Справа № 405/7641/16-к
1-в/405/1860/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницький клопотання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до арешту не працював; раніше судимого:
?13.07.1999 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ст. 44; ст. 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
?10.11.1999 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 215-3; ст. 44; ч.3 ст. 42; ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
?09.02. 2000 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ч.3 ст. 42; ст. 44; ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
?25.10.2000 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140; ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.01.2003 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 01 місяць 17 днів за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2003 року;
?28.11.2007 року апеляційним судом Кіровоградської області за п. 3, п.9, п.12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 189; ч.2 ст. 315; ч.2 ст. 307; ч.3 ст. 357; ч.2 ст. 187; ч.2 ст. 146; ч.2 ст. 147; ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 127; ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, -
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що сумлінним ставленням до праці, активною участю в благоустрої установи та зразковою поведінкою довів, що став на шлях виправлення.
Представник Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 та додав, що за період відбування покарання засуджений відбув 3/4 частини покарання, сумлінним ставленням до праці, активною участю в благоустрої установи та зразковою поведінкою довів, що став на шлях виправлення, позитивно себе зарекомендував.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого № 9-Р-16, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 28.11.2007 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 3, п.9, п.12 ч.2 ст. 115; ч.3 ст. 189; ч.2 ст. 315; ч.2 ст. 307; ч.3 ст. 357; ч.2 ст. 187; ч.2 ст. 146; ч.2 ст. 147; ч.1 ст. 263; ч.2 ст. 127 КК України, та на підставі ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, з конфіскацією всього особистого майна (а.о.с. 53-69). Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 28.03.2016 року відповідно до Закону України № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.07.2006 року по 06.03.2008 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 89, 90).
Початок строку покарання 06.07.2006 року, кінець строку 06.11.2018 рік. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 11 років 11 місяців 26 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 02 роки 04 дні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.07.2006 року, за час відбування покарання допустив 17 стягнень. Так, в Сімферопольському СІЗО АР Крим перебував з 19.07.2006 року, за час перебування в СІЗО допустив 7 (сім) порушень встановленого режиму утримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО; з 08.07.2008 року відбував покарання в Катеринівській виправній колонії (№ 46) Рівненської області, за час відбування покарання в установі допустив 10 (десять) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності (порушення режиму відбування покарання, вилучення заборонених речей, за що даний засуджений отримав догани, суворі догани та був поміщений 3 рази до карцеру), - на даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку (а.с. 9, а.о.с. 37, 95, 114, 117, 128, 132, 137, 161, 170, 182, 190, 204, 209, 218, 223, 234); мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.с. 9, а.о.с.17, 19); з 21.01.2016 року відбуває покарання в Кіровоградській ВК (№6), за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав; з квітня 2016 року даний засуджений працює в цеху металообробки та складання, проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно та якісно виконує виробничі завдання, має сумлінну поведінку; стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; відповідно до статті 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія»; участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; до виконання робіт із благоустрою установи не залучався, відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений не працював; характеризується посередньо (а.с. 7-8).
Також з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося 09.06.2016 року питання зміни невідбутої частини покарання м`яким у виді обмеження волі, де йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 5-10); на комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося 09.06.2016 року питання застосування умовно-дострокового звільнення, де йому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року, а.о.с. 11-16).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 9-Р-16 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Згідно наданої суду довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_5 , останній за весь час відбування покарання - більше 11 років - має лише два заохочення 26.07.2016 року (а.о.с. 17-18), 26.10.2016 року (а.о.с. 19-20) - та зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В інші проміжки строку відбування покарання поведінка засудженого не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення. Так, ОСОБА_5 мав 17 (сімнадцять) стягнення, які на теперішній час погашені, тричі поміщався до карцеру (а.с. 9, а.о.с. 170, 182, 218).
Відповідно до ч .1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Згідно наданих суду довідок засуджений ОСОБА_5 дійсно займався суспільно-корисною працею з квітня 2016 року по вересень 2016 року отримував заробітну плату (а.с. 11), однак згідно п. 5 ст. 118 КВК України не залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання не відпрацював жодної години.
При цьому, згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , затвердженої 02.11.2016 року в.о.начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтС у Кіровоградській області (№ 6), ОСОБА_5 за час відбування покарання в Кіровоградській виправній колонії (№ 6) з 21.01.2016 року загалом характеризується позитивно. Однак, протягом відбування засудженим ОСОБА_5 покарання в інших установах виконання покарань за період з 19.07.2006 року до прибуття до Кіровоградської виправної колонії (№ 6) загалом характеризується негативно та його поведінка в зазначений період не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений прагне до виправлення.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали направити до Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя
Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1