16.06.2016
№ 1-кп/760/354/2016 року

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого- судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю прокурора : ОСОБА_4
захисника : ОСОБА_5
обвинуваченого : ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження № 1-кп/760/354/2016, що зареєстроване в ЄРДР 30.11.2015 року за № 0011654 за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом поставлено питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання останнього під вартою, оскільки строк дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 20.05.2016 року, якою було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, закінчується 18.06.2016 року о 18 год. 20 хв., однак по провадженню на даний час ще триває судове слідство та не прийнято остаточного рішення. Прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою необхідно продовжити до 60 днів, т.я. не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке віднесено до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України; може ухилятися від явки до суду; незаконно впливати на потерпілого, а також не допитаних судом свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_3 вважають, що прокурором не доведено, що не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому заперечують проти продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою і вважають, що останньому необхідно змінити запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що доцільно продовжити запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Оскільки судове слідство по кримінальному провадженню не завершено, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, т.я. ОСОБА_3 , який неодноразово судимий, має не зняті та не погашені судимості у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке віднесено до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України і покарання передбачено у виді до 6 років позбавлення волі; може ухилятися від явки до суду; незаконно впливати на потерпілого, а також не допитаних судом свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому це дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 14.08.2016 року до 18 год. 20 хв. і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Захисником та обвинуваченим ОСОБА_3 не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 для зміни йому запобіжного заходу з утримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, в т.ч. і на домашній арешт.

Щодо того, що обвинувачений ОСОБА_3 страждає на тяжке захворювання епілепсію, а тому потребує медичного догляду та лікування, а в умовах СІЗО він не отримує належного лікування, то це не може бути підставою для зміни запобіжного заходу йому з утримання під вартою на домашній арешт, оскільки суду не надано будь яких доказів про те, що він не може утримуватись в умовах СІЗО і в цій установі йому не надається належна медична допомога.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 14.08.2016 року до 18 год. 20 хв..

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , закінчується 14.08.2016 року о 18 год. 20 хв..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1