Справа №465/3976/15-к
Провадження1-кп/465/242/16
УХВАЛА
про повернення на дооформлення

25.04.16 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження про звинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:
Прокуратурою Франківського району м. Львова скеровано кримінальне провадження №0002279 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України із обвинувальним актом від 23.07.2014 року.
У підготовчому судовому засіданні захисник просить повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 . Своє клопотання мотивує тим, що 23.07.2014 року близько 17:25 год. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002279 внесено матеріали за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України. 30.07.2014 року затверджено складений обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_5 , як то встановлено досудовим розслідуванням, 23.07.2014 року за попередньою змовою з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині «Кузя» по вулиці Городоцькій, 173 у м. Львові розрахувався за куплений ним товар національною валютою України у виді банкноти номіналом 200 грн. (серії ТЛ №6259333) з явними ознаками підробки, яку у подальшому органи досудового слідства вилучили у магазині. Окрім того, із кишень ОСОБА_5 вилучили грошові купюри номіналом: 100 грн. серії ГХ № 4679656; дві купюри по 50 грн. серії АЕ № 1013247 та серії КИ № 6092996; 20 грн. серії МЛ № 5504468; 10 грн. серії НИ № 1814923; 5 грн. серії МГ № 4767105; 2 грн. серії ТЄ № 8386967 та 1 грн. серії ЕБ № 4844913. Описані дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфікувалися за ч. 2 ст. 199 КК України, як збут підробленої Національної валюти України у виді банкноти з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб».

13.10.2014 року під час судового розгляду справи старший прокурор прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_7 за погодженням з прокурором цього ж району ОСОБА_8 склав новий обвинувальний акт, у якому виключив кваліфікуючу ознаку «вчинення за попередньою змовою групою осіб» і кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.199 КК України.

01.12.2014 року у ході подальшого судового розгляду старший прокурор прокуратури ОСОБА_7 удруге змінив обвинувачення, згідно якого ОСОБА_5 23.07.2014 року по вулиці Городоцькій, 173 у м. Львові перебуваючи в приміщенні магазину «Кузя» розрахувався за куплений ним товар підробленою банкнотою 200 грн., чим вчинив шахрайство, передбачене ч.1 ст.199 КК України.

Таке рішення сторона обвинувачення мотивувала очевидною невідповідністю підробленої банкноти справжній, що виключає її участь в обігу, а також те, що умисел ОСОБА_5 спрямував лише на заволодіння майном шляхом обману, а саме грошовими коштами в сумі 178 грн. та лялькою вартістю 22 грн., які належали продавцю ОСОБА_9 , яка з метою уникнення нестачі грошових коштів у касі замінила власними коштами підроблену купюру у 200 грн., що заподіяло їй майнову шкоду на вказану суму. Так, захисник вважає, що даний обвинувальний акт від 17.11.2014 не відповідає вимогам ст.ст.109, 110, 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, ухвалою від 29.05.2015 року колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області призначено у Франківському районному суду м.Львова новий розгляд кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.190 КК України. Разом з тим, прокурор, що прибув у підготовче судове засідання надав суду постанову керівника органу прокуратури, зі змісту якої вбачається, що його уповноважили на підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0002279 від 23.07.2014 року внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України. Означена обставина вказує, що обвинувальний акт від 17.11.2014 року містить хибні найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, так як у ЄРДР відсутня реєстрація кримінального провадження за заявою потерпілої ОСОБА_9 щодо протиправних дій ОСОБА_5 , що є порушенням п.2 ч.5 ст.214 КПК України. Окрім того, кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст.190 КПК України відповідно до ч.ч.1,3 ст.477 КПК України, відноситься до кримінальних проваджень, що провадяться у формі приватного звинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень. З обвинувального акту не вбачається наявність або відсутність родинних чи виробничих стосунків між обвинуваченим і «потерпілою», що дало б змогу, серед іншого, перевірити законність реєстрації кримінального провадження. Більше того, така заява відсутня у матеріалах кримінального провадження та для ознайомлення суду, сторонам та іншим учасникам кримінального провадження не надавалася.

Як слідує зі змісту ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відсутність у даному обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист і, як наслідок, є беззаперечною підставою для скасування вироку. Зокрема, з описової частини обвинувального акту залишається незрозумілою підстава визнання ОСОБА_9 потерпілою у кримінальному провадженні, яка фактично не є власником магазину, а згідно інкримінованих ОСОБА_5 протиправних дій його умисел був направлений на заволодіння майном власника магазину, а не продавця, яка з власної ініціативи відшкодувала заподіяну шкоду.

Так, у рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детально прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

У рішенні від 9.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Заслухавши доповідь прокурора про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, клопотання захисника та обвинуваченого, котрі просять повернути обвинувальний акт прокурору, вважаю, що кримінальне провадження із обвинувальним актом слід повернути прокурору Франківського району м. Львова, оскільки такий не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Так, обвинувальний акт від 17.11.2014 року не відповідає вимогам ст.ст.109, 110, 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Прокурор, котрий прибув у підготовче судове засідання надав суду постанову керівника органу прокуратури, зі змісту якої вбачається, що його уповноважили на підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0002279 від 23.07.2014 року внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України.

Крім того, кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КПК України відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 477 КПК України, відноситься до кримінальних проваджень, що провадяться у формі приватного звинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень.

Так, в порушення зазначених вимог, у матеріалах провадження заява потерпілої про вчинення кримінального правопорушення відсутня та для ознайомлення суду та учасникам кримінального провадження не надавалася.

Згідно змісту ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відсутність у даному обвинувальному акті належного обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює об`єктивний розгляд справи, що є беззаперечною підставою для скасування вироку.

Зокрема, з описової частини обвинувального акту залишається незрозумілою підстава визнання ОСОБА_9 потерпілою у кримінальному провадженні, яка фактично не є власником магазину, а згідно інкримінованих ОСОБА_5 протиправних дій його умисел був направлений на заволодіння майном власника магазину, а не продавця, яка з власної ініціативи відшкодувала заподіяну шкоду.

Між тим, в підтвердження наведеного, в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 29.05.2015 року зазначено, що кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст.190 КПК України відповідно до ч.ч.1,3 ст.477 КПК України, відноситься до кримінальних проваджень, що провадяться у формі приватного звинувачення виключно за умови, якщо воно вчинене чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого. Натомість, обвинувачений ОСОБА_5 відносно потерпілої ОСОБА_9 не являється жодною особою з вище перелічених категорій.

Відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим. ч.1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, й лише в його межах.

Отже, розгляд справи без належного обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

Зі змісту п.3 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження згідно КПК» вбачається, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві зокрема, якщо він містить положення що суперечать одне одному.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта від 17.11.2014 року вимогам ст.109, ст.291 КПК України, а тому такий підлягає поверненню.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 371, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
обвинувальний акт від 17.11.2014 року з додатками у кримінальному провадженні №0002279 від 23.07.2014 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України повернути прокурору Львівської місцевої прокуратури №3.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області прокурором протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1