Справа № 414/2146/15-к
Провадження № 11-кп/782/123/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря : ОСОБА_4

прокурора : ОСОБА_5

потерпілої : ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

обвинуваченої : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження №412/2146/15-к внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000836 від 06.10.2015 р. за зміненою апеляційною скаргою прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 , зміненою апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 , апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, працюючої оператором ТОВ «Гранум», не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1

визнаної винною за ст.121 ч.1 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 обрано тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислюється з 16.03.2016 року, зараховано їй в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення в період з 16.03.2016 року до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно приписів ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6035,52 грн., моральної шкоди в сумі 15 (п`ятнадцять) тисяч грн., разом 21035,52 грн. (двадцять одна тисяча тридцять п`ять грн. 52 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_8 , процесуальні витрати на користь держави в сумі 491,04 грн.

Речові докази по справі вирішені згідно вимог ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року встановлено, що 05.10.2015 року, приблизно о 22-30 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася біля кіоску ПП «Ляскевич», який розташований по вул.Гагаріна, 25 в с. Бараниківка, Кремінського району, Луганської області, де між нею та ОСОБА_6 , яка також перебувала в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, зчинилася сварка, яка перейшла в обопільну бійку, та яку згодом було припинено.

Після того, в ході сварки, яка поновилася, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілої, двічі вдарила її ножем, який взяла на прилавку кіоску ПП «Ляскевич».

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого променево-зап`ястного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та колото-різаної рани грудної клітини з права з проникненням у черевну порожнину із пошкодженням правої частки печінки, яка ускладнилася внутрішньочеревною кровотечею і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Після вчиненого ОСОБА_8 підійшла до сусіднього столу та повідомила відвідувачам, що підрізала ОСОБА_6 , а потім покинула місце пригоди.

Не погодившись з вироком суду прокурор Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 , надав апеляційну скаргу, яку до початку розгляду змінив, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтоване апеляційної скарги посилається на те, що в ході прослуховування звукозапису судового засідання від 20.01.2016 року встановлено, що прокурором обвинувальний акт не оголошувався, суддею суть пред`явленого обвинувачення обвинуваченій не роз`яснювалась, не оголошувався також і цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 . А отже, на протязі всього судового засідання обвинувачена не була обізнана про обсяг пред`явленого їй обвинувачення від якого вона захищалась в суді першої інстанції, чим було порушено її право на захист. В матеріалах кримінального провадження відсутній технічний запис оголошення ухвал про призначення обвинуваченій захисника та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, які ухвалені судом в ході підготовчого судового засідання від 11.12.2015 року. Судом порушені вимоги ч.2 ст.54 КПК України. Обвинувачена в судовому засіданні 22.02.2016 року заявила, що відтепер в неї інший захисник- ОСОБА_7 , а від призначеного державою захисника ОСОБА_10 вона відмовляється. Судом не виконані вимоги ч.2 ст 54 КПК України щодо необхідності здійснення заміні захисника і вказана процесуальна дія в протоколі судового засідання від 22.02.2016 року не зафіксована. Крім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 допитані в судовому засіданні 20.01.2016 року з порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст.352 КПК України, вони не приведені до присяги, а також не з`ясовано чи отримали вони пам`ятку про їх права та обов`язки свідка, чи зрозумілі вони їм і чи є необхідність їм їх роз`яснювати.Не з`ясовані ці питання, а також не приведено до присяги і потерпілу ОСОБА_6 під час її допиту в судовому засіданні від 28.01.2016 року.

Не погоджуючись з вироком суду, захисником обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_7 надано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції. Вказав, що судом не враховано те, що ОСОБА_8 у період досудового розслідування, і в судовому засіданні визнавала факт спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , але при цьому вона завжди зазначала, що не бажала спричинення для неї тяжких наслідків. У судовому засіданні було проглянуто два відеозаписи слідчого експерименту та допиту ОСОБА_8 , з яких можна зробити висновок про ті питання, на яких акцентувалась увага підозрюваної перед проведенням цих слідчих дій з їх відеозаписом, а саме - чи не скоювала підозрювана зазначених дій з метою замаху на вбивство? За таким акцентуванням проведення слідчих дій з підозрюваною без участі адвоката, при її власній необізнаності у юриспруденції, зрозумілою стає і визнання нею своєї провини у пред`явленій підозрі. Але при цьому дуже яскраво проявляється факт того, що слідство пішло шляхом ігнорування необхідності дослідження психічного стану підозрюваної у час скоєння правопорушення, на відеозаписах зафіксовано, що підозрювана розповідає про неможливість пригадати мотиви своєї поведінки, свої дії безпосередньо після нанесення ударів потерпілій, не може пригадати куди подівся ніж - знаряддя злочину. При цьому зрозумілим є те, що їй нема сенсу це приховувати, ніж вона вронила біля свідків, до яких підійшла і промовила, що вона порізала людину, після чого просто пішла у бік своєї домівки. При зверненні стороною захисту на це увагу у судовому засіданні суд задав питання стороні обвинувачення, чи з`ясовувалися зазначені питанні і отримав таку відповідь: слідством було отримано довідку про те, що підозрювана не стоїть на обліку у лікаря-психіатра, і цього було досить для майбутнього напрямку визначення кваліфікації.

За зазначених підстав можливо дійти тільки одного висновку: дії органу досудового розслідування направлені тільки на об`єктивне звинувачення.

