УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльності слідчого, яка полягає у не вчиненні дій в кримінальному провадженні № 0007795, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою на бездіяльність слідчого, з якої вбачається, що 03.12.2015 року адвокатом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 до Дніпровського УП ГУ НПУ в м. Києві було повторно подано клопотання про проведення слідчого експерименту в межах кримінального провадження № 0007795.
28.12.2015 року адвокатом було отримано копію постанови про відмову в задоволенні клопотання від 07.12.2015 року за підписом слідчого Дніпровського УП ГУ НПУ в м. Києві ОСОБА_5 .
Як вбачається з постанови від 07.12.2015 року, рішення слідчого обґрунтоване тим, що події 29.05.2015 року відбулись у динаміці та русі, тому провести слідчий експеримент не виявляється можливим, також в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які суперечності, покази свідків під сумнів не ставляться та підтверджуються наявними в матеріалах провадження іншими доказами.
Слідчий повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
На запит суду про надання для дослідження кримінальне провадження № 0007795, дане кримінальне провадження надано не було, тому суд позбавлений можливості дослідити дані матеріали.
Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї додатки, суд вважає, що наявні підстави для задоволення скарги.
Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань ; за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.

Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Відповідно до ч.3. ст. 306 КПК України, - розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно з ч.1, 2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, яка, зокрема, може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Зі змісту скарги вбачається, що клопотання про проведення слідчого експерименту було мотивоване тим, що 29.05.2015 року інспекторами БПС Голосіївського РУ ГУ УМВС України в м. Києві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за адресою м. Київ, пр. Возз`єднання, 21-а, було зупинено автомобіль «Део Ланос» д/н НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_4 та пасажиром ОСОБА_9 . Під час допиту свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили, що під час переслідування автомобіля «Део Ланос» д/н НОМЕР_2 в певний момент в руці водія знаходився предмет схожий на пістолет та водій викрикнув: «Мусора, я вас вб`ю, застрелю!». У зв`язку з цим, лейтенант ОСОБА_8 , знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля, попередивши про намір стріляти та зробивши попереджувальний постріл вгору з АКСУ-74, зробив два постріли в бік автомобіля «Део Ланос» після чого той зупинився.
В результаті пострілу підозрюваний ОСОБА_4 згідно довідки № 82 від 30.05.2015 р. дістав вогнепальне кульове проникаюче наскрізне поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням верхньої долі лівої легені, а також вогнепальні множинні переломи ребер зліва, лівої лопатки.
Проте, під час конфіденційного спілкування ОСОБА_10 повідомив адвокату, що постріли працівником правоохоронних органів було зроблено після того, як машини зупинилися і він вийшов з автомобіля, опору не чинив та з місця події втекти не намагався.
Скаржник зазначив в судовому засіданні, що за весь час досудового розслідування ОСОБА_4 не був допитаний, а ні у якості свідка, а ні у якості підозрюваного, незважаючи на те, що особі здійснено повідомлення про підозру. Тривалий час ОСОБА_4 перебував на лікуванні у зв`язку з отриманими травмами (після подій 29.052015 р., а також після ДТП 16.06.2015 р.), проте, згідно виписки з історії хвороби № 958 від 05.08.2015 р., копія якої знаходиться в матеріалах провадження, був виписаний зі стаціонару ще 05.08.2015 р., від досудового розслідування не ухиляється, на даний момент проходить судову психолого-психіатричну експертизу. Більш того, клопотання про проведення слідчого експерименту вперше подавалося до Дніпровського УП ГУ НПУ в м. Києві ще 09.10.2015 р., проте залишилося без розгляду.
Таким чином, обставини затримання та нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень працівниками міліції, покази свідків, якими є працівники правоохоронних органів, шляхом допиту підозрюваного не були перевірені, що в свою чергу вказує на неповноту та необ`єктивність досудового розслідування.
В той же час, в ході проведення слідчого експерименту шляхом відтворення взаємного розташування автомобілів та осіб в момент здійснення працівником правоохоронного органу пострілу, можуть бути виявлені нові докази та перевірені наявні у матеріалах справи фактичні дані, зокрема, підтверджені або спростовані покази свідків або підозрюваного. Також, метою проведення даного слідчого експерименту є уточнення взаємного розташування автомобілів та осіб під час пострілу і встановлення можливості нанесення відповідних тілесних ушкоджень за певних умов відповідно до показів свідків та відомостей, повідомлених підозрюваним. Також, встановлення взаємного розташування автомобілів, підозрюваного та працівника правоохоронного органу у момент пострілу в статичному вигляді, тобто без відтворення руху автомобілів на місцевості, є достатнім для досягнення вказаної вище мети та не створює небезпеку для життя і здоров`я учасників слідчої дії та третіх осіб.
На підставі викладеного, суд вважає постанову про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 року необґрунтованою.

Керуючись вимогами ст.ст. 240, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Постанову про відмову у проведенні слідчого експерименту від 07.12.2015 року у кримінальному провадженні № 0007795 скасувати.
Зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві провести слідчий експеримент шляхом відтворення взаємного розташування автомобілів та осіб в момент здійснення працівником правоохоронного органу пострілу під час подій 29.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0007795
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :