Єдиний унікальний № 500/7339/15-к
Провадження № 1-кп/500/153/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у зміні запобіжного заходу та
про продовження строку тримання під вартою
02 червня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
захисник: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_8 ,
потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представник потерпілої ОСОБА_11 ,
розглянувши в м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003832, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого та проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Судовий розгляд кримінального провадження відкладений на 13 червня 2016 року, а строк тримання під вартою закінчується 04 червня 2016 року.

30 травня 2016 року прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, посилаючись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, а саме ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх представник у судове засідання не з`явилися, їх участь при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ч. 1 ст. 193 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 199 КПК України, не передбачена.

Захисник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, в порядку ч. 1 ст. 53 КПК забезпечив участь захисника ОСОБА_7 на окрему процесуальну дію для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , залучений на окрему процесуальну дію захисником ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 53 КПК, заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 послались на те, що на даний час допитані потерпілі та свідки, тому обвинувачений не зможе вплинути на свідків, а також на те, що у нього немає можливості переховатися від суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_8 слід відмовити, а клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити строк тримання під вартою з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2015 р. з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків відносно ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та закінчується 04 червня 2016 року, а судовий розгляд у цьому провадженні на даний час ще не закінчений з об`єктивних причин, у зв`язку з чим виникла необхідність розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховатися від суду та незаконно вплинути на свідків з огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та вже переховувався від органів досудового розслідування і перебував у розшуку, що підтверджується наданими прокурором документами, а саме постановами про оголошення у розшук від 30.11.2011 р. та від 19.11.2013 р., постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 30.11.2011 р. про надання дозволу органам МВС України на затримання ОСОБА_8 та доставку його до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, клопотанням слідчого до компетентного органу Російської Федерації про видачу правоохоронним органам України ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності. Разом з цим прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому суд не приймає його до уваги.

Суд не може прийняти до уваги посилання сторони захисту про те, що свідки допитані, у зв`язку з чим обвинувачений не може вплинути на них, оскільки відповідно до ст.23 КПК суд має дослідити докази безпосередньо, тобто свідки мають бути допитані в суді, чого на даний час не вчинено.

Крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність в нього міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 та запобігти ризикам, зазначених у п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 31 липня 2016 року, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 201, 331, 369 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити, в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, до 31 липня 2016 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 закінчується 31 липня 2016 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_8 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3