Справа № 133/1808/15-к
Провадження №11-кп/772/451/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «11» травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000179 від 02.05.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця с. Вишневе Ружинського району
Вінницької області, громадянина України,
українця, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін:
прокурора: ОСОБА_7
захисника-адвоката: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 витрати за проведення експертиз на користь держави у розмірі 2455 грн. 04 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Як встановлено судом, 02 травня 2015 року, близько 16 години, ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Ніссан Альмера « державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись в напрямку м. Вінниця на автошляху Житомир-Могилів-Подільський в с.Медведівка Козятинського району Вінницької області в момент виникнення небезпеки- виїзду велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку по краю проїзної частини дороги, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України,( далі ПДР ) відповідно до якого « у разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, які водій об`єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди « не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: перелом в шийному відділі хребта з ушкодженням спинного мозку, крововиливами під оболонки, тупа травма грудної клітки , тупа травма живота, відкритий перелом лівої гомілки в нижній третині , забійна рана в ділянці криж, множинні садна та синці, від яких загинув на місці події. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 69 від 02.06.2015 року , смерть ОСОБА_10 настала від сполученої травми, що супроводжувалась переломом у шийному відділі хребта, крововиливами під оболонки спинного мозку та ушкодження речовини спинного мозку на рівні перелому, відкритим переломом лівої гомілки, тупою травмою грудної клітки та живота. Вказана сполучна травма є тяжким тілесним ушкодженням, яка небезпечна для життя в момент заподіяння, та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Відповідно до висновку судово-авто-техиічної експертизи № 296 від 21.06.2015 року, в ситуації яка склалась, водій автомобіля «Нісан Альмера» ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на велосипедиста шляхом виконання пр..12.3 Правил дорожнього руху України. Порушення водієм ОСОБА_6 п.12.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із заподіянням смерті потерпілого ОСОБА_10 .
До початку судового засідання прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в порядку ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи своє вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, ставить питання про зміну вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року щодо нього, в частині призначеного покарання, через невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Просить звільнити його на підставі ст.. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на мене ряд обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Свої вимоги обвинувачений мотивував тим, що судом першої інстанції не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, позитивної характеристики, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, крім того зазначає,що потерпіла в суді першої інстанції просила суворо не карати його та не призначати покарання у вигляді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не заперечуючи вини обвинуваченого ставиться питання про зміну вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року щодо нього, в частині призначеного покарання, через невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Просить визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину. передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Звільнити його підзахисного на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на нього ряд обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Свої вимоги захист мотивував тим, що судом першої інстанції не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, позитивної характеристики, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, крім того зазначає, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має.
В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 ставить впитання про зміну вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року щодо нього, в частині призначеного покарання, через невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Просить визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 ч.1 КК України покласти на нього ряд обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Свої вимоги потерпіла мотивувала тим, що судом першої інстанції не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи, позитивної характеристики, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні батьків похилого віку, зазначає, що наїзд на потерпілого ОСОБА_10 був допущений обвинуваченим по причині раптової зміни дорожньої обстановки шляхом появи перед його автомобілем велосипедиста ОСОБА_10 , який перед цим рухався на підйомі по краю проїзної частини із значним вантажем, в зв`язку з чим його і занесло, крім того просить апеляційний суд врахувати її думку щодо призначення покарання, а саме не позбавляти волі обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 які підтримали свої апеляційні скарги в повному обсязі; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вважає вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах захисника адвоката , потерпілої підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
