Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/361/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000550 від 21.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
19 серпня 2016 року, об 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна із корисливих мотивів, перебуваючи на території ПП «СІТ», що розташоване по АДРЕСА_2 , і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони (дії) залишаються не поміченими, підійшовши до складського приміщення зазначеного підприємства, де через вікно, у якому було розбите скло, проник до середини складського приміщення, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ПП «СІТ», а саме: підшипник бистрохідного валу, бувший у використанні; підшипник шлицьового валу, бувший у використанні; підшипник задньої шайби, бувший у використанні; обичайку прес-гранулятора марки ОГМ- 1.5, бувшу у використанні; вал гранулятора, бувший у використанні; шестерню привода вала ведучого, бувшого у використанні, загальна вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 016/125 від 23.08.2016 року становить 2648.10 грн., та утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв ПП «СІТ», матеріальної шкоди на вказану суму, і з викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої протиправні, злочинні дії, ОСОБА_3 , 20 серпня 2016 року, об 24 годині 00 хвилин, з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, повторно, прибув на територію ПП «СІТ», що розташоване по АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони (дії) залишаються непоміченими, підійшовши до складського приміщення зазначеного підприємства, де через віконний отвір проник до середини складського приміщення, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ПП «СІТ», а саме: білий пропіленовий мішок, вартістю 10.00 грн., та головку блока циліндрів в зборі (з клапанами і пружинами) двигуна, марки Д-240 трактора, марки «МТЗ», вартість якої відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи № 016/124 від 23.08.2016 року становить 1770.00 грн., та утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином ОСОБА_3 , своїми умисними, злочинними діями заподіяв ПП «СІТ» матеріальних збитків на загальну суму 4 428.10 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, підтвердивши те, що він дійсно 19.08.2016 року, об 14.00 годині та 20.08.2016 року, об 24.00 годині, з метою викрадення будь-якого лому чорного металу, або виробів із нього, прибув на територію ПП «СІТ», що розташоване по АДРЕСА_2 . Після чого переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до складського приміщення зазначеного підприємства, і через вікно, у якому було розбите скло, проник до середини складського приміщення, де віднайшов різні підшипники, шестерні та вали - згідно переліку, що зазначені у обвинувальному акті, і які здав у металобрухт, а виручені кошти потратив на власні потреби, перший раз. Другий раз за таких же обставин викрав головку блока циліндрів в зборі (з клапанами і пружинами) до трактора, марки «МТЗ» та поклавши викрадене до пропіленового мішка, якого знайшов у даному приміщенні, і утримуючи при собі переносив його до свого місця проживання, яке розташоване неподалік території ПП «СІТ», де мав намір здати у металобрухт, але по дорозі до місця проживання по АДРЕСА_1 був затриманий робітниками ПП «СІТ». Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Викрадене ним із складського приміщенняПП «СІТ» майно, через працівників поліції Олевського ВП повернуто власнику.
Представник потерпілої юридичної особи ПП «СІТ» - ОСОБА_5 , який є засновником даного приватного підприємства у судове засідання не з`явився подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , не має. Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження у відсутності потерпілої сторони на підставі його заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані та долучені до кримінального провадження докази в їх сукупності, суд вважає, що докази є належними і допустимими, а винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, вчинене проти власності, що виразилося в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та усунення заподіяної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.6 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.67 КК України суд, установивши наявність зазначених у пунктах 2, 6, 7, 9, 10, 12 ч.1 цієї статті обтяжуючих обставин, зобов`язаний навести їх у вироку та врахувати при призначенні покарання. Обставини, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5, 8, 11, 13 ч.1 ст.67 КК України, суд залежно від конкретних обставин справи (зокрема, за відсутності зв`язку якоїсь із названих у цих пунктах обставин зі злочином) вправі не визнати обтяжуючими, навівши у вироку відповідні мотиви.

Таким чином, суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_3 , обставину, яка обтяжує покарання повторність, яку зазначено у обвинувальному акті, на підставі ч.4 ст.67 КК України.

Щодо висловленої думки процесуального прокурора про визнання судом обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - рецидив злочинів, суд відмічає, що відповідно ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 , вироком Олевського районного суду Житомирської області від 27.11.2013 року був засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75,104,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік. Відповідно до ухвали цього ж суду від 19.12.2014 року, засудженого ОСОБА_3 , звільнено від відбування призначеного судом покарання у виді 3-х років позбавлення волі з випробуванням строком на один рік, у зв`язку із закінченням іспитового строку. На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_3 , вважається таким, що відбув покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 27.11.2013 року щодо нього, а тому в силу ст.89 КК України його судимість на момент ухвалення даного вироку знята і погашена.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він в силу ст.89 КК України є не судимим, однак вчинив тяжкий злочин, з корисливих мотивів, по місцю проживання характеризується негативно, його вік, визнав свою винність у судовому засіданні, щиро розкаявся, усвідомив карність свого діяння, надав показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незмінними, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого, повернення викраденого його власнику, відсутність претензій з боку потерпілої сторони та з врахуванням вказаних вище декількох пом`якшуючих обставин, разом із конкретними обставинами справи, відсутністю тяжких наслідків від злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, думку прокурора щодо застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України і надання можливості останньому виправитися без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обирання йому кримінального покарання пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на ОСОБА_3 , передбачені ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню, які знаходяться на зберіганні у власника, представника ПП «СІТ» - підлягають поверненню власнику.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст.100, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.32, 34, 50-51, 63, 65-67, 89, 75, 76, ч.3 ст.185 КК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які за постановою «Про визнання та долучення до справи речових доказів» від 26.08.2016 року перебувають на відповідальному зберіганні у засновника ПП «СІТ» - ОСОБА_5 , а саме: підшипник бистрохідного валу, бувший у використанні; підшипник шлицьового валу, бувший у використанні; підшипник задньої шайби, бувший у використанні; обичайку прес-гранулятора марки ОГМ- 1.5, бувшу у використанні; вал гранулятора, бувший у використанні; шестерню привода вала ведучого, бувшого у використанні; білий пропіленовий мішок, та головку блоку циліндрів в зборі (з клапанами і пружинами) двигуна, марки Д-240 трактора, марки «МТЗ» повернути власнику ОСОБА_5 .

Матеріали кримінального провадження № 0000550 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/361/16-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1