У х в а л а

14 березня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_5 розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 засуджено за частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк п'ять років. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. Вирішено питання щодо цивільних позовів.

Апеляційний суд Хмельницької області ухвалою від 22 січня 2015 року зазначений вирок змінив: дії ОСОБА_2 перекваліфіковано з частини другої статті 194 КК на статтю 356 КК. На підставі пункту 1 частини першої статті 49 КК, частини п'ятої статті 74 КК його звільнено від покарання у зв'язку із закінченням строків давності; виключено з мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, виконуючи обов'язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов'язків. Цей вирок у частині вирішення цивільних позовів скасовано, а провадження направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 скасовано в частині призначеного покарання та стягнення моральної шкоди на користь потерпілого. Призначено ОСОБА_2 за частиною другою статті 194 КК покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років. Стягнуто з нього на користь потерпілого ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. У решті цей вирок залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 січня 2016 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2014 року та вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року змінив: виключив з мотивувальних частин зазначених судових рішень посилання на те, що ОСОБА_2 вчинив злочин, виконуючи обов'язки генерального директора ТОВ «Приватна справа» при виконанні трудових обов'язків та виключив з мотивувальної частини вироку апеляційного суду від 07 вересня 2015 року посилання на те, що попередня ухвала цього ж апеляційного суду від 22 січня 2015 року скасована судом касаційної інстанції через м'якість призначеного покарання. Ці ж судові рішення в частині вирішення цивільних позовів потерпілих скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті ці судові рішення залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_1 подала заяву про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року та вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У заяві про перегляд Верховним Судом України зазначених судових рішень, заявник зазначає, що касаційним судом неоднаково застосовано норми статей 22, 404, пункту 1 частини першої статті 438, частин другої і третьої статті 439 КПК, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення. Просить скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2016 року і вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Проте, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 448, 449 КПК України.

Згідно з вимогами цих статей, заява про перегляд Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції повинна містити, серед іншого, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК, а також до неї мають бути долучені копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК.

Стаття 445 КПК встановлює вичерпний перелік підстав такого перегляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

У своїй заяві захисник ОСОБА_1 не наводить належного обґрунтування підстави передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень). Зокрема, не наведено доводів, у чому саме полягає неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених КПК при розгляді справи судом касаційної інстанції.

Так, посилаючись на неоднакове застосування статей 22, 404 КПК, захисник ОСОБА_1 у своїй заяві не конкретизувала, які саме норми права цих статей, на її думку, неоднаково застосовано при судовому розгляді справи щодо ОСОБА_2 та не долучила до заяви для порівняння належних копій різних за змістом судових рішень касаційного суду.

Згідно з доктринальними положеннями норма права складається з гіпотези (опису умов дії правової норми, тобто вказівки на ті життєві обставини, за наявності яких реалізується її диспозиція), диспозиції (належної або можливої поведінки за наявності передбачених гіпотезою обставин) та санкції (наслідків або заходів державного примусу на випадок недотримання чи порушення припису, визначеного у диспозиції). При цьому структура саме кримінальної процесуальної норми містить свої особливості, оскільки юридична техніка КПК допускає розміщення гіпотези, диспозиції та санкції в межах різних його статей.

З огляду на це, вказуючи на неоднаково застосовані норми КПК (22, 404, пункту 1 частини першої статті 438, частин другої і третьої статті 439 КПК), заявнику належить зазначити як статтю, що містить положення про правило поведінки, так і статтю, що передбачає наслідки його недотримання, оскільки лише у своїй сукупності вони становлять поняття норми права, неоднакове застосування якої може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Перевіркою змісту заяви встановлено, що окрім відсутності вказівки на ті положення КПК, що, на думку захисника ОСОБА_1, неоднаково застосовані касаційним судом, не наведено й обґрунтування про неоднаково застосовані положення КПК, що регламентують юридичні наслідки такого застосування.

Також заявник пославшись у заяві на підтвердження неоднаковості застосування норми права, передбаченої статтею 404 КПК у судовому рішенні щодо ОСОБА_2 та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 і 18 червня 2015 року не навела обґрунтування в чому конкретно вона вбачає відмінність правових висновків касаційного суду в оспореному та порівнюваних судових рішеннях.

Крім того, згідно зі статтею 449 КПК, до заяви слід додавати копії різних за змістом судових рішень відповідно до підстави, на якій подається заява. Долучені до заяви захисника рішення касаційного суду від 30 квітня, 09 і 18 червня, 20 жовтня 2015 року, надані нею для порівняння, не містять даних про джерело їх походження, що позбавляє Верховний Суд України можливості вважати їх достовірними (текст судового рішення, що надається для порівняння, має бути отримано з Єдиного державного реєстру судових рішень або з офіційної публікації − частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року).

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини 2 статті 450 КПК України, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви, та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити захисника ОСОБА_1 та надати їй строк для їх усунення до 14 квітня 2016 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_5