Справа № 577/5071/16-к
Провадження № 1-кп/577/398/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
24.09.2016 року близько 14 год. обвинувачений ОСОБА_5 таємно викрав з під будівлі будинку у господарстві потерпілого ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , одну рельсу марки Р-65 довжиною 2,78 м. і вагою 138 кг, яку продав невстановленій слідством особі за 250 грн.
Продовжуючи злочинні дії направлені на викрадення решти рельс із господарства потерпілого ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_5 , 25.09.2016 року близько 10 год 30 хв., знов прибув за адресою вказаного вище домоволодіння звідки таємно викрав три металеві рельси марки Р-65 дві із яких довжиною по 2,78 м. і вагою по 138 кг. кожна, а одна 2,65 м., вагою 110 кг. Викрадені рельси вивіз за допомогою візка, що знаходився у господарстві, та продав ОСОБА_6 за 890 грн.
Згідно довідки ПАТ Укрвторчермет від 16.11.2016 року №16/11/16 середня закупівельна ціна брухту чорних металів, станом на 24-25 вересня 2016 року, становила 3,667 грн. за 1 кг.
Отже потерпілому ОСОБА_4 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 1921,51 грн.
Таким чином ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У судове засідання представлено угоду про примирення, яка укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 23 листопада 2016 року відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно наведеної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо покарання, яке слід призначити обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, під час досудового слідства зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні. Сторони узгодили покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 240 годин громадських робіт і обвинувачений з цим погодився.
ОСОБА_5 розуміє, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення і затвердження даної угоди є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав передбачених пунктом 1 ч.5 ст. 474 КПК України. Підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілим, просить її затвердити призначивши узгоджену міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє, що, відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди для нього є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати уподальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Вказав на добровільність укладення угоди про примирення із обвинуваченим, просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
У разі невиконання угоди про примирення, згідно з положенням ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просить затвердити умови угоди про примирення і призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 240 годин, як це і передбачено угодою .
Суд, перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, вважає, що вимоги угоди про примирення не суперечать закону, будь- чиїм правам та інтересам і можуть бути прийняті судом.
Сторони уклали угоду про примирення добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь- яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної із потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Отже перешкод для затвердження судом угоди про примирення не встановлено.
Викрадене майно повернуто потерпілому, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст. 314, 473, 474 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1