Справа №476/132/16-к 10.05.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5
на вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року, ухваленого на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велідарівка Єланецького району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 просить вирок скасувати та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року затверджена угода про примирення від 29.02.2016 року, укладена між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 . ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 КК України на нього покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ч.2 ст. 475 КПК України.

Зазначає, що суд у порушення вимог закону не призначив покарання окремо за кожним обвинуваченням за ст. 185 ч.1 та за ст. 185 ч.2 КК України, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
21.01.2016 року близько 13 години ОСОБА_6 перебував у потерпілого ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де ремонтував автомобіль марки ВАЗ-21001, який належить потерпілому. Перебуваючи на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпілий був відсутній за місцем проживання, таємно викрав належне останньому майно - автомобільну магнітолу фірми «Sony» вартістю 500 грн, яким розпорядився на власний розсуд.
22.01.2016 року близько 14 години ОСОБА_6 , перебуваючи за тією же адресою, скориставшись тим, що потерпілого ОСОБА_8 не було за місцем проживання, таємно викрав гаманець з грошима, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 650 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження на підставі угод, як від особливого порядку кримінального провадження, вимагає суворого дотримання вимог закону, як процесуального, так і матеріального.

Як передбачено ч. 2 ст. 475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 475 КПК України, у резолютивної частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст. 374 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Затверджуючи угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , суд визнав останнього винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України. Проте, суд, не призначаючи міри покарання за кожним з обвинувачень, призначив лише остаточну міру покарання, пославшись на застосування вимог ст. 70 КК України, застосовуючи принцип призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Як слідує зі змісту угоди про примирення, в ній зазначене узгоджене сторонами покарання за кожним з обвинувачень.

За таких обставин, суд, затверджуючи угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , узгоджене покарання за кожним із вчинених злочинів за пред`явленими обвинуваченнями не призначив.

Крім того, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме, загальної засади кримінального провадження законності, оскільки в порушення вимог ч.4 ст. 374, ч.3 ст. 475 КПК України, не призначив покарання по кожному з обвинувачень, що визначені судом доведеними, що не відповідає вимогам закону та перешкодило суду ухвалити законне рішення.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження та допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

Отже, апеляційна скарга заступника прокурора Миколаївської області підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3