Справа № 305/2036/14-к
Номер провадження 1-кп/305/61/16
ІМЕНЕМ УКРАЇН
20.05.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю: секретаря - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Латвії, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середнью освітою, не одруженого, не працюючого, н/військовозобов`язаного, судимого, -
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор у підготовчому судовому засіданні, просить призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акта, вважає, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та сам обвинувачений ОСОБА_5 вважають, що обвинувальний акт складено вірно, тому не заперечують проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного: завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунотованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КК України).
Одним із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність ст. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), поняття яких законодавцем визначено у ст. ст. 8 та 9 називаного Кодексу
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено і її ст. 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються припису ч. 1 ст. 9 КПК України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. З КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального провадження, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як вклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко передбачає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта крім випадків передбачених цією статтею.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу (бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього). Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).
Крім того, Суд зазначає, що положення пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення. Так, на виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України слідчими в обвинувальних актах щодо ОСОБА_5 (т.1, а.п. 1-4 - ч.З ст.185 КК України; т.2, а.п.2-3 - ч.1 ст.263 КК України) зазначено лише правову кваліфікацію відповідного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також встановлені ним фактичні обставини під час досудового розслідування, також міститься вказівка на те, що ОСОБА_5 саме підозрюється а не обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України. Отже, прокурором відповідно до вимог КПК України не висунуто ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень. З обвинувального акта слідує, що при затриманні ОСОБА_5 15.08.2014 року у м. Тячів по вул. Незалежності, Закарпатської області, працівниками міліції у нього виявлено 27 патронів калібра 7,62 мм та револьвер «НАГАН». Однак підозру йому пред`явлено тільки в частині носіння та зберігання вогнепальної зброї. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до матеріалів кримінального провадження додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказаний реєстр повинен відповідати вимогам ст. 109 КПК України і є невідмінним додатком і : повинен містити зокрема номер та найменування кожної процесуальної дії проведеної під час досудового розслідування а також час її проведення. При цьому виходячи зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 280, ст. 561, ст. 7 Розділу XI «Перехідні положення КПК України», тощо зміст процесуальної дії не обмежується поняттям слідчої (розшукової) дії і є значно ширшим. Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування вочевидь також , не відповідає вимогам закону. Таким чином, суд констатує той факт, що відомості з Реєстру у вигляді витягу згідно додатка № 6 до обвинувального акта не приєднано взагалі. Відсутність витягу з ЄРДР вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведених вище норм КПК України. Положення про порядок ведення ЄРДР, та є безпосередньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, його невідповідність вимогам закону щодо оформлення, невідповідність додатків, обвинувального акта вимогам ст. 109 КПК України щодо їх змісту. Таким чином суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, для усунення виявлених недоліків у встановлений судом строк, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Враховуючи, що ризики які були встановлені судом при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, розгляд справи про суті не розпочато, тому підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 не вбачається. Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів тобто до 19 липня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1
З оригіналом вірно:
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1