримання, підлягає скасуванню з направленням матеріалів провадження для проведення досудового розслідування.

Посилаючись на вищенаведені обставини, адвокат ОСОБА_6 просить суд постанову прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 від 05.05.16 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , якому 29.12.2014 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, - скасувати; матеріали кримінального провадження направити керівнику Запорізької місцевої прокуратури № 1 для організації продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 вимогу, викладену в скарзі підтримав та просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні проти скарги заперечував, вважав її необґрунтованою.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення захисника потерпілого, прокурора, вивчивши надані матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001164, дійшов наступних висновків.

Як слід з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування отримано висновки експертів КНДІСЕ МЮ України №2750/2751/15-34/2752/15-32/10449 - 10460/15-34 від 23.06.2015 року та № 5812-5814/15-34 від 22.06.2015 року, а також висновок експерта Київської експертно-дослідного центру № 14076 від 15.07.2014 р. зміст яких суперечить один одному.

Крім цього, 17.08.2016 р. слідчим було призначено комісійну судову криміналістичну експертизи документа, провадження якої доручено експертам Львівського НДІСЕ із залученням експертів КНДІСЕ, КЕДЦ.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК України, з урахуванням положень Глави 26.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що висновок комісійної судової криміналістичної експертизи документа, провадження якої доручено експертам Львівського НДІСЕ, до наступного часу органом досудового розслідування не отримано, суд вважає передчасним вирішувати питання про скасування постанови прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 від 05.05.16 року про закриття кримінального провадження, а тому скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 від 05.05.2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001164 відмовити у звязку із необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1