А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.03.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями державного обвинувача прокурора прокуратури Рахівського району та підсудного ОСОБА_5 на вирок Рахівського районного суду від 19.12.2013 року.
Цим вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Калуша Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий: 23.05.2003 року за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим терміном; 17.11.2003 року за ч 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі; 30.07.2007 року звільнений від відбування основного покарання умовно-достроково, засуджений за ч. 3 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 308 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 17.11.2003 року і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
За ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 виправданий.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_5 ухвалено залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 03.08. 2011 року, стягнути з нього 225 грн. 12 коп. судових витрат.
ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що 09.10.2007 року близько 20 год. 30 хв. в барі „Рахівщина по вул. Попенка, 23 в м. Рахові в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, нецензурно висловлюючись в адресу працівників бару, на зауваження відвідувача ОСОБА_6 розбив настільний світильник, і продовжуючи хуліганські дії, гострим предметом завдав удару останньому, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.
В ніч на 23 липня 2011 року з метою викрадення наркотичних засобів, зайшов в огород біля будинку АДРЕСА_2 належний ОСОБА_7 , звідки таємно викрав 29 сиро-ростучих рослин маку, які містять алкалоїди опію морфіну, які є небезпечним наркотичним засобом.
В цей же день, близько 2 год. біля під`їзду буд. АДРЕСА_3 ОСОБА_5 був затриманий працівниками міліції і в нього було виявлено та вилучено 174 свіжозрізані стебла рослин маку з вище зазначеним вмістом.
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується також у тому, що 06.06.2000 року близько 22 год. 30 хв. за попередньою змовою з громадянами України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (засуджених Крайовим судом м. Братіслава) та невстановленою слідством особою, вибивши вхідні двері житлового вагончика розташованого в с. Лаб округу Малакці Словацької республіки, з метою заволодіння чужим майном напали на ОСОБА_10 завдавши йому множинні удари палицями по різних частинах тіла та колото-різані рани заподіяні кухонним ножем, після чого заволоділи належними потерпілому 897 дол. США та 7 000 Словацьких Крон (згідно курсу НБУ 5 698, 90 грн.). В наслідок спричинених тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 через деякий час помер.
В апеляціях:
- прокурор порушує питання про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд. Посилається на те, що в порушення вимог ст. 324 КПК України суд не дослідив докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності й достатності, а відтак безпідставно виправдав ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України. Також зазначає, що судом не в повному обсязі виконані вимоги ухвали апеляційного суду від 13.03.2013 року.
- ОСОБА_5 порушує питання про перекваліфікацію вчиненого ним злочину, передбаченого ст. 309 КК України з ч. 2 на ч. 1 та пом`якшення призначеного покарання за злочини, передбачені ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 296 КК України. Вказує, що остаточне покарання визначено за ст. 71 КК України незаконно, оскільки невідбуту частину покарання умовно-дострокового звільнення він відбув, утримуючись під вартою під час даного досудового слідства. Просить остаточне покарання призначити із застосуванням ст. ст. 70, 75, 76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача та заперечив проти апеляції засудженого, виступ засудженого, який просив подану ним апеляцію задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція підсудного не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 323 КПК України (в редакції Закону 1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Крім того, суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених ст. 324 КПК України.
Вказаних законом вимог судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.
Так, винність засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України за обставин викладених у вироку, повністю доведена перевіреними в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_11 (Т 3, а.с. 210; Т 5, а.с. 68), ОСОБА_6 (Т 4, а.с. 82), свідків ОСОБА_12 (Т 4, а.с. 48-49), ОСОБА_13 (Т 4, а.с. 50-52), ОСОБА_14 (Т 4, а.с. 58-59), ОСОБА_7 (Т 4, а.с. 133-135), ОСОБА_15 (Т 4, а.с. 162-164), ОСОБА_16 (Т 4 а.с. 165-167), даними протоколів заяв про злочини, огляду місць подій та рапортів працівників міліції, а також висновків експертиз та спеціалістів.
Суд ретельно дослідив ці докази, належним чином їх проаналізував і належно вмотивував у вироку свої висновки. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу показанням зазначених осіб, оскільки вони не є зацікавленими у притягненні до відповідальності ОСОБА_5 , а їх показання, одержані у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, є послідовними і не містять суперечностей.
Юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, за ч. 1 ст. 308 КК України, як викрадення наркотичних засобів та ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно як незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 308 КК України, є правильною.
Міра покарання визначена ОСОБА_5 з додержанням вимог ст. ст. 65, 70, 71 КК України. Вона повністю відповідає ступеню тяжкості злочинів, зазначеним у вироку даним про особу ОСОБА_5 ..
З цих підстав доводи апеляції засудженого, колегія суддів знаходить безпідставними та необґрунтованими і відхиляє такі.
Разом з цим, колегія суддів переконана, що виправдовуючи ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, суд першої інстанції недотримався вимог ч. 4 ст. 327 КПК України (в редакції Закону 1960 року), згідно яких виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведена участь підсудного у вчиненні злочину.
Також, судом першої інстанції в порушення вимог ч. 7 ст. 374 КПК України не виконано вказівки, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 13.03.2013 року щодо перевірки доказів, здобутих органами досудового розслідування Словацької Республіки, які містяться в матеріалах слідчих справ № KUV-58/OVVK-2001, що були направлені до України для окремого розгляду судового переслідування ОСОБА_5 ..
Зазначені матеріали містять покази свідків-очевидців ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які підтвердили, що у вчиненні злочинів у відношенні до потерпілого ОСОБА_10 , які мали місце 06.06.2000 року в с. Лаба Словацької Республіки, брали участь 4 особи. Також, згідно протоколу впізнання особи, свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_5 , як учасника злочину (Т 1 а.с. 125-126, 127-128; переклад Т 2 а.с. 103).
Крім того, засуджений вироком Крайового суду м. Братіслави Словацької Республіки ОСОБА_21 вказав на ОСОБА_5 , як на одного з співучасників вказаних злочинів (Т 2 а.с. 78-83). Його участь в їх учиненні також підтверджується вироками Крайового суду м. Братіслави Словацької Республіки від 06.09.2001 року та Верховного Суду Словацької Республіки від 12.03.2002 року (т 3 а.с. 167-179), постановлених відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , якими встановлено участь ОСОБА_5 в побитті потерпілого ОСОБА_22 ..
Виправдовуючи ОСОБА_5 , суд наведені вище докази визнав недостатніми, однак оцінки, з яких підстав вважає їх недостатніми і видкидає їх, у вироку не навів.
Вся ця неповнота та необ`єктивність призвела до повторного виправдання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України і спонукає колегію суддів з урахуванням ч. 4 ст. 374 КК України скасувати вирок і повернути справу в цій частині на новий судовий розгляд, залишивши в решті судове рішення без змін.
Під час повторного розгляду справи слід усунути зазначені порушення вимог кримінально процесуального закону та ретельно перевірити доводи, викладені в апеляції обвинувача.
Керуючись ст. ст. 365, 366, 374 КПК України апеляційний суд
У Х В А Л И В :

апеляцію обвинувача - прокурора прокуратури Рахівського району задовольнити частково, а апеляцію підсудного ОСОБА_5 відхилити.
Вирок Рахівського районного суду від 19.12.2013 року щодо ОСОБА_5 в частині засудження за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 308 та ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.

Цей же вирок щодо ОСОБА_5 в частині виправдання за ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 187 КК України скасувати, справу і цій частині направити в той же суд для розгляду в іншому складі суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Судді: