Справа № 135/1331/16-к
Провадження № 1-кп/135/66/16
ВИРОК
іменем України

31.10.2016 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не одруженої, непрацюючої, раніше судимої: - 11.05.2016 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень,
-ухвалою Ладижинського міського суду від 27.10.2016 року штраф замінено на 60 годин громадських робіт,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15.06.2016 року у вечірню пору доби ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, умисно, таємно, скориставшись відсутністю власника, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу з приліжкової тумбочки, що розташована в кімнаті таємно заволоділа мобільним телефоном марки «SAMSUNG GT-S 5611» вартістю 500 грн., з вставленими в ньому сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. та картою пам`яті micro SD 4Gb вартістю 70 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 595 грн..

Крім того, ОСОБА_4 являючись племінницею ОСОБА_5 , протягом липня місяця 2016 року неодноразово приходила з останнім до відділення «Ощадбанку» та була присутня при знятті ним грошових коштів з його рахунку банківської картки, що дало змогу їй таємно від власника дізнатися номер, пароль та особисті дані від вказаної картки. 20.07.2016 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів прийшла до приміщення відділення «Ощадбанку», розташованого по вул. Процишина, 7 в м. Ладижин Вінницької області, де повідомивши працівнику банку, що кошти знімає для ОСОБА_5 , оскільки він сам не має можливості прийти до банку, з рахунку його банківської картки, використовуючи номер, пароль та особисті дані, які вона заздалегідь дізналася, коли була присутня при знятті грошових коштів ОСОБА_5 , зняла кошти в сумі 2000 грн., якими розпорядилася на власний розсуд. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 завдала матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2000 грн..

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винність у вчиненні злочинів визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому. Показала, що відпочиваючи в квартирі знайомого ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 вона взяла телефон ОСОБА_6 , бо їй потрібні були кошти, викрадене згодом повернула потерпілому.

Також повідомила, що їй потрібні були кошти, тому десь в липні 2016 року пішла в банк і зняла кошти дідуся. Сказала в банку, що він не може підійти. Їй дали кошти, бо перед цим вона неодноразово приходила з дідусем в банк щоб допомогти йому знімати кошти, знала реквізити його рахунку. Потім призналась потерпілому у вчиненому.

Покази обвинуваченої є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежившись лише допитом обвинуваченої та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 15.06.2016 року та 20.07.2016 року повторно здійснила таємне викрадення чужого майна, яке відповідно належало потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а тому ці її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, дані про особу винної, яка не вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, те, що за місцем проживання компрометуючих матеріалів щодо неї немає, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сама. Обвинувачена на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Вказану в обвинувальному акті за першим епізодом обтяжуючу обставину- вчинення злочину повторно, суд не враховує при призначенні покарання, оскільки ознака повторності вплинула на кваліфікацію діяння обвинуваченої, а тому не може повторно враховуватись як обтяжуюча обставина.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченої, яка є його родичем, не має, пробачив їй все. Просив суворо не карати. Потерпілому ОСОБА_6 викрадене повернуто, він претензій до обвинуваченої не має.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також те, що обвинувачена засудила свої дії, враховуючи перебування на її утриманні малолітньої дитини, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, застосувати ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засуджену обов`язки, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком два роки.

На підстави ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки шість місяців, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: сім карту мобільного оператора «Київстар» та карту памяті «micro SD 4 Gb» - залишити потерпілому ОСОБА_6 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: