Справа № 755/7819/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "20" травня 2016 р.
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єлізаветівка, Республіка Молдова, громадянина Молдови, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійеного місця проживання, судимого 07.07.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 03.10.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років поозбавлення волі -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004650 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що слідчим та прокурором при складанні обвинувуального акту дотримані вимоги закону.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України, оскільки обвинувачений не володіє українською мовою і не розуміє суті обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 на запитання суду повідомив російською мовою, що не зміг прочитати обвинувальний акт, так як народтвся та навчався в Республіці Молдова та володіє рідною мовою, а такаож розуміє російську мову. На даний час є громадянином Молдови, зареєстрований в Республіці Молдова. В м. Києві проживає тимчасово. Постійного місця проживання не має.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до статті 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий, суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону, слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту не дотриманні.

Як пояснив в підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , він є громадянином Молдови, українською мовою не володіє, тому обвинувачення йому не зрозуміле. Про дану обставину він неодноразово повідомляв слідчому під час досудового розслідування, на що останній не реагував. Просить надати йому обвинувальний акт на рідній мові, або на російській мові, яку він розуміє та може давати показання на російській мові.

На думку суду зазначені обставини суттєво порушують право ОСОБА_5 на захист.

Таке ж положення випливає з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Одночасно, враховуючи те, що суд до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватими, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинуваченого родини, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, відсутність судимостей.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29, 291, 314, 315, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0004650 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185КК України повернути прокурору.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 18 липня 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: