У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, українка, гр-ка України, вища освіта, не заміжня, не працює, зареєстрована: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , раніше судима: - 09.10.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки; - 21.06.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; - 16.04.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, 16.06.2014 року звільнена від відбуття покарання на підставі ст. 1 п. «Б» Закону України «Про амністію»,

яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 05 вересня 2016 року.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , яку підтримав захисник, заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, посилаючись на те, що вона повністю визнає себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з метою вилікуватися добровільно звернулась до лікувального закладу і фактично пройшла лікування від наркоманії.

На виконання вимог ч. 4 ст. 286 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду заявленого обвинуваченою клопотання по суті.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення даного клопотання обвинуваченого і вважав можливим закрити справу щодо неї з вказаних підстав, оскільки в справі наявні належні докази того, що обвинувачена добровільно звернулась до лікувального закладу і пройшла лікування від наркоманії, проаналізувавши заявлене обвинуваченою клопотання, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню, а справа щодо неї закриттю з підстав, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України, виходячи з такого.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 03 березня 2015 року приблизно о 14 год 00 хв, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , зателефонувавши на мобільний телефон невстановленій досудовим розслідуванням особі, домовилась про придбання опію та провівши за нього платіж шляхом переказу 350 грн через банківський термінал банку «Приватбанк», незаконно шляхом вилучення обумовленої із вказаними вище особами «закладки» придбала для особистого споживання, тобто без мети збуту, наркотичний засіб опій ацетильований (масою у перерахунку на суху речовину - 0,11 гр), який знаходився у поліетиленовому пакеті у вигляді речовини коричневого кольору. Того ж дня близько 16 год 20 хв ОСОБА_5 проходячи біля будинку № 3 по вул. Картвелішвілі у м. Києві була затримана працівниками поліції, а вказаний наркотик в неї вилучений. Вилучена у ОСОБА_7 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, обіг якого заборонено згідно з Переліком, затвердженими Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 1, Список №1), загальний розмір якого не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000р).

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Вказане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала і щиро покаялась у вчиненому, усвідомивши протиправність своїх дій, заявила про готовність нести за них кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року (зі змінами та доповненням), особою, хворою на наркоманію, визнається особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія".

Згідно з дослідженою судом в межах заявленого стороною захисту клопотання довідкою спеціалізованого лікувального закладу Міський лікувально-консультативний центр № 85 від 30 серпня 2016 року (ліцензія АГ №637756 від 26.03.2015р.), хвора ОСОБА_5 добровільно звернулася до спеціалізованого лікувального закладу і пройшла у період з 02 по 19 листопада 2015 року лікування від наркоманії, про що свідчить діагноз її захворювання, пов`язаний з розладами внаслідок вживання опіоїдів, стан захворювання, поєднаний із синдромом залежності.

На підтвердження добровільності звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу вказує те, що таке рішення він прийняла самостійно, лікування проходила за власною згодою, виконуючи рекомендації лікаря, медичного обстеження не уникала, заявила про свою готовність нести кримінальну відповідальність.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри, характер висунутого обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 309 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на задоволенні свого клопотання.

Таким чином, визначені кримінальним законом (ч. 4 ст. 309 КК України) умови виконано та їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів.

Оскільки згідно з ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, такі витрати стягуються з обвинуваченого, щодо якого постановлено обвинувальний вирок, тому судові витрати за проведення експертизи в межах даного провадження в сумі 691,20 грн слід прийняти на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України

У Х В А Л И В:
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України закрити, а ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності.

Судові втрати за проведення експертизи в сумі 691,20 грн прийняти на рахунок держави.

Речові докази: пакетик та дві ватки, наркотичний засіб опій ацетильований, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві знищити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_9