Єдиний унікальний № 500/3676/16-к
Провадження № 1-кп/500/349/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
20 вересня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисники: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
КП «Жилсервіс-2», ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представник потерпілого

КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_14 ,

розглянувши в м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001612, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на те, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який був підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зник, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, та запобігання зазначеного ризику застосуванням більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також представник КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_14 у судове засідання не з`явилися, їх участь при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ч. 1 ст. 193 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 4 ст.199, ч. 2 ст. 331 КПК України, не передбачена.

Захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про відкладення судового засідання, призначене на 20.09.2016 р. на іншу дату, у зв`язку з його перебуванням у відпустці з 19 вересня по 07 жовтня 2016 року, в порядку ч. 1 ст. 53 КПК забезпечив участь захисника ОСОБА_15 на окрему процесуальну дію для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_15 , залучений на окрему процесуальну дію захисником ОСОБА_5 в порядку ч. 1 ст. 53 КПК, залишили розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на розсуд суду.

Суд, заслухавши думки обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_15 , вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2016 р. під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховатися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 29 липня 2016 року, строк дії якого був продовжений ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2016 р. до 23.09.2016 р.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засади верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).

Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризик, який був підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зник, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він, будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, у тому числі за тяжкі злочини, не маючи постійного місця роботи, знов обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів також проти власності, у тому числі тяжких, через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком суду.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти нові злочини, порушуючи права інших осіб, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий з об`єктивних причин, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеному ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 18 листопада 2016 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 201, 331, 370 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, до 18 листопада 2016 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 18 листопада 2016 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1