Справа № 303/6424/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 , представників потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/395/15 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , прокурора прокуратури міста Мукачева та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, інструктора з практичного навчання водіння автомобіля, раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.190 КК України у вигляді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.358 КК України одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Лавки Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, інструктора з практичного навчання водіння автомобіля, раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.190 КК України у вигляді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.358 КК України одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Лавки Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_3 , з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 гривень.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, уродженця с. В.Коропець Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_4 , з вищою освітою, керівника філії навчального закладу об`єднання громадян Автомобільна школа Закарпатської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, раніше не судимого,
-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді інструктора з індивідуального навчання водінню водіїв транспортних засобів Мукачівського об`єднаного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (ОСТК ТСОУ), відповідно до наказу № 9 від 03.12.2012 року, виданого директором Мукачівського об`єднаного спортивно технічного клубу Товариства сприяння оборони України ОСОБА_14 , та в період часу з 21.02.2013 року по 10.05.2013 року був затверджений на посаду спеціаліста з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів в ІНФОРМАЦІЯ_5 та був викладачем у курсанта навчальної групи № 4 категорії «В» ОСОБА_15 , відповідно до індивідуальної картки обліку навчання на тренажерах і водіння транспортних засобів.
У вказаний період часу ОСОБА_6 вніс завідомо неправдиві відомості до дорожніх листів № 406, № 423, № 446, № 433, № 301, № 463, № 543, № 563, № 583, № 592, № 603, № 863, № 894, № 799, № 788, № 684, № 642, № 550, а саме вніс неправдиву інформацію щодо початку та закінчення занять, загальної кількості годин, пройдених кілометрів та оцінки курсанта ОСОБА_15 .
Відповідно до даних, наданих оперативно-розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 у період часу з 03.04.2013 року по 04.09.2013 року перебував за межами України та заняття в Мукачівському ОСТК ТСОУ не відвідував.
Продовжуючи свої неправомірні дії ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом подачі згаданих дорожніх листів із завідомо неправдивою інформацією, шахрайським шляхом увів в оману бухгалтерію ІНФОРМАЦІЯ_7 та на підставі дорожніх листів, в яких зазначена завідомо неправдива інформація щодо кількості відпрацьованих годин йому була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 323 гривні 40 копійок, що підтверджено довідкою, виданою головним бухгалтером Мукачівського ОСТК ТСОУ.
ОСОБА_7 перебував на посаді інструктора з індивідуального навчання водінню водіїв транспортних засобів Мукачівського об`єднаного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (ОСТК ТСОУ), відповідно до наказу № 1 від 12.03.2008 року, виданого директором Мукачівського об`єднаного спортивно технічного клубу Товариства сприяння оборони України ОСОБА_14 , та в період часу з 21.02.2013 року по 10.05.2013 року був затверджений на посаду спеціаліста з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів в ІНФОРМАЦІЯ_5 і був інструктором з навчання водінню у курсанта навчальної групи № 1 категорії «В» ОСОБА_16 , відповідно до індивідуальної картки обліку навчання на тренажерах і водіння транспортних засобів.
У вказаний період часу ОСОБА_7 вніс завідомо неправдиві відомості до дорожніх листів № 500, № 451, № 430, № 421, № 172, № 159, № 151, № 133, № 381, № 375, № 370, № 358, № 348, № 338, № 328, № 317, № 277, № 265, № 243, а саме вніс неправдиву інформацію щодо початку та закінчення занять, загальної кількості годин, пройдених кілометрів та оцінки курсанта ОСОБА_16 .
Продовжуючи свої неправомірні дії ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом подачі згаданих дорожніх листів із завідомо неправдивою інформацією, шахрайським шляхом увів в оману бухгалтерію Мукачівського ОСТК ТСОУ та на підставі дорожніх листів, в яких зазначена завідомо неправдива інформація щодо кількості відпрацьованих годин йому була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 351 гривня 12 копійок, що підтвержено довідкою, виданою головним бухгалтером Мукачівського ОСТК ТСОУ.
Відповідно до даних, наданих оперативно-розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 в період часу з 22.01.2013 року по 27.04.2013 року перебував за межами України та заняття в ІНФОРМАЦІЯ_5 не відвідував.
ОСОБА_8 08.05.2013 року, працюючи на підставі цивільно-правового договору № 16 від 15 квітня 2013 року, як член державної кваліфікаційної комісії Мукачівського об`єднаного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (ОСТК ТСОУ), приймав іспити у курсантів навчальної групи № 4, які закінчили підготовку водіїв транспортних засобів категорії «В», діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, вніс неправдиві відомості до протоколу № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили підготовку водіїв транспортних засобів у Мукачівському ОСТК ТСОУ, а саме вніс неправдиві дані відносно курсанта ОСОБА_15 в частині складання ним іспиту, оскільки згідно даних, наданих оперативно-розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 , у період часу з 20.03.2013 року по 04.09.2013 року перебував за межами України, а тому при його складанні був відсутній.
В подальшому після закінчення іспитів в навчальній групі № НОМЕР_1 , член атестаційної комісії ОСОБА_8 скріпив своїм підписом протокол № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили перепідготовку водіїв транспортних засобів у Мукачівському ОСТК ТСОУ.
На підставі даного підробленого протоколу № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили перепідготовку водіїв транспортних засобів курсант ОСОБА_15 отримав свідоцтво про закінчення закладу серії НОМЕР_2 .
Сіладі ОСОБА_17 08.05.2014 року, працюючи на підставі цивільно-правового договору № 18 від 17 квітня 2013 року, як член державної кваліфікаційної комісії Мукачівського об`єднаного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України (ОСТК ТСОУ), приймав іспити у курсантів навчальної групи № 4, які закінчили підготовку водіїв транспортних засобів категорії «В» у ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, вніс неправдиві відомості до протоколу № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили підготовку водіїв транспортних засобів у Мукачівському ОСТК ТСОУ, а саме вніс неправдиві дані відносно курсанта ОСОБА_15 в частині складання ним іспиту, оскільки згідно даних, наданих оперативно- розшуковим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 в період часу з 20.03.2013 року по 04.09.2013 року перебував за межами України, а тому при його складанні був відсутній.
В подальшому після закінчення іспитів у навчальній групі № 4, член атестаційної комісії ОСОБА_9 скріпив своїм підписом протокол № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили підготовку водіїв транспортних засобів категорії «В» у Мукачівському ОСТК ТСОУ.
На підставі даного підробленого протоколу № 4 від 08.05.2013 року іспитів осіб, що закінчили підготовку водіїв транспортних засобів курсант ОСОБА_15 отримав свідоцтво про закінчення закладу серії НОМЕР_2 .
В поданих апеляціях:
- захисник обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 порушує питання про скасування вироку та ухвалення нового про виправдання його підзахисних за пред`явленим обвинуваченням. Вважає, що судове слідство по справі проведено неповно та однобічно, вирок постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду про доведеність вини обвинувачених не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на суперечливих доказах. Так, на думку апелянта, вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, а саме: вирок обґрунтовано припущеннями та не зазначено, чому судом взято до уваги одні докази і відкинуто інші, не дано належної оцінки доказам з приводу їх належності, допустимості та достовірності, в ході судового слідства не допитані прямі свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не спростовано версії обвинувачених про відсутність у них умислу на вчинення кримінальних правопорушень, а обвинувачення базується на показах з чужих слів. Крім іншого вважає, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України, про що стороною захисту до підготовчого судового засідання заявлялось відповідне клопотання, а досудове слідство по справі проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, внесено в ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України за відсутності про це заяви потерпілого, що є грубим порушенням вимог ст.477 КПК України. Отже, на думку сторони захисту, всі вище перераховані порушення позбавили суд першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення в даній справі;
-старший прокурор прокуратури міста Мукачева не оспорюючи фактичних обставин по справі, правильності кваліфікації дій обвинувачених та доведеності їх вини просить вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати в зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити: ОСОБА_6 - за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.358 КК України у виді одного року обмеження волі, у відповідності до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покараненя більш суворим остаточно призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі; ОСОБА_7 - за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді двох років обмеження волі; за ч.2 ст.358 КК України у виді одного року обмеження волі, у відповідності до вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покараненя більш суворим остаточно призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі; ОСОБА_8 за ч.2 ст.358 КК України у вигляді арешту строком на три місяці; ОСОБА_9 за ч.2 ст.358 КК України до одного року обмеження волі. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства ОСОБА_8 ;
-обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим і просить такий скасувати, ухваливши новий про його виправдання. На обґрунтування доводів апеляції зазначає, що в ході досудового та судового слідства не допитувався основний свідок по справі ОСОБА_15 , судом не дано належної оцінки невизнанню ним своєї вини, а висновок про його винність та наявність у нього умислу на скоєння кримінальних правопорушень базується на припущеннях. Тому вважає, що в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.190 та ч.2 ст.358 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_10 та його підзахисних ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили постановити стосовно них виправдувальний вирок та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та не заперечив щодо доводів апеляції захисника ОСОБА_10 , а скаргу прокурора вважає необґрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляції захисника ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, який просив вирок суду скасувати. а справу призначити до нового судового розгляду, в зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Разом з тим, судове провадження у першій інстанції відбувається з обов`язковим призначенням і проведенням підготовчого судового засідання у відповідності та в порядку, визначеному ст.314 КПК України, завданням якого є, зокрема перевірка відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
В разі невідповідності обвинувального акту зазначеній нормі закону, суд вправі повернути його прокурору в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України 2. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що складений слідчим СВ Мукачівського МВ ( з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області лейтенантом міліції ОСОБА_18 обвинувальний акт від 06.10.2014 року зазначеним вимогам закону не відповідає.
Так, згідно диспозиції ч.2 ст.358 КК України кримінально караними діяннями є складання чи видача працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою, приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи.
Формулюючи обвинувачення за ч.2 ст.358 КК України, пред`явлене ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідчим не було конкретизовано, працівником юридичної особи якої форми власності були обвинувачені на момент вчинення даного кримінального правопорушення та допущено альтернативне викладення характеризуючих ознак підробленого документу - «який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надає певні права»).
При викладанні фактичних обставин кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.190 та ч.2 ст.358 КК України, які слідчий вважає доведеними, останнім в порушення ст.ст.9, 22 КПК України, не було зазначено місце вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 даного злочину, і є незрозумілим кому і якої шкоди(майнової чи немайнової) завдано діями всіх обвинувачених по справі не конкретизовано суспільно-небезпечні наслідки кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
В свою чергу, у відповідності до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Всупереч вимог ст.ст.55, ст.291 КПК України в обвинувальному акті відсутні повні дані про юридичну особу, якій кримінальними правопорушеннями завдано майнової шкоди, натомість зазначені відомості про представника ОО ТСОУ України м.Ужгород, без посилання на документ, який би підтверджував його повноваження, як того вимагає ст.58 КПК України, що в сукупності з відсутністю конкретизації в обвинувальному акті суспільно-небезпечних наслідків кримінальних правопорушень перешкодило суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення в даному провадженні, позаяк позбавило його можливості встановити під час судового слідства особу, потерпілу від злочинів, що підтверджується показами представників потерпілих, даними ними під час судового розгляду.
Прокурор, який затверджував обвинувальний акт, на невідповідність такого вимогам кримінального процесуального закону уваги не звернув та не усунув вказані недоліки під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції.
В свою чергу, судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні наведені вище недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст.291 КПК України не встановлені і такий прокурору не повернуто. Внаслідок цього, призначивши в даному кримінальному провадженні судовий розгляд, з врахуванням вимог ст.337 КПК України, суд першої інстанції позбавив себе можливості усунути вказані порушення вимог КПК, що і перешкодило в ухваленні законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Відтак доводи апеляції захисника ОСОБА_10 в цій частині колегія суддів визнає слушними та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Крім іншого, у відповідності до п.3 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо, зокрема, судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою, а згідно ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Крім іншого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
У відповідності до ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних порушень, передбачених, зокрема, статтею 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), а згідно ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Як видно з матеріалів провадження(а.с.27,28 т.2) відомості до ЄРДР щодо кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України внесено на підставі рапорту ст.о/у СДСБЕЗ Мукачівського МВ, і саме з цього моменту, у відповідності до ч.2 ст.214 КПК України розпочато досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. В той же час в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які би давали можливість з достовірністю ствердити про надходження під час досудового слідства як заяв осіб потерпілих від злочину про вчинення щодо них кримінального правопорушення, так і заяв про залучення їх в якості потерпілих(представників потерпілих).
За таких обставин, судова колегія вважає ґрунтовними доводи апеляції захисника ОСОБА_10 і в цій частині.
Колегія суддів також констатує, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України, а саме в ньому неповно відображено процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, що хоча і не тягне за собою наслідків, визначених у п.3 ч.3 ст.314 КПК України, однак в контексті всього вище викладеного дає підстави для ґрунтовних сумнівів в правомірності початку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Статею 404 КПК України, з одного боку, чітко визначені межі повноважень суду апеляційної інстанції, та встановлені обмеження щодо повторного дослідження обставин кримінального провадження і доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, з другого боку, в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, однак, виходячи з загальних засад кримінального провадження, колегія суддів визнає суттєвими порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції під час судового провадження, а судовий розгляд неповним. За таких обставин судове рішення не можна вважати законним, воно у відповідності до ст.ст.409, 410, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий судовий розгляд з дотриманням вимог розділу IV КПК України зі стадії підготовчого провадження, при якому суду слід усунути вказані вище недоліки, всебічно повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з дотриманням процесуальних прав сторін кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним і дослідженим доказам в їх сукупності та ухвалити законне рішення відповідно до Глави 29 КПК України.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, решта доводів апеляційних скарг, в тому числі щодо доведеності вини обвинувачених, наявності в їх діях складу кримінальних правопорушень, вчинення яких їм інкримінується, належності та допустимості доказів, отриманих під час досудового слідства, що у відповідності до ч.1 ст.89 КПК України вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а також правильності призначеного судом покарання, апеляційним судом не розглядаються.
Керуючись ст. 404-407, 409, 410, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури міста Мукачева задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: