Справа № 515/885/16-к
Провадження № 1-кп/515/1270/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
12 січня 2016 року приблизно о 18год.00хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в районі колишньої АЗС Лукойл, розташованої по вул.Степовій в м.Татарбунари Одеської області, знаходячись в салоні автомобіля Wolksvagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , під час сварки з ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс їй не менше п`яти ударів рукою в область обличчя та голови та не менше трьох ударів рукою по різним частинам тулуба. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої надбровної дуги, двох саден губи, крововиливу під слизову оболонку ясен нижньої щелепи, садна щоки справа, двох подряпин правої бічної поверхні шиї. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень відповідно до п.2.3.5 Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину в інкримінованому йому злочині повністю, щиро розкаявся та дав показання, що дійсно 12 січня 2016 року увечорі зустрів ОСОБА_4 , яка поверталася після роботи, та запропонував підвезти її додому. Пояснив також, що по дорозі зупинилися біля магазину та придбали горілку, хліб та ковбасу, аби разом повечеряти. Зазначив, що потім під`їхали до території колишньої АЗС та почали разом вживати придбане, при цьому ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_4 , з якою він підтримував особливі стосунки останні 7 років, збирається виходити заміж за іншого чоловіка, що обурило обвинуваченого. При з`ясуванні стосунків обвинувачений декілька разів вдарив потерпілу, про що шкодує. Зазначив, що в подальшому допомагав ОСОБА_4 матеріально, зокрема з транспортуванням до обласної лікарні для отримання медичної допомоги.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала показання, що 12 січня 2016 року увечорі поверталася з роботи разом з ОСОБА_7 . До них підійшов ОСОБА_5 та запросив ОСОБА_4 на розмову та відсвяткувати новорічні свята. Пояснила, що в подальшому ОСОБА_5 майже силоміць заштовхав її в автомобіль. Зазначила, що по дорозі дійсно заходила з обвинуваченим в магазин, проте не зверталася ні до кого за допомогою, оскільки знала агресивний характер ОСОБА_5 , побоювалася за свою безпеку. Зазначила також, що ОСОБА_5 придбав якийсь алкоголь та їжу та разом з потерпілою поїхав на території колишнього АЗС. Зупинившись, обвинувачений почав з`ясовувати особисті стосунки, примушувати ОСОБА_4 розірвати зв`язки із майбутнім чоловіком. Крім того, почав її бити та примушувати розпивати з ним придбану горілку. Пояснила, що за телефоном змогла непомітно від ОСОБА_5 повідомити доньку про те, що відбувається, та згодом приїхала міліція. В подальшому ОСОБА_5 дійсно відвозив її до лікарні, проте потерпіла пов`язує такі його дії із побоюванням кримінальної відповідальності, а не щирим розкаянням. Зазначила також, що матеріальної допомоги обвинувачений їй не надавав, будь-які стосунки з ним після події злочину вона не підтримує, вимушена проживати разом з донькою та її родиною, оскільки побоюється ОСОБА_5 .
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позицій немає, суд, роз`яснивши положення ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) України, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої, матеріалів кримінального провадження, пов`язаних із визначенням долі речових доказів, а також тих матеріалів провадження, що характеризують особистість ОСОБА_5 .
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад злочину, який підлягає кваліфікації за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу (далі - КК) України як умисне легке тілесне ушкодження, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину і тому підлягає покаранню за його вчинення.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, що пом`якшує покарання, слід визнати щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.40), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.42), бере до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, а також те, що обвинувачений досяг пенсійного віку і є інвалідом ІІ групи (а.с.47), та доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 буде призначення йому найменш суворого виду покарання у виді штрафу.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не пред`явлено, докази на підтвердження понесення сторонами провадження процесуальних витрат відсутні.
Відповідно до ст.100 КПК України, вилучений у ПрАТ "Київстар" оптичний CD диск KS-1083-160, визнаний речовим доказом постановою начальника слідчого відділу Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області від 20.04.2015року (а.с.а.с.44-46), підлягає поверненню власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який підлягає сплаті на користь держави.
Речовий доказ - оптичний CD диск KS - 1083-160 - повернути приватному акціонерному товариству "Київстар".
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: