№ 1-кп/756/737/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши підготовче відкрите судове засідання в залі суду в м. Києві за клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0002827 від 19.03.2016 року за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня 10 класу гімназії № 143 м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, яка не досягла віку,

з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_7 ,

законного представника особи, яка не досягла віку,

з якого настає кримінальна відповідальність, - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

законних представників потерпілого - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в:
Як викладено з клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, він 18 вересня 2016 року приблизно о 10-ій годині знаходився на уроці фізичної культури у приміщенні спортивного залу гімназії №143, що по вул. Богатирській, 2-Б м. Києва. Під час гри у волейбол між неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_9 виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник намір на вчинення суспільно-небезпечного діяння, спрямованого на спричинення ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій намір на вчинення суспільно-небезпечного діяння, спрямованого на спричинення ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 наніс один удар рукою стиснутою в кулак в область обличчя ОСОБА_9 та другий удар ногою в область живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійної наскрізної рани верхньої губи, підвивиху 42, 41, 31 зубів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1236 від 24 червня 2016 року.

В судовому засіданні захисник неповнолітнього ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення прокурору клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_7 , у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК, виклавши свої доводи письмово.

Особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, та його законний представник клопотання захисника підтримали.

Прокурори, неповнолітній потерпілий, його законні представники та представник потерпілого заперечують проти повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, вважають, що клопотання відповідає закону.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, суд дійшов висновку про те, що зазначене клопотанням слід повернути прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу.
Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Разом з тим, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, містить формулювання про те, що вина останнього повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами та зазначені докази викладені, включаючи і їх зміст, зокрема: висновок експертизи, показання потерпілого ОСОБА_9 , показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які надавалися слідчому під час досудового розслідування, що є неприпустимим та суперечить вимогам ст. 23 КПК, не узгоджується з приписами ч. 5 ст. 291 КПК.
Крім того, вказівка у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру про те, що ОСОБА_7 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, мав намір, тобто умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, є необґрунтованою, оскільки намір на вчинення певного суспільно небезпечного діяння може мати лише особа, яка є суб`єктом злочину.

Крім того, ведучи мову про суспільно-небезпечне діяння, вчинене особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальні відповідальність, у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, а не суспільно-небезпечного діяння, при чому у викладі фактичних обставин вказано, що спричинення ОСОБА_7 . ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, мало місце 18 вересня 2016 року, не дивлячись на те, що відомості про подію внесені в ЄРДР 19 березня 2016 року.
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, що розглядається, містить твердження про вчинення злочину неповнолітнім, про те, що його вина повністю доведена зібраними доказами, що не узгоджується з вимогами ч.ч. 1-2 ст. 499 КПК та ч. 1 ст. 501 КПК.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 499 КПК досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні дії для з`ясування обставин вчинення суспільно небезпечного діяння та особи неповнолітнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

З огляду на зміст та структуру клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, що розглядається, які не відповідають вимогам діючого КПК, у суду виникли сумніви щодо дотримання органами досудового розслідування правил ч. 1 ст. 499 КПК в частині спеціалізації слідчого на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх, у зв`язку з чим було запропоновано прокурору підтвердити такі повноваження слідчих СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

В судовому засіданні 04.11.2016 року прокурором була підтверджена спеціалізація слідчих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , проте лише з 27.07.2016 року, хоча досудове розслідування щодо особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, здійснювалося з 19.03.2016 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292, 499, 501 КПК України, призначення такого клопотання до розгляду суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, тому воно підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 ч. 3 п.3, 291, 292, 499, 501 КПК України, суд

у х в а л и в:
Повернути прокурору клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя