Справа № 369/6594/15-к
Провадження № 1-кп/369/11/16
В И Р О К
іменем України
24.03.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника цивільних відповідачів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005832 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васьковичі Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:
Згідно обвинувального акта 01.10.2011 року близько 4 години 45 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом «Kogel», д/н НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп у напрямку м. Києва на 34 км, автодроги поблизу с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою в порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі ПДР), у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виїхав на додаткову смугу, смугу розгону, де сталось зіткнення з автомобілем марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який знаходився в нерухому стані на полосі розгону в напрямку м. Києва.
В результаті ДТП водій автомобіля марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , згідно висновку експерта № 1202 від 02-20.08.2012 року отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної області зліва, закритого перелому правої ключиці, забою правого плечового суглобу, посттравматичного правостороннього брахіоплекситу. Перелом правої ключиці, посттравматичний брахіоплексит справа відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, так як потягли за собою довготривалий розлад здоров`я.
В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_9 порушив вимоги пункту 1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими), пункту 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), підпункту «б» пункту 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), пункту 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 1.3, 1.5 пп «б» п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, - спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та суду показав, що 01.10.2011 року близько 4 години ранку він рухався на автомобілі «Renault Magnum» з причепом в напрямку м. Києва в правій полосі руху зі швидкістю 60-70 км/год. Дорога, по якій він рухався, має дві полоси руху в попутному напрямку, він рухався в правій полосі, по ходу його руху були ремонтні роботи, за його вантажним автомобілем назбиралась ціла колона машин, всі тягнулись за ним та не обганяли. Несподівано для нього з правої сторони дороги появився автомобіль, який почав його обганяти, при цьому підрізав його та здійснив з ним зіткнення. Автомобіль, на якому він їхав, належить Оцалюкам, знає їх, бо вони з одного села. Шкоду він не відшкодував. У пред`явленому обвинуваченні просив його виправдати.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 01.10.2011 року він їхав у місто Київ з міста Бердичів по Житомирській трасі, рухався за навігатором, за кермом був годин 12, але втомленим себе не почував, оскільки перед виїздом спав. Під час руху став в полосі розгону та потім почав рухатися, перестроюватися з полоси розгону на основну дорогу. Полосу розгону не перетинав, став в кінці, включив поворот, щоб перестроїтися. Вважав, що в ДТП винуватий водій ОСОБА_9 . Пред`явив цивільний позов, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_9 (як винуватця ДТП) та фізичної особи підприємця ОСОБА_10 (як роботодавця) , а також з ОСОБА_11 (як власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 ) на свою користь 200250,71 грн. матеріальної шкоди, а також 100000 грн. моральної шкоди, оскільки від отриманих в ДТП тілесних ушкоджень він пережив емоційні переживання та фізичні страждання (том 2 а.с. 137-149, 164-170, том 1 а.с. 105-121).

Цивільній відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 через свого представника адвоката ОСОБА_8 подали письмові заперечення на позов, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_9 не перебував з ФОП ОСОБА_10 в трудових правовідносинах, власник транспортного засобу автомобіля «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_11 передав ОСОБА_9 свідоцтво про право власності на вказаний автомобіль, тому не несе відповідальність за шкоду, заподіяну з вини водія ОСОБА_9 (том 1 а.с. 45-52). В подальшому, подали заяви, в яких просили проводити судові засідання у їхню відсутність (том 1 а.с. 100, 127-128).

З досліджених документів слідує, що постановою від 28.01.2012 року слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальну справу за фактом ДТП за участю водіїв ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , внаслідок якої ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості (том 2 а.с. 1).

22.09.2012 року постановою ст. слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України (том 2 а.с.81).

До ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення за правою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України були внесені 02.12.2014 року за № 0005832 (том 3 а.с. 117).

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП, складеного 01.10.2011 року в с. Гурівщина з 04.55 до 05.30, місце ДТП знаходиться на 34 км автодороги «Київ-Чоп» в с. Гурівщина, асфальтовобетонне покриття сухе, дорожнє покриття для двох напрямків, на проїжджій частині нанесені приривчасті лінії дорожньої розмітки, до проїзної частини з двох боків примикає узбіччя, далі за узбіччям кювет, імовірне місце зіткнення було встановлено зі слів водіїв та перебуває в смузі руху в напрямку м. Києва, після ДТП автомобіль «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом «Kogel», д/н НОМЕР_3 , знаходиться в полосі розгону, автомобіль «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , - на узбіччі, осип скла та уламків розташований в полосі розгону (том 2 а.с. 9-13).

Автомобіль марки «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , та напівпричіп «Kogel», д/н НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , НОМЕР_6 належить ОСОБА_11 (том 2 а.с. 18).

На момент ДТП ОСОБА_9 мав 23 роки водійського стажу, мав право керувати транспортними засобами категорії «А», «В», «С», «D», «Е» (том 2 а.с. 20), ОСОБА_13 15 років водійського стажу, мав право керувати транспортними засобами категорії «В» (том 2 а.с. 24), відповідно до проведених тестів станом на 6.12, 6.15 01.10.2011 року тверезі (том 2 а.с. 30).

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 16.11-14.12.2011 року, висновку експерта № 1202 від 02-20.08.2012 року при освідуванні ОСОБА_6 , 1971 р. народження, виявлені пошкодження: у тім`яній ділянці зліва на 3,5 см від серединної лінії голови рубець (слід колишньої рани) полосчатий розміром 4х0,5 см червоно-рожевого кольору щільної консистенції, зі слідами колишніх швів. ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні СОКЛ з 4 по 15 жовтня 2011 року з діагнозом: «Поєднана краніо-скелетна травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана тім`яної ділянки зліва. Закритий перелом правої ключиці, забій правого плечового суглобу. Посттравматичний двосторонній брахіоплексит»; на амбулаторному лікуванні у лікаря ортопеда 1-ї міської клінічної лікарні з 20 жовтня по 15 листопада 2011 рок з діагнозом: «закритий перелом правої ключиці без зміщення, посттравматичний брахіоплексит справа». Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечні для життя, ушкодження у виді «перелому правої ключиці, посттравматичний брахіоплексит справа» потягли за собою довготривалий розлад здоров`я і за цієї ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ушкодження в ділянці голови у вигляді «ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки зліва» кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Крововилив правої гомілки кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. Описані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний у направленні (01.10.2011 року), що підтверджується стадією розвитку ушкоджень, медичною документацією (том 2 а.с. 41-42, 78-).

Відповідно до висновку експерта № 660А від 16.08.2012 року в момент первинного контакту направляючі повздовжніх вісей автомобіля «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , з автомобілем марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , були розташовані під кутом 10-20 градусів при попутних напрямках руху. Встановити більш точно, яким був кут між направляючими повздовжніх вісей вказаних транспортних засобів не надається можливим так як автомобіль «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , на дослідження не надано. При цьому автомобіль «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , контактував своєю правою передньою частиною із задньою лівою частиною автомобіля марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 . Зіткнення автомобіля «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , з автомобілем марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , відбулось на додатковій смузі, смузі розгону, що прилягає до правої смуги для руху в бік м. Києва, встановити більш точно, де відносно елементів дороги відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів не надається можливим по причині відсутності необхідного для цього комплексу слідової інформації. З технічної точки зору свідчення водія ОСОБА_9 автомобіля марки «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , в тій частині, що перед зіткненням автомобіль «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , зміщувався з права на ліво відносно напрямку його руху з додаткової смуги (смуги розгону) в праву смугу руху в бік м. Києва є технічними неспроможними. З технічної точки зору, свідчення водія ОСОБА_6 автомобіля марки «Peuget Bipper», д/н НОМЕР_4 , в тій частині, що перед зіткненням його автомобіль був розташований в додатковій смузі руху, де і сталося зіткнення, є технічно спроможними (том 2 а.с. 66-73).

Вироком від 30.01.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі з іспитовим строком 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки (том 2 а.с. 223-226).

Ухвалою від 25.07.2013 року колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області обвинувальний вирок суду першої інстанції від 30.01.2013 року щодо ОСОБА_9 скасовано, а кримінальну справу повернуто прокурору Києво-Святошинського району Кивїської області з вказівками:

- на необхідність проведення судово-медичної експертизи з врахуванням медичної документації відносно потерпілого під час його лікування у Києво-Святошинскій ЦРЛ на підставі оригіналів всієї медичної документації;

- на необхідність проведення додаткової транспортно-трасологічної експертизи за участю автомобіля марки «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , якщо він не відремонтований;

- на необхідність проведення відтворення обстановки та обставин події за участю учасників ДТП, експерта, по результатам якого призначити автотехнічну експертизу для з`ясування питання, яким чином у даній дорожній обстановці повинні були діяти водії транспортних засобів (том 3 а.с. 111-114).

Вимоги Апеляційного суду Київської області були викладені у вказівках прокурора 30.12.2013 року (том 3 а.с. 122-123).

14.10.2014 року у кримінальному провадженні № 0005832 постановою старшого слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було призначено судово-медичну експертизу, для проведення якої експерту було направлено оригінал історії хвороби ЦРЛ Києво-Святошинського району, оригінал історії хвороби Сумської клінічної лікарні, оригінал висновку експерта № 1201 від 20.08.2012 року (том 3 а.с. 137).

Відповідно до листа від 24.10.2014 року за підписом завідуючого Києво-Святошинського відділення СМЕ ОСОБА_14 (том 3 а.с. 138) слідчого повідомлено, що для проведення судово-медичної експертизи, крім двох оригіналів медичних карт стаціонарного хворого (медична карта № 9212 ЦРЛ Києво-Святошинського району та медичної документації № 15050 Сумської клінічної лікарні) необхідно надати рентген знімки. Вказаний запит експерта не виконаний, судово-медична експертиза не проведена.

В подальшому, ні судово-медична експертиза, ні відтворення обстановки та обставин події не проводилось та автотехнічна експертиза за його результатами для з`ясування питання, яким чином у даній дорожній обстановці повинні були діяти водії транспортних засобів не призначалась, не з`ясовувалось відремонтований чи ні автомобіль марки «Renault Magnum», д/н НОМЕР_2 , що є умовою для проведення додаткової транспортно-трасологічної експертизи,.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 7 ст. 374 КПК України 1960 року вказівки суду апеляційної інстанції виконані не були, з 14.10.2014 року по 17.06.2015 року ніякі слідчі дії у кримінальній справі/кримінальному провадженні не проводились, 17.06.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру (том 3 а.с. 142-145) та 24.06.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005832 був направлений для розгляду до суду (том 3 а.с. 1).

Враховуючи наведене, виходячи з загальних засад кримінального судочинства верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведена вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доводе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 7 ст. 374 КПК України 1960 року вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що беззаперечних та переконливих доказів вини ОСОБА_9 не було здобуто, а обсяг обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що водій ОСОБА_9 01.10.2011 року порушив правила дорожнього руху, що стало причиною заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості стороною обвинувачення суду не надано та в обсязі пред`явлених доказів відсутні.
За таких обставин ОСОБА_9 підлягає виправданню за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На підставі ч. 3 ст. 129 КПК України позов ОСОБА_6 підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України приймаються на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_9 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і виправдати за недоведеністю, що в його діях є склад вказаного злочину.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення 200250,71 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0005832 у розмірі 1618,32 грн. (том 2 а.с. 65) прийняти на рахунок держави.

Речові докази у справі: автомобілі, які передані на відповідальне зберігання власникам, залишити у їх розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1