пр. № 1-кс/336/516/2016
УХВАЛА
Іменем України
06 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головуючого у кримінальному провадженні судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 про самовідвід по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке розглядається суддею ОСОБА_5
16.09.2016 року головуючим у кримінальному провадження суддею ОСОБА_5 заявлено самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме через те, що нею розглядалось кримінальне провадження та ухвалювався вирок щодо ОСОБА_6 , який засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечують проти задоволення самовідводу.
При вирішенні заяви про самовідвід суд виходить з такого.
Стаття 75 КПК України вказує, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зокрема, у вироку суду у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;
статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;
докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Таким чином, здійснюючи судовий розгляд у кримінальному провадження суд досліджує докази, дає їм оцінку та на підставі повного та об`єктивного з`ясування обставин справи ухвалює рішення, в якому висловлює свою думку з приводу винуватості особи.
При цьому відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як вбачається з вироку суду від 06.04.2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений судом за те, що 22.10.2013 року, діючи повторно з корисливих мотивів, за попередньою змовою з особою, провадження відносно якого виділено в окреме за обставин, викладених у вироку суду, вчинив відкрите заволодіння чужим майном.
Ухвалою суду від 28.10.2015 року ОСОБА_4 оголошено у розшук,
12. 09.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 відновлено.
Відповідно до обвинувального акту, складеного та затвердженого 30.11.2013 року, ОСОБА_4 звинувачується у тому, що 22.10.2013 року, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 159 по вул. Круговій в м. Запоріжжі, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у тому, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були нанесені ряд ударів кулаками та ногами по тулубу та голові. Після чого відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 : мобільним телефоном вартістю 790 грн., гроші в розмірі 100 грн., золоту каблучку вартістю 1500 грн. Після чого заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме мобільним телефоном вартістю 2000 грн., тобто вчинивши у такий спосіб злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
За таких обставин, оскільки суддя, досліджуючи докази у кримінальному провадженні за звинувачення ОСОБА_6 та дійшовши висновку про його винуватість у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку, надала оцінку дослідженим доказам та дійшла до висновку про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в такій ситуації дійсно існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді при судовому розгляді кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_4 .
Отже, з метою забезпечення законності у кримінальному провадження, неупередженості суду та для досягнення безсумнівної впевненості учасників кримінального провадження у тому, що будуть дотримані усі засади кримінального провадження, визначені чинним законодавством, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 75, 81, 82 КПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 головуючого у кримінальному провадження за звинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, про самовідвід задовольнити.
Передати кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (№ 336/10605/13-к пр. № 1-кс/336/516/16) до канцелярії суду для здійснення повторного розподілу за допомогою автоматизованої системи документообігу суду для визначення судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1