справа № 462/662/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000135 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 25.03.2015 року близько 14.00 год., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 190», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Марка Вовчка у м.Львові у напрямку до вул.Городоцька у м.Львові, в порушення п.1.5, 2.3 (б), 16.11 Правила дорожнього руху України, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної дороги, не дав дорогу мотоциклу «Yamaha-XG600N», без реєстраційного номерного знаку, під керуванням водія ОСОБА_5 , що призвело до зіткнення транспортних засобів В результаті порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 водій мотоциклу «Yamaha-XG600N», ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а саме: розрив передньої хрестоподібної зв`язки та зовнішньої (малогомілкової) колатеральної зв`язки лівого колінного суглобу, які утворилися від різкого пере згинання гомілки досередини та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, додатково зазначив, що провідував потерпілого в лікарні, просив в нього вибачення, дав сестрі потерпілого 2000 грн. для придбання ліків. У вчиненому розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, обставини, якіобтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.39/; неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.42/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

З урахуванням того, що позбавлення права керування транспортними засобами за ч.2 ст.286 КК України не є обов`язковим додатковим покаранням, призначення даного виду покарання здійснюється на розсуд суду, який у даному випадку, беручи до уваги позитивні дані про особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що застосування такого додаткового покарання не є необхідним і буде несправедливим внаслідок суворості.

Згідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області судової інженерно-транспортної експертизи №1/273 від 30.04.2015 року в розмірі 368,28 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №1/274 від 30.04.2015 року в розмірі 368,28 грн. судової інженерно-транспортної експертизи №1/275 від 30.04.2015 року в розмірі 613,8 грн., та Львівським НДІСЕ судової автотехнічної експертизи №2805 від 23.10.2015 року в розмірі 2457,60 грн., а разом 3807,96 грн. /матеріали кримінального провадження, арк.58, 67, 76, 88/, оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 /двохсот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 /три тисячі чотириста/ гривень без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3807,96 грн.

Речовий доказ: автомобіль «Mercedes-Benz 190», номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання обвинуваченому /матеріали кримінального провадження, арк.99, 101/ повернути ОСОБА_4 , як законному володільцю;

- мотоцикл «Yamaha-XG600N», який передано на зберігання обвинуваченому /матеріали кримінального провадження, арк.106, 108/ повернути ОСОБА_5 , як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1