АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/7/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1303/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.186, ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги: прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 16.03.2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краснодон Ворошиловградської області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, одружений, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.121 КК України та йому остаточно призначено покарання:
за ч.1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
За сукупністю злочинів , на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого поринання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_8 09.10.2014 року близько 20-20 год., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, відкрито незаконно заволодів металопластиковим вікном, вартістю 560 грн. 95 коп., що належить КП «Богодухівжитло» Виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області, після чого з місця пригоди зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив вказаному підприємству матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 11.10.2014 року близько 18-00 год., маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в будинку домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно наніс один удар долонею правої руки в тім`яну область голови, два удари кулаком правої і лівої руки, та один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді синців в області обличчя, саден в області голови, крововиливу під оболонку мозку, забою головного мозку, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою загрози для життя, від яких 14.10.2014 року ОСОБА_10 знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 , помер.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, прокурор у кримінальному провадженні подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 16.03.2016 року скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 років позбавлення волі на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_8 не визнав свою вину у скоєнні злочину, вчинив тяжкий злочини, в силу ст.89 КК України не судимий, але є таким, що раніше вчиняв умисні злочини, в тому числі направлені проти життя та здоров`я особи, при цьому офіційно не працює.
Обвинувачений ОСОБА_8 також не погодився із вироком Богодухівського районного суду Харківської області та подав на нього апеляційну скаргу в якій простить скасувати вирок районного суду та направити справу на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначив, що як на досудовому слідстві так і в суді, він визнав вину частково. Щодо обставин скоєння злочину за ст.186 ч.2 КК України, він не заперечує, але вважає, що його дії кваліфіковані неправильно. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо відкритого заволодіння чужим майном. Тому він вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.
Що стосується обставин скоєння злочину за ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_8 заперечує, що саме він завдавав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 . ОСОБА_10 прийшов до дому ОСОБА_9 з слідами побиття, оскільки останнього побили співмешканки. ОСОБА_8 не заперечує, що наносив удари руками та ногами в голову ОСОБА_10 , але також просить врахувати , що свідок ОСОБА_11 кинув у голову ОСОБА_10 скляну пляшку, яка розбилась. Обвинувачений просить врахувати , що на наступний день він та ОСОБА_11 приходив до ОСОБА_10 та вибачився перед ним.
Обвинувачений, посилаючись на висновки судово-медичних експертиз, вважає , що в справі не доведено , що тілесні ушкодження виникли саме від його ударів, оскільки вважає , що бив потерпілого не сильно і його удари могли лише ускладнити травму спричинену іншими особами. Тілесні ушкодження встановлені у ОСОБА_10 були наслідком не тільки його дій. Слід врахувати, що труп ОСОБА_10 було виявлено на підлозі, отже він міг впасти.
Також обвинувачений просить врахувати, що має трьох неповнолітніх дітей та батька, який є інвалідом 3 гр.
Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу подану прокурором , який приймав участь в суді першої інстанції; вивчивши матеріали справи , колегія суддів , вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом допиту обвинуваченого; свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,.; вивчення письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, у тому числі: протоколів огляду місця події, протоколів слідчих експериментів, об`єктивних висновків судово-медичних експертиз( у тому числі додаткових за результатами слідчих експериментів з обвинуваченим та свідками та комісійної) висновків судово-імунологічних експертиз; допиту медичних експертів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;висновків судово-психологічної експертизи , повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_8 як у відкритому викраденні металопластикового вікна , яке належить КП «Богодухівжитло», так і у спричиненні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень , які потягли смерть останнього.
В мотивувальній частині вироку, суд навів переконливі докази вини ОСОБА_8 у відкритому викраденні металопластикового вікна , яке належить КП «Богодухівжитло», і у спричиненні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень , які потягли смерть останнього , розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується (а.с.195-197 т.2) .
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що його дії по викраденню вікна неправильно кваліфіковані, як грабіж оскільки він викрав вікно таємно, спростовуються змістом протоколу слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 на який суд послався у вироку. Відповідно до змісту протоколу при викраденні вікна був присутній свідок ОСОБА_11 , який навіть питав у обвинуваченого навіщо останній викрав вікно.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого наведених у вироку та в апеляційній скарзі, останній не заперечує того , що в присутності двох свідків ( ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ) неодноразово руками та ногами наносив удари в голову ОСОБА_10 .
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз, повністю наведених у вироку, черепно-мозгова травма спричинена ОСОБА_10 мала місце в результаті травматичних дій спричинених йому одночасно, або в короткий проміжок часу. Встановити послідовність їх нанесення не представилось можливим. Закрита черепно-мозкова травма виникла від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкодження, але такими предметами могли бути як руки, так і взуті ноги людини. Смерть обумовили всі тілесні ушкодження,які були нанесені ОСОБА_10 в область обличчя та голови, в своїй сукупності.
Механізм утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_10 що викладений у протоколах слідчих експериментів з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 відповідно до яких удари потерпілому наносив ОСОБА_8 не суперечить наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення тяжкої черепно-мозкової травми у ОСОБА_10 , внаслідок якої настала його смерть.
Суд у вироку , посилаючись на конкретні обставини справи , пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 пояснення судово-медичних експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 критично оцінив пояснення обвинуваченого щодо спричинення травми потерпілому в результаті дій свідка ОСОБА_11 і належним чином обґрунтував свій висновок (а.с.197).
Дані , що тілесні ушкодження ОСОБА_10 були спричинені іншими особами (співмешканками) в матеріалах справи відсутні. Посилання обвинуваченого на можливість спричинення травми голови потерпілого в результаті падіння спростовані висновками судово-медичних експертиз.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яків висунуте обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Отже, враховуючи вказані вище обставини та положення закону щодо меж судового розгляду, вина ОСОБА_8 в спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , що потягли смерть останнього, в суді першої інстанції доведена належним чином і кваліфікація його дій є правильною .
Враховуючи судово-медичні данні щодо спричинення травми, наслідком якої стала смерть потерпілого, в результаті сукупності однорідних травмуючих дій, спричинених в короткий проміжок часу, послідовність нанесення яких встановити неможливо; доведеність участі ОСОБА_8 нанесенні ударів в голову потерпілого ; посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі , що до спричинення травми голови потерпілого окрім самого ОСОБА_8 причетні інші особи , які не притягнуті до кримінальної відповідальності не впливає на кваліфікацію дій останнього.
Суд призначив покарання ОСОБА_8 з дотриманням вимог ст. 65 КК України , а саме. В повному обсязі врахував тяжкість скоєного злочину ; дані про особу обвинуваченого (у тому числі про склад родини , на що обвинувачений посилається у скарзі); обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання ; призначив мінімальне покарання у виді позбавлення волі , передбачене ч.2 ст. 121 КК України та застосував принцип поглинення менш суворого покарання за ч.1 ст. 186 КК України більш суворим. Призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Посилання прокурора на те, що обвинувачений ніде не працює, не визнав свою вину у скоєнні злочину, вчинив тяжкий злочини, в силу ст.89 КК України не судимий, але раніше вчиняв злочини, є формальним і недостатнім для того , щоб вважати призначене судом першої інстанції покарання у виді 7 років позбавлення волі явно несправедливим через м`якість.
Отже підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів також не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області та обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 16 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -