АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2050/16 Справа № 180/946/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000263 за апеляційною скаргою прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 26 грудня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 3 місяці, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року, та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на 3 місяці, а покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно, в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги тяжкість вчиненого злочину та стійкість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив умисний і зухвалий злочин, та призначив останньому м`яке покарання.
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 гривень, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року, та остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці, а покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 09 квітня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тілесного ушкодження і шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , прийшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , та побачивши знайомого йому ОСОБА_9 , з яким стався словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин, де ОСОБА_7 , наніс не менше 4 ударів кулаками рук по голові та обличчю ОСОБА_9 , потім обвинувачений схопив потерпілого руками за голову і наніс останньому не менше 5-6 ударів головою об сходи, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 забиті рани: в області перенісся ліворуч, на верхній повіці правого ока, на червоній каймі нижньої губи ліворуч, в лівій виличній області, в лобній області праворуч на межі волосяної частини голови, синців в обох параорбітальних областях субкон`юктивальних крововиливів обох очей, саден на червоній каймі верхньої губи ліворуч, на червоній каймі нижньої губи посередині і ліворуч, кількісно 2 на нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока, в тім`яній області посередині, а також садна на задній поверхні правого плеча в середній третині синець брудно-фіолетового кольору з нечіткими жовто-зеленуватими контурами, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`ю потерпілого, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційним переглядом встановлено, що при ухваленні вироку щодо обвинуваченого судом не дотримано вимог частини 3 статті 349 КПК України, відповідно до якої суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч.1 ст.91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 заявляв клопотання щодо допиту свідків, яке було задоволено судом, крім того, він пояснював, що ОСОБА_9 також бив його друг, а потерпілий пояснював, що йому розповідали сусіди, що його били дві особи.

Однак суд не звернув уваги на те, що фактично як обвинуваченим, так і потерпілим не в повному обсязі визнавались обставини за обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 , при обговоренні підстав для застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України був відсутній потерпілий, який хоча і надав заяву щодо продовження розгляду кримінального провадження у його відсутність, але в судовому засіданні повідомляв про інші обставини, ніж зазначені в обвинувальному акті, а тому не була з`ясована його думка щодо зміни обсягу дослідження доказів, у зв`язку з чим суд необґрунтовано застосував положення ч.3 ст. 349 КПК України, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у тому числі права на захист, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно із п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 20, 22, 24 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскарження процесуальних рішень, змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що передбачено ст. 415 КПК України.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Колегія суддів, враховуючи положення ч.2 ст.415 КПК України, не входить в обговорення доводів апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4