Провадження №11-кп/772/1424/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого: судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та засудженого ОСОБА_8 з доповненнями на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2016, якою відмовлено ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про зарахування йому строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, а також про звільнення від відбування призначеного покарання.
в с т а н о в и л а :
ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2016 відмовлено ОСОБА_8 у задоволені його клопотання про зарахування йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки його засуджено до довічного позбавлення волі, що є окремим видом покарання на яке дія ст. 72 КК України не розповсюджується.
В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений просить ухвалу Вінницького міського суду скасувати та винести нову ухвалу про зарахування йому в строк покарання, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як строк попереднього ув`язнення так і весь відбутий строк покарання, оскільки мало місце порушення щодо нього ст.3 Конвенції.
Крім того ОСОБА_9 просить апеляційний суд звільнити його від подальшого відбування покарання в зв`язку з відбуттям покарання, призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України.
На думку засудженого довічне позбавлення волі, передбачене ст. 64 КК України суперечить змісту ст.ст.50, 73 КК України і не може тривати «безкінечно довго». Суд мав би врахувати практику ЄСПЛ: рішенням Європейського суду з прав людини від 09.07.2013 в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства», яким встановлено порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли покарання у виді позбавлення волі є безстроковим, безкінечним і не передбачає звільнення.

Адвокат ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просить ухвалу Вінницького міського суду скасувати та винести нову ухвалу про зарахування йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення згідно ч. 5 ст. 72 КК України у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вважаючи, що положення ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» застосовуються до всіх осіб, покарання яких невідбуто повністю.
Крім того, клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.
Заслухавши доповідача, захисника та засудженого, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника слід залишити без задоволення.
12.12.1995 Івано-Франківським обласним судом ОСОБА_8 , засуджений за ст. 93 п. «а», «г», «в»; ст. 142 ч. 3 КК України (1960 року) до покарання у виді смертної кари. Згідно з ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 22.02.1996 вирок від 12.12.1995 залишено без змін. Відповідно до постанови Івано-Франківського обласного суду від 02.06.2000 ОСОБА_8 смертну кару замінено на довічне позбавлення волі.
Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).
Таким чином, довічне позбавлення волі є безстроковим видом покарання, оскільки не має строкового виміру.
Диспозиція ч. 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання не поширюється на осіб засуджених до довічного позбавлення волі, зокрема і до засудженого ОСОБА_8 , тому доводи апеляційних скарг з цього приводу є необґрунтованими.
Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо його звільнення від подальшого відбування покарання згідно ст.152 КВК України, в зв`язку з тривалим терміном утримання в місцях позбавлення волі, що на думку скаржника є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то дані вимоги не були предметом розгляду в місцевому суді, а тому не можуть бути предметом розгляду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , та апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2016 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4