Номер провадження: 11-кп/785/886/16
Номер справи місцевого суду: 500/2462/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2016 року м. Одеса

Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2016р., якою відмовлено в затвердженні угоди від 28 квітня 2016р., укладену між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 , та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 204 КК України повернуто прокурору для провадження досудового розслідування,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що у вересні 2015р. зібрав виноград, який вирощував на власних земельних ділянках, розташованих в с. Оріхівка Болградського району Одеської області. В подальшому на власному транспортному засобі «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортував його за адресою: АДРЕСА_1 , де в нежитлових приміщеннях власного домоволодіння організував виготовлення вина з метою його подальшого збуту. Виготовлене вино ОСОБА_9 зберігав у різних металевих та пластикових ємностях, обсягом від 0,2 до 2 тонн, у яких у подальшому при збуті розливав у полімерні пляшки обсягом від 2 до 5 літрів.
З жовтня 2015р. по 03 лютого 2016р. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 збував вино власного виробництва мешканцям м. Ізмаїл. Так 29 грудня 2015р. ОСОБА_10 придбав у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 пляшку червоного сухого вина та пляшку сухого білого вина по 2 літри кожна за ціною 12 гривень за 1 літр.
Крім цього, 31 жовтня 2015р. ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 пляшку червоного сухого вина, об`ємом 2 літри, за ціною 12 гривень за 1 літр.
З 03 лютого по 04 лютого 2016р. в результаті проведених обшуків за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: рідину червоного кольору з характерним запахом спирту у кількості 7 210 літрів, рідину жовтого кольору з характерним запахом спирту у кількості 3 155 літрів, рідину коричневого кольору з характерним запахом спирту у кількості 1 305 літрів, прозору рідину з характерним запахом спирту у кількості 1 880 літрів.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Згідно експертного висновку № 376/16 від 06.04.2016р. встановлено, що надана на дослідження рідина з характерним запахом спирту являється спиртовмісною, є алкогольним напоєм, не відповідає жодному з регламентуючих документів (ДСТУ). Кольорові рідини, схожі на виноматеріали є алкогольними напоями, але за вмістом етилового спирту та за органолептичними показниками не відповідають вимогам ДСТУ 4806:2007 «Вина. Загальні технічні умови». Крім цього, зразки рідин виготовлені не у спеціалізованому виробництві.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 204 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.
28 квітня 2016р. була укладена угода про визнання винуватості, де обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме: надати покази про час, місце та спосіб вчинення злочину та сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.204 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.
Суд, приймаючи вказане рішення, мотивував його тим, що підставою для ухвалення такого рішення стало невідповідність, на думку суду укладеної угоди про визнання винуватості вимогам п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, а саме: умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства, обвинувачений ОСОБА_8 не сприяв розслідуванню кримінального правопорушення в частині місця та способу вчинення злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою призначити новий судовий розгляд з тих підстав, що судом не об`єктивно розглянуто вказане кримінальне провадження без відповідного аналізу обставин справи.

Заслухавши виступ судді-доповідача, виступ прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_12 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, підставою для ухвалення вказаного рішення судом, стало невідповідність, на думку суду першої інстанції, укладеної угоди про визнання винуватості вимогам п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, а саме: умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства, обвинувачений ОСОБА_8 не сприяв розслідуванню кримінального правопорушення в частині місця та способу вчинення злочину.
Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції вийшовши за межі судового розгляду (зокрема ст. 474 КПК України) провів допит обвинуваченого ОСОБА_8 .
Зокрема, суд першої інстанції, вказує, що ні в обвинувальному акті, ні в угоді про визнання винуватості, ні у висновку експерта не вказано, що рідина у кількості 1305 л має міцність 40 градусів, а прозора рідина у кількості 1880 л має міцність 96 градусів.
З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може оскільки, вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, наданим суду документам та наявним матеріалам кримінального провадження, вказане рішення прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому вказана ухвала підлягає скасуванню з наступних підстав.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 204 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв.
Між прокурором у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_8 28.04.2016р. укладено угоду про визнання останнім винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, відповідно до якої сторони узгодили, що ОСОБА_8 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяє розслідуванню кримінального провадження та йому буде призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. У подальшому вказану угоду з обвинувальним актом направлено до суду.
Зміст спрямованої до суду угоди про визнання винуватості в повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України, угода містить усі необхідні реквізити та посилання на ст. 473 КПК України щодо наслідків її укладання та затвердження.
У ході судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник наполягали на затвердженні укладеної угоди та призначення відповідного покарання.
Не зважаючи на це, судом першої інстанції передчасно, відмовлено в затвердженні указаної угоди про визнання винуватості з формальних обставин.
Суд вказує, що умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства, обвинувачений ОСОБА_8 не сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, в частині місця та способу вчинення злочину.
Однак вказане не відповідає дійсності, матеріалам кримінального провадження та суперечить кримінальному і кримінальному процесуальному законодавству України.
Так, у ході досудового розслідування ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, детально пояснив яким чином вчиняв злочин, повідомив про місце, спосіб та час його вчинення, що зазначено у протоколі допиту підозрюваного.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_8 пояснив, що приблизно у вересні 2015 року він зібрав виноград, який вирощував на власних земельних ділянках, розташованих в селі Оріхівка, Белградського району, Одеської області. В подальшому на власному транспортному засобі «Газель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортував його за адресою: АДРЕСА_1 , де в нежитлових приміщеннях власного домоволодіння організував виготовлення вина, з метою його подальшого збуту. Виготовлене вино ОСОБА_8 зберігав за вищевказаною адресою у різних металевих та пластикових ємностях обсягом від 0,2 до 2 тон, з яких у подальшому, при збуті, розливав у полімерні пляшки обсягом від 2 до 5 літрів.
Приблизно з жовтня 2015 року по 03 лютого 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , збував вино власного виробництва мешканцям м. Ізмаїл.
Покази ОСОБА_8 полягли в основу обвинувального акту.
У даному кримінальному провадженні інтересом суспільства є притягнення ОСОБА_8 , винної особи, до кримінальної відповідальності у вигляді штрафу та конфіскація незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.
Крім того, суд в ухвалі від 19.05.2016р. також вказує на те, що ні в обвинувальному акті, ні в угоді про визнання винуватості, ні у висновку експерта не вказано, що рідина у кількості 1305 л має міцність 40 градусів, а прозора рідина у кількості 1880 л має міцність 96 градусів, не зважаючи на те, що в ухвалі Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.02.2016р. про накладення арешту на вищевказані рідини зазначена їх міцність 40 та 96 градусів відповідно.
Таким чином, суд стверджує про те, що міцність зазначених алкогольних напоїв встановлено ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016 року про накладення арешту, не зважаючи на наявність у кримінальному провадженні експертного висновку спиртовмісних сумішей від 06.04.2016р.
Вказані висновки суду суперечать вимогам КПК України та не відповідають зібраним матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Згідно до ст. 69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Ухвала слідчого судді не є висновком експерта та не містить інформації, яка підтверджує або спростовує міцність алкогольних напоїв.
Суддя не може бути експертом у кримінальному провадженні та повинен, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав.
Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про накладення арешту, яка не є доказом у кримінальному провадженні та є лише заходом забезпечення кримінального провадження, винесено 09.02.2016р., а експертизу спиртовмісних сумішей слідчим СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області призначено 24.03.2016, а висновок експерта складено 06.04.2016.
При цьому, в експертному висновку не зазначена міцність рідини у кількості 1305 л. та рідина у кількості 1880 л., а вказано лише те, що вони не відповідають вимогам ДСТУ 4806:2007 «Вина. Загальні технічні умови», не можуть бути використані у харчових цілях, вироблені не у спеціалізованому виробництві.
У зв`язку з цим, в угоді про визнання винуватості та в обвинувальному акті не зазначено міцність спиртовмісної рідини у кількості 1305 л та спиртовмісної рідини у кількості 1880 л.
Крім того, суд вийшовши за межі судового розгляду (зокрема ст. 474 КПК України) провів допит обвинуваченого ОСОБА_8 .
Відповідно до п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», судове засідання розпочинається з оголошення прокурором обвинувального акта. Головуючий надає слово прокуророві для оголошення ним короткого або повного змісту обвинувального акта. Після цього головуючий, встановивши особу обвинуваченого, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним. Якщо після роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений заперечує проти затвердження угоди, вона не може бути затверджена. У такому випадку суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні угоди та повертає матеріали прокурору для продовження досудового розслідування або призначає судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку (якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження).
Після проведення зазначених дій головуючий, оголосивши текст угоди, згідно з частинами 4, 5 ст. 474 КПК має з`ясувати в обвинуваченого, чи повністю він розуміє: 1) права, надані йому законом; 2) наслідки укладення та затвердження угод; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим (таке уточнення відсутнє в ч. 5 цієї статті, із чого вбачається, що угода про примирення може укладатися щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких особа може лише частково визнавати вину або не визнавати її); 4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Негативна відповідь на будь-яке із поставлених запитань зобов`язує суд дати відповідні роз`яснення. Те саме стосується і потерпілого у разі з`ясування судом, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК. Якщо після такого роз`яснення обвинувачений чи потерпілий заперечуватиме проти затвердження угоди, її не може бути затверджено.
Суд повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема відшкодувати завдану ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоду з огляду на її розмір та строк відшкодування, визначені в угоді про примирення, чи вчинити дії, перелік яких у ній зазначено, або ж виконати обов`язки щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, викладені в угоді про визнання винуватості. Якщо ж під час судового провадження суд встановить, що обвинувачений не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, він відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК має відмовити в затвердженні угоди.
Крім того, суд шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін, інших учасників судового провадження зобов`язаний переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Якщо суд матиме обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або ж сторони в дійсності не примирилися, він відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди.
Виконавши зазначені вище дії, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням, наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч. 7 ст. 474 КПК), заслуховує прокурора щодо наведеного, думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.
Після проведення зазначених дій суд невідкладно виходить до нарадчої кімнати, про що присутнім у залі судового засідання оголошує головуючий.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 на всі питання суду щодо розуміння обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди та інші питання передбачені ст. 474 КПК України надав позитивні відповідні.
У судовому засіданні прокурор, захисник та ОСОБА_8 наполягали на затвердженні угоди та призначення визначеного покарання.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що укладена угода про визнання винуватості у повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, а ухвала суду від 19.05.2016 про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення кримінального провадження прокурору є передчасною та підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Керуючись: ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2016р., якою відмовлено в затвердженні угоди від 28 квітня 2016р., укладену між прокурором ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 , та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст. 204 КК України повернуто прокурору для провадження досудового розслідування скасувати, та ухвалити нову, якою призначити новий судовий розгляд в тому ж суді першої інстанції, але в іншому складі суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Копія вірна.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2