Номер провадження: 11-кп/785/127/16
Номер справи місцевого суду: 501/4082/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

підсудного: ОСОБА_8

та його адвоката: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2016 року по кримінальному провадженню №0000855, яким

ОСОБА_8 , 1992 року народження, уродженець міста Одеси, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, працюючого не офіційно, раніше не судимий, проживає у АДРЕСА_1
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2016 року ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Вирішено питання з речовими доказами. Частково задовільнено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 і на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 38 945 грн. 26 коп., та в рахунок моральної шкоди 4 000 грн.

Зазначеним вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він 18 липня 2015 року, приблизно о 19 годині 55 хвилин, в під`їзді 5 будинку АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з двома невстановленими особами, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , застосувавши до нього насильство, яке було небезпечним для його життя і здоров`я, а саме ОСОБА_8 утримував ОСОБА_7 за ноги з метою подолання його опору, а дві невстановлені особи нанесли потерпілому удари в обличчя, грудну клітину та кінцівки, відкрито викрали майно потерпілого: золоті ланцюг і кулон вартістю 38 945, 26 грн.
Не погодившись з вироком суду підсудний і його захисник ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій, просять вирок суду змінити та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України .
Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував потерпілому 6 000 грн., перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , яка на даниймомент вагітна, та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, підсудногота захисника , які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілого, який просив відшкодувати йому збиток, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі підсудним не оспорюються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст.65 КК України, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України;
2) відповідно до положень Загальної частини КК України;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі, а висновки суду не в повної мірі належним чином мотивовані.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд не обґрунтовано, на думку колегії суддів, не врахував в якості обставин, які пом`якшують покараннящире каяття у вчиненому. ОСОБА_8 в судовому засіданні вину свою у скоєному признав повністю і розкаявся у вчиненому. А часткове визнання цивільного позову, не можна тлумачити як невизнання вини.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 раніше до відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, як по місту проживання, так і роботи (без оформлення), що його цивільна дружина вагітна, часткове добровільне відшкодування шкоди, щире каяття у вчиненому та його роль у скоєному, колегія судів вважає що апеляційна скарга обґрунтована, та підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші вище перелічені обставини справи, колегія суддів вважає за можливе виправлення засудженого без відбування покарання.Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407-409, 414, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 27 листопада 2016 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки змінити.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до інспекції.
З під варти звільнити із зала суду.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошеннята може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3