В судовому засіданні безспірно встановлено, що 02 травня 2015 року, близько 16 години, ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Ніссан Альмера « державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись в напрямку м. Вінниця на автошляху Житомир-Могилів-Подільський в с.Медведівка Козятинського району Вінницької області в момент виникнення небезпеки- виїзду велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку по краю проїзної частини дороги, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України,( далі ПДР ) відповідно до якого « у разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, які водій об`єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди « не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: перелом в шийному відділі хребта з ушкодженням спинного мозку, крововиливами під оболонки, тупа травма грудної клітки , тупа травма живота, відкритий перелом лівої гомілки в нижній третині , забійна рана в ділянці криж, множинні садна та синці, від яких загинув на місці події. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 69 від 02.06.2015 року , смерть ОСОБА_10 настала від сполученої травми, що супроводжувалась переломом у шийному відділі хребта, крововиливами під оболонки спинного мозку та ушкодження речовини спинного мозку на рівні перелому, відкритим переломом лівої гомілки, тупою травмою грудної клітки та живота. Вказана сполучна травма є тяжким тілесним ушкодженням, яка небезпечна для життя в момент заподіяння, та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення смерті потерпілого, суд обґрунтовано послався на покази самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому у засіданні пояснив, що 2 травня 2015 року біля 16 год. автомобілем «Нісан « повертався з м. Коростишева . Швидкість була приблизно 60 км/год. При виїзді з с. Медведівка на дорозі раптово появився велосипедист, який рухався в попутному напрямку та виїхав на проїзну частину дороги. На велосипеді був мішок, як пізніше з`ясувалось, з металоломом. Він почав гальмувати , проте здійснив наїзд на велосипедиста , який вилетів на капот автомобіля та на переднє скло та відлетів в кювет. Коли він вийшов з автомобіля, велосипедист був мертвий.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що загиблий в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_10 був її рідним братом. Він часто заробляв на прожиття тим, що збирав металобрухт. 2 травня 2015 року їй повідомили, що в автоаварії загинув її брат. Коли вона приїхала на місце події, то побачила, що велосипед знаходився на обочині, переднє колесо було відірване і знаходилось на протилежній стороні, а брат лежав в кюветі. Асфальт був мокроватий, починав моросити дощ, та зазначила, що тормозного шляху не було.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 03.05.2015 року та план-схемою до нього , відповідно до якого зазначено розміри розташування пошкоджених фрагментів внаслідок ДТП на автошляху Житомир-Вінниця в районі виїзду із с.Медведівка Козятинського району в напрямку м. Вінниці та на смузі руху виявлено автомобіль Нісан держномер НОМЕР_2 з пошкодженнями в передній частині автомобіля, пошкоджений велосипед та труп ОСОБА_10 ( а.с.143-160 ).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 02.06.2015 року № 69 велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми: перелом в шийному відділі хребта з ушкодженням спинного мозку, крововиливами під оболонки, тупа травма грудної клітки , тупа травма живота, відкритий перелом лівої гомілки в нижній третині , забійна рана в ділянці криж, множинні садна та синці. Смерть ОСОБА_10 настала від сполученої травми, що супроводжувалась переломом у шийному відділі хребта, крововиливами під оболонки спинного мозку та ушкодження речовини спинного мозку на рівні перелому, відкритим переломом лівої гомілки, тупою травмою грудної клітки та живота. Вказана сполучна травма є тяжким тілесним ушкодженням, яка небезпечна для життя в момент заподіяння, та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. ( а.с.166-170).
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.3 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_10 ( а.с.199-203 ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та засобу винного.

Апеляційний суд знаходить підставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого, захисту в інтересах обвинуваченого та потерпілої про суворість призначеного покарання. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , при призначенні покарання суд не в повній мірі дотримав вимоги ч.1 ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та не врахував положення ч.2 ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі його вину обставини та обставини, що характеризують особу засудженого.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд бере до уваги те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги після скоєного злочину, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі, крім того апеляційний суд враховує думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 та звільнити останнього з випробуванням встановивши іспитовий строк.
Усвідомлення винним своєї вини, з урахуванням вищенаведених обставин дає підстави вважати, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого він може бути звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, суд , -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2016 року щодо ОСОБА_6 - змінити в частині призначеного покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, через суворість.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від основного відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.
На підставі до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;
-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;
-періодично з`являтись в органи кримінально виконавчої системи для реєстрації.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: