11-кп/775/222/2016(м)
265/6911/15-к

11-кп/775/222/2016(м)
265/6911/15-к
Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
18 травня 2016 колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Керч, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий:
1) 13 грудня 2007 року Новоазовським районним судом Донецької області за ст.ст.186 ч.3, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі, 28.10. 2013 року звільнений з міст позбавлення волі Комісаровської ВК №-22 умовно достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 25 днів,-
2) 21 вересня 2015 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя за ст.186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкаючий за адресою АДРЕСА_2 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 р. ОСОБА_8 визнаний винним за ст. 186 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
Він же, 5 липня 2015 року приблизно о 18 годині 15 хвилин, знаходячись на перехресті вулиці Олімпійської та вулиці 130 Таганрозької дивізії в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_11 , відкрито викрав: золотий ланцюжок вагою 6,01 грама, 585 проби, вартістю 6611 гривень; золотий хрестик вагою 2,85 грамів, 585 проби, вартістю 3135 гривень; ладанкою вагою 0,79 грама, 585 проби, вартістю 138 гривень, чим заподіяв останній матеріальний збиток на загальну суму 9884 гривні, після чого з місця злочину з викраденим зник, та розпорядився ним на власний розсуд.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Винести новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21.09.2015 р. остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що обвинуваченим вчинено 5 епізодів корисливих злочинів, як є тяжкими. Об`єктом цих злочинів є суспільні відносини у сфері охорони права власності, що свідчить про підвищену небезпеку вчинених обвинуваченим діянь. Також, судом першої інстанції не були враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічні злочини проти власності, тривалий час відбував покарання у місцях позбавлення волі. У встановленому законом порядку судимість за ці злочини не погашено.
Втім, навіть тривалий строк перебування обвинуваченого в місцях позбавлення волі не привів до його виправлення. Звільнившись з місць позбавлення волі, він вів паразитичний спосіб життя, обравши в якості способу заробітку вчинення корисливих злочинів.
Вказані обставини, на думку прокурора, свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та неможливість виправлення обвинуваченого за умови призначення покарання в мінімальних межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, у тому числі за сукупністю злочинів. До того ж, прокурор зазначає, що суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому майже мінімального покарання послався на його щире каяття, втім не врахував, те що він не відшкодував потерпілим завдану матеріальну шкоду.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, просив скасувати оскаржуваний вирок суду та постановити по справі новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню з постановленням по справі нового вироку з наступних підстав.
За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ст.186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ст. 186 ч.2 КК України в апеляційному порядку прокурором не оскаржуються.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано врахував у якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 щиросердне каяття у вчиненому злочині.
Проте, приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора стосовно призначення обвинуваченому більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони являються обґрунтованими, оскільки враховуючи кількість епізодів корисливих кримінальних правопорушень, які є тяжкими та їх характер, суспільну небезпеку, вчинених ОСОБА_8 протиправних діянь та об`єкт посягання, яким є суспільні відносини у сфері охорони права власності, суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_8 покарання за розміром, не відповідним особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
На думку колегії суддів, не зважив суд при призначенні покарання і на наявність таких обставин, що ОСОБА_8 будучи раніше судимою особою, вчиняв злочини відносно жінок, тобто осіб, які не могли йому чинити опір, звільнившись з місць позбавлення волі та будучі працездатним, обвинувачений не працює, за місцем тимчасового мешкання в м. Маріуполі характеризується негативно, заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував, навіть частково.
Враховуючи наведені доводи, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 65 КК України та а вважає необхідним призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання.
Згідно з вимогами ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та постановляє свій вирок в разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Керуючись вимогами ст.ст. 405, 407,420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляцію прокурора - задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 186 ч.2 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21.09.2015 р. остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року - залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою протягом цього строку з дня отримання копії вироку.

Судді: