ВИРОК

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

21 листопада 2012 року Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гордієнка К.М., при секретарі Шморгун Є.В., за участю прокурора Молчанова В.О., захисника-адвоката ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр'ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальну справу за звинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженного в м.Дніпропетровськ, мешкаючого по вул.Підденна-4 с.Аннінка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, холостого, засудженого:

1) 26.05.2003 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на два роки;

2) 01.07.2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк три роки шість місяців, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на три роки;

3) 28.07.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296, ч.2 ст.186, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки один місяць. Звільненого 01.07.2008 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 22 дні,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2012 року ОСОБА_3 отримавши телефоний дзвінок з образами на свою адресу, вважаючи, що його образив саме ОСОБА_2, з метою з`ясування вказаної обставини, 29 вересня 2012 року о 16:00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі НОМЕР_1, прибув за місцем мешкання ОСОБА_2 до будинку №22 по вул.Шевченка с.Шандрівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, та пройшов та територію домоволодіння. Там, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (батьком ОСОБА_2В.), з наведених вище причин, виникла сварка. Коли з будинку на подвір`я вийшов ОСОБА_2, ОСОБА_3, усвідомлюючи відсутність суспільного небезпечного посягання з боку ОСОБА_2, повернувся до автомобіля «Газель», узяв звідти ніж та маючи умисел на заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень приблизився до останнього, при цьому висловивши погрози на його адресу про застосування фізичного насильства умисно вдарив ОСОБА_2 лезом ножа у живіт, чим заподіяв ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (передньої черевної стінки) без пошкодження внутрішніх органів, а потім покинув місце скоєння злочину.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в скоєнні злочину визнав частково, не оспорюючи факт заподіяння потерпілому ОСОБА_2 лезом ножа тяжких тілесних ушкоджень зазначених вище, при відсутності з боку останнього суспільно небезпечного посягання. Однак вказував на те, що умислу на спричинення ОСОБА_2 таких тілесних ушкоджень не мав, оскільки завдаючи удар лезом ножа в напрямку ОСОБА_2 хотів лише його налякати, тобто завдав ОСОБА_2 поранення з необережності.

Свої покази стосовно механізму нанесення ОСОБА_2 удару лезом ножа в область живота ОСОБА_3 підтвердив і в ході відтворення обстановки і обставин події злочину (а.с.145-149).

Покази ОСОБА_3 в частині відсутності у нього умислу на заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень суд вважає брехливими, оскільки вони спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та розцінює такі покази ОСОБА_3 як надані з метою пом`якшити свою відповідальність за скоєний злочин.

Вина ОСОБА_3 в навмисному спричиненні ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_2 про те, що 29.09.2012 року, близько 16:00 годин вийшов зі свого будинку на подвір`я де побачив ОСОБА_3 та інших осіб. Після того як він на запитання ОСОБА_3 заперечив свою причетність до висловлювань по телефону образ на адресу останнього, ОСОБА_3 прослідував за межі двору, щось узяв в автомобілі моделі «Газель»та підійшовши до нього приблизно на 1м.-1,5м., утримуючи в руці ніж, висловлюючи погрози про застосування ножа, завдав йому удар лезом зазначеного ножа в область живота, чим заподіяв тілесні ушкодження;

- показами свідка ОСОБА_5 про те, що 29.09.2012 року, близько 16:00 годин на подвір`ї домоволодіння №22 по вул.Шевченка с.Шандрівка Юр`ївського району Дніпропетровської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникла сварка та бійка. Після її закінчення з будинку вийшов ОСОБА_2 При яких обставинах ОСОБА_3 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_2 не бачив, оскільки супроводжував ОСОБА_6 до автомобіля «Газель». Окрім того, свідок ОСОБА_5 зазначив, що під час руху на автомобілі до с.Аннінка, ОСОБА_3 повідомив про завдання їм удару ножем ОСОБА_2;

- висновками судово-медичної експертизи №555 від 17.10.2012 року (а.с.133-134), відповідно до котрих ОСОБА_2 було заподіяне тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (передньої черевної стінки) без пошкодження внутрішніх органів, не виключено лезом ножа та можливо 29.09.2012 року;

- протоколом огляду одягу потерпілого ОСОБА_2, згідно з яким на светрі та майці останнього вбачається наскрізний отвір в нижній лівій їх частині. Окрім того, на майці в районі отвору вбачається пляма бурого кольору (а.с.16);

- висновками судової трасологічної експертизи №35/02-437 від 19.10.2012 року (а.с.125-129), відповідно до якої на светрі та майці потерпілого ОСОБА_2 виявлено по одному пошкодженню тканини, котрі утворені механічним шляхом в результаті розрізу.

Те, що ОСОБА_3 у відсутності суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_2 в якості знаряддя скоєння злочину обрав саме ніж, погрожуючи його застосуванням підійшов до потерпілого ОСОБА_2 на близьку відстань та завдав удару саме лезом ножа у напрямку останнього, свідчить про наявність у нього умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за допомогою зазначеного знаряддя.

Проаналізувавши викладені вище докази в сукупності, враховуючи їх достатність і допустимість суд вважає, що вина ОСОБА_3 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння доведена. Скоєне ОСОБА_3 підлягає кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України.

Обираючи покарання для підсудного, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу винного, раніше засудженого, негативно характеризуючогося за місцем мешкання, обставини, що обтяжують покарання, котрими суд визнав рецидив злочинів, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом'якшують покарання.

Беручи до уваги викладене, суд призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Суд не знайшов можливим застосувати до ОСОБА_3 правила ст.ст. 75,76 КК України, вважаючи, що його виправлення можливе лише в місцях ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст.323, 324,333,334,335 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк п'ять років.

Речові докази светр, майку, брюки, що зберігаються в Юр'ївському РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, повернути потерпілому ОСОБА_2, як власнику.

Зарахувати в час відбуття покарання ОСОБА_3 час утримання його під вартою з 01 жовтня 2012 року по 10 жовтня 2012 року, включно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 21 листопада 2012 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення, через Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області.

Засудженим у той же строк з дня вручення йому копії цього вироку.

Суддя: К.М. Гордієнко