Єдиний унікальний номер 205/6277/16-к
Провадження № 1-кс/205/919/16
У Х В А Л А
03 листопада 2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку та скасування постанови слідчого Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:
16 вересня 2016 року з Апеляційного суду Дніпропетровської області до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку та скасування постанови слідчого Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження.
У своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005699 від 12 жовтня 2013 року та негайно продовжити розслідування зазначеного кримінального провадження, посилаючись на те, що під час проведення досудового розслідування було допущено неповноту слідства, а саме не було проведено перевірку конкретних осіб, на яких було вказано потерпілим ОСОБА_4 , щодо їх причетності до зазначеного кримінального правопорушення, не було проведено необхідних заходів щодо встановлення свідків у кримінальному провадженні, тощо.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 скаргу підтримала в повному обсязі та просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 20 листопада 2013 року, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Дослідивши матеріали скарги та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що зазначена скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Пунктом 3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії(ч.1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність, яка у свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, 11.10.2013 року за заявою ОСОБА_5 внесені відомості про вчинений злочин до ЄРДР за № 0005699 та розпочато кримінальне провадження за вказаним номером.

11.10.2013 року ОСОБА_5 був допитаний у вказаному кримінальному провадженні в якості потерпілого.

Постановою слідчого Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 20.11.2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005699 закрито у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення. Відповідні повідомлення про закриття кримінального провадження направлені на адресу прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська та потерпілому ОСОБА_5 . Також, в ході розгляду скарги встановлено, що потерпілий у кримінальному провадженні № 0005699 від 12 жовтня 2013 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В якості обґрунтування доводів скарги, представник заявника зазначає, що згідно заповіту від 27.09.2014 року спадкоємцем всього майна, яке належало заявнику є його син ОСОБА_4 , у зв`язку з чим виникла необхідність визнати спадкоємця заявника потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. Крім того, представник заявника у скарзі посилається на те, що оскаржена постанова про закриття кримінального провадження є остаточною у справі і значно порушує права ОСОБА_4 на справедливе слідство та доступ до правосуддя.

Однак, слідчий суддя приходить до висновку, що даний довід скарги не є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ч.1-2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Частиною 6 вказаної статті зазначається, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Натомість з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005699 від 12 жовтня 2013 року було подано відповідну заяву, щодо визнання його потерпілим.

Крім того, постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим 20.11.2013 року, тобто ще за життя потерпілого ОСОБА_5 , який, у свою чергу, не використав наявні у нього процесуальні права потерпілого щодо оскарження зазначеної постанови прокурору або слідчому судді. Доказів на підтвердження поважності причин неоскарження ОСОБА_5 постанови про закриття кримінального провадження від 20.11.2013 року слідчому судді не надано.

Таким чином, слідчий суддя не вбачає у закритті зазначеного кримінального провадження жодних порушень прав скаржника ОСОБА_4 , як спадкоємця майна потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

Крім того, представник скаржника зазначає, що повідомлення про закриття кримінального провадження отримано ним 19.07.2016 року, а пропущений строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження не є значним, у зв`язку з чим, він підлягає поновленню.

Такі доводи представника скаржника слідчий суддя також вважає необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено, постанова про закриття кримінального провадження № 0005699 була винесена 20.11.2013 року, тобто більше ніж за два роки до оскарження її слідчому судді, про що, відповідно до ст. 284 КПК України було повідомлено потерпілого ОСОБА_5 та прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська. Процесуальних підстав для повідомлення ОСОБА_4 та його представника про закриття кримінального провадження та направлення ним копії відповідної постанови слідчого, на момент винесення оскарженої постанови не було.

До матеріалів скарги додане повідомлення слідчого СВ Ленінського ВП ОСОБА_6 від 14.07.2016 року на ім`я представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 в якому остання зазначила, що кримінальні провадженні № 0005700, № 0005699 та № 0005946 закриті в 2013 році і не перебували у провадженні цього слідчого.

З огляду на викладене, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення процесуального строку оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0005699 від 12 жовтня 2013 року.

Крім того, скаржник у своїй скарзі не наводить жодних аргументів та обґрунтувань незаконності оскарженої постанови слідчого про закриття кримінального провадження. У скарзі не зазначено чому саме оскаржена постанова, на думку скаржника, підлягає скасуванню і в чому полягає її незаконність, невідповідність положенням КПК України тощо.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
У зв`язку з вищенаведеним слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку та скасування постанови слідчого Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає.

Клопотань про застосування технічних засобів фіксації судового засідання не надходило.

Відповідно до ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку та скасування постанови слідчого Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження відмовити.
Матеріали кримінального провадження № 0005699 від 12 жовтня 2013 року повернути до СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1