Орган досудового розслідування взагалі не відобразив сутність конфлікту між підозрюваною та потерпілою, не відобразив перебіг подій того вечора, щодо яких у судовому засіданні свідки визначали, що бачили як підозрювана лежала на землі, а над нею нависала потерпіла (яка фізично явно більше і сильніша за підозрювану). Після цього, підозрювана заходила до продавця, її обличчя було у крові і продавець давала їй серветку, витирала кров (серветку у період слідства було вилучено, але не досліджено). Обвинувачена запевняла, що у неї були травмовані пальці після того, як її побила потерпіла. Це підтверджується тим, що у період досудового розслідування у неї тривалий час не мали можливості отримати відбитки пальців. За зазначених підстав зрозумілим є необхідність отримання додаткових відомостей щодо наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченої, щодо її психічного стану у момент скоєння правопорушення, причини конфлікту та ступеня причетності кожного з учасників до нього. На підставі чого стороною захисту було заявлено у суді клопотання щодо долучення документів, необхідності проведення додаткової (бо обвинувачена мала додаткові документи і рентген дослідження) судово-медичної експертизи підозрюваної, проведення судової психологічної експертизи. Але суд на всі вимоги захисту відповідав відмовами, мотиви яких у своїй сукупності поступово підштовхують до висновку щодо упередженості оцінки доказів. І в подальшому, суд, приймаючи рішення вказав, що обвинуваченою вчинено тяжкий злочин проти здоров`я особи, конкретні обставини його вчинення в їх сукупності та тяжкі наслідки у вигляді ушкодження здоров`я потерпілої. З урахуванням даних про особу винної, яка раніше не судима, працевлаштована, характеризується позитивно, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченої, суд вважав необхідним і достатнім для виправлення, призначити обвинуваченій мінімальне покарання у виді позбавлення волі. З цих фраз можна зробити тільки висновок про гуманність призначення покарання. Але суд чомусь при цьому не врахував висловлені захистом прохання розгляду призначення більш м`якого покарання, можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням тощо.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинуваченою ОСОБА_8 надано апеляційну скаргу, в якій просить призначити їй м`яке покарання, так як вважає, що міра покарання призначена судом занадто жорстка. Просить врахувати, що в неї є мати 76 років, в якої низка хвороб, вона є дитиною війни, в даний час вона не має змоги собі приготувати їсти, не вбрати, не попрати самостійно. В судовому засіданні обвинувачена змінила свою апеляційну скаргу, підтримав апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши обвинувачену ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу подану захисником в інтересах обвинуваченої, апеляційну скаргу прокурора вважали необхідним задовольнити, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 , апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника, просила задовольнити частково, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка заперечувала проти всіх апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченій, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до п. «а» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини зазначив, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод/ зазначене рішення у справі «Пелісье та Сассі проти Франції, а також « Даллас проти Угорщини»/.

Відповідно до ч.2 ст. 347КПК України судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про оголошення обвинувального акту в повному обсязі.

Як вбачається з журналу судового засідання від 20.01.2016 року о 09 годині 01 хвилині 53 секунди прокурором було оголошено обвинувальний акт /а.с.59/, однак з технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції вбачається, що обвинувальний акт прокурором не був оголошений.

Згідно ч.3 ст.347 КПК України якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник чи законний представник, а в разі їх відсутності головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви, якщо учасники судового провадження не заявили клопотання про її оголошення в повному обсязі.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, є цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який в порушення вимог ч.3 ст. 347 КПК України не був оголошений.

Викладені обставини свідчать про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону - порушення права обвинуваченої на захист.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування.

Згідно вимог ст.59 Конституції України обвинуваченому забезпечується конституційне право на вільний вибір захисника.

Згідно даних матеріалів кримінального провадження інтереси обвинуваченої ОСОБА_8 захищала адвокат ОСОБА_10 на підставі наказу директора регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській області від 03 листопада 2015 року № 76-к.

З 15 лютого 2016 року інтереси обвинуваченої ОСОБА_13 став захищати адвокат ОСОБА_7 , обвинувачена в судовому засіданні 22.02.2016 року заявила, що відтепер в неї інший захисник - ОСОБА_7 , а від призначеного державою захисника ОСОБА_10 вона відмовляється, адвокат ОСОБА_10 участі в розгляді кримінального провадження після здійснення захисту обвинуваченої адвокатом ОСОБА_7 не приймала, питання про її заміну, згідно вимог ст.54 КПК України, судом першої інстанції не було вирішено.

Крім того, як вбачається з технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 20.01.2016 року та потерпіла ОСОБА_6 28.01.2016 року в суді першої інстанції були допитані з порушенням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України - не приведені до присяги під час їх допиту та у них не з`ясовано чи вони отримали пам`ятку про їх права та обов`язки, чи зрозумілі вони їм і є необхідність для їх роз`яснення.

Також відсутній запис на технічному носії від 11.12.2015 року про призначення обвинуваченій захисника та призначення судового розгляду на підставі акту у кримінальному провадженні, що згідно вимог п.7 ч.2 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.409 КПК України одною з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що допущені такі порушення процесуального законодавства судом першої інстанції, могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а отже, відповідно до вимог ст.409 КПК України, вони є беззаперечними підставами для скасування вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_7 та змінена апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 підлягають задоволенню в частині скасування вироку. Інші доводи апеляційної скарги захисника мають бути враховані при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а також, не обранням раніше судом першої інстанції відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, колегія суддів Апеляційного суду Луганської області позбавлена права обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу, тому ОСОБА_8 повинна бути звільнена з-під варти негайно.

Керуючись ст.ст. 404,405,409,412,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Змінену апеляційну скаргу прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 - задовольнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та змінену апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від 16.03.2016 року відносно ОСОБА_8 , засудженої за ч.1 ст. 121 КК України, скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3