Пр. № 1-кп/521/9/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Новопавлівка Врадіївського району Миколаївської області; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: в тому числі, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року за вчинення 25.01.2015 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , скоївши 25.01.2015 року злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, 29.08.2015 року, приблизно о 18 годин, діючи повторно з прямим умислом направленим на заволодіння чужим майном, знаходячись у підвальному приміщені будинку АДРЕСА_2 таємно викрав майно ОСОБА_6 телевізор «SATURN», вартістю 450 гривень, завдавши останній матеріальний збиток на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав частково та пояснив, що він прийшов у вказане приміщення для того, щоб забрати свій телевізор, що він і зробив, при цьому двері у підвал були відкрити. Проте, знаходячись в підвалі вирішив викрасти і інший телевізор, який згодом продав, а гроші витратив.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом оголошення наступних документів:

- протокол огляду місця події, згідно якого 30.08.2015 року оглянуто місце події - підвальному приміщені будинку АДРЕСА_2 та встановлено, що на одних з дверей виявлено пошкодження;

- протокол добровільної видачі, протокол огляду та постанова про доручення до кримінального провадження речових доказів, згідно яких ОСОБА_7 добровільно видав телевізор, який йому продав ОСОБА_5 .. Вказаний телевізор був оглянутий, визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілій;

- матеріал, що характеризує ОСОБА_5 : копія вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2015 року, згідно якої обвинувачений визнаний винним у скоєні 25.01.2015 року злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та раніше судимий вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 06.07.2012 року за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та йому призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки; позитивна характеристика в місця реєстрації та акт, згідно яких обвинувачений мешкає в незареєстрованому шлюбі та має на утримані двох малолітніх дітей; позитивну характеристику Малиновської КВІ УДТтСУ в Одеській області; розписку потерпілої щодо відсутності претензій до обвинуваченого.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 було кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло. При цьому встановлено, що ОСОБА_5 , проник до приміщення шляхом пошкодження замку вхідних дверей.

Під час судового розгляду справи обвинувачений повідомив, що зайшов до підвального приміщення шляхом вільного доступу, так як двері було не замкнуто. Вказане твердження стороною обвинувачення не спростовано, та суд вважає за необхідне виключити посилання на це при викладені обставин скоєння злочину.

Крім того, обвинувачений пояснив суду, що зайшов до підвального приміщення з метою забрати свій телевізор, а вже знаходячись у приміщені у нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Обов`язковою складовою складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України є значна шкода, яка завдана потерпілій особі (вказана кваліфікуюча ознака не зазначена в обвинувальному акті, та не встановлена в ходу судового розгляду справи) та/або суб`єктивна сторона злочину проникнення повинно вчинятися обов`язково з метою крадіжки. Вказані висновки суду, в тому числі базуються на п. 22 Постанови ВС України № 10 від 6.11.2009 року.

Стороною обвинувачення не спростовано твердження ОСОБА_5 щодо виникнення умислу на заволодіння чужим майном вже після проникнення до підвалу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано стороною обвинувачення, як проникнення до житла, проте підвальне приміщення не може бути визнаним таким, що призначене для постійного або тимчасового проживання людей, або його складової частини та є господарським приміщенням (п. 22 Постанови ВС України № 10 від 6.11.2009 року).

За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 потрібно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Відповідно до ст. 22 КПК України сторони повинні самостійно відстоювати їхню правову позицію.

В зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті та в промові в судових дебетах прокурора посилань на наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, в даному випадку рецидив злочину, суд самостійно не може встановлювати вказані обставини

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він раніше судимий та скоїв 25.01.2015 року злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України під час іспитового строку за іншим вироком; його вік - 24 роки та соціальне положення не працює та не одружений, має на утримані двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , 2009 року народження та ОСОБА_9 , 2001 року народження; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 185 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_5 не можливо без відбування покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне об`єкти злочину за провадженням вважати повернутим законному власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань шість років та шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Об`єкти злочину вважати повернутими законному володільцю.

Зарахувати в порядку ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_5 строк, протягом якого він був тимчасово залишений в місцях попереднього ув`язнення, яке було застосовано до нього в межах кримінального провадження, в період з 07 грудня 2015 року по 03 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається потерпілій, як не була присутня в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1