УХВАЛА
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула 02 серпня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а :
Вироком Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися лікарською діяльністю на строк 2 роки.

Цим же вироком ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно ОСОБА_4 , вважає їх незаконними та ставить питання про скасування.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 427 КПК України, зокрема, у ній зазначаються обґрунтування вимог особи, із зазначенням того, у чому полягає незаконність судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор стверджує про допущення, на його думку, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, однак своєї точки зору з урахуванням положень ст. 412 КПК України не обґрунтовує.
Крім того, прокурор, стверджуючи про неправильне застосування ст. 49 КК України, не зазначає в чому саме, з його точки зору, полягали порушення допущені судом першої інстанції при застосуванні до ОСОБА_4 інституту звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого розділом ІХ КПК України «Звільнення від кримінальної відповідальності» та яким чином судом порушено порядок такого звільнення.
До того ж, касаційна скарга не містить достатніх обґрунтувань незаконності ухвали суду апеляційної інстанції та її невідповідності вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів на підтвердження незаконності вироку та ухвали, з огляду на положення ст. 438 КПК України, якою передбачено підстави для зміни чи скасування судових рішень у касаційному порядку, касаційна скарга не містить.
Зазначені обставини позбавляють суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали особою, яка подала скаргу.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на вирок Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху.
Для усунення недоліків встановити прокурору п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1