АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000319 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіти вищої, розлученого, раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_5 представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 лютого 2016 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його незаконність та часткову невідповідність обставинам справи, упередженість досудового та судового слідства, неповноту судового розгляду, просить вирок районного суду скасувати та за наслідками апеляційного розгляду прийняти нове рішення у справі. Свої доводи обґрунтовує тим, що у показаннях свідків є розбіжності щодо обставин конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень, судом відмовлено у задоволенні ряду клопотань, ін.
На апеляцію захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор ОСОБА_9 подала заперечення, в якому просить залишить вирок районного суду без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення. Апеляційні доводи вважає _________________________________________________________________________
Провадження №11-кп/794/112/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
Категорія ст. 125 ч. 1 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
безпідставними, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 2364,64 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вироком районного суду ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, 01 лютого 2015 року приблизно о 24 год., перебуваючи в загальному коридорі квартири АДРЕСА_2 , у якій також проживає його колишня дружина ОСОБА_5 , вчинив з останньою словесний конфлікт, у ході якого умисно, протиправно наніс потерпілій декілька ударів лівою і правою рукою в ділянку передньої черевної поверхні з лівого боку та поперекової ділянці, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на передній черевній стінці зліва та поперековій ділянці зліва, які згідно висновку експерта № 226 мд відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, вирок районного суду скасувати та прийняти нове судове рішення, думку прокурора, потерпілої та її представника, які заперечили проти задоволення апеляції та просили залишити вирок районного суду без змін, дослідивши провадження та обговоривши доводи апеляції і заперечення на неї, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вірно кваліфікувавши дії останнього.
Винуватість обвинувачуваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, при обставинах, наведених у вироку суду, повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в судах першої та другої інстанції.
Зокрема, ч. 1 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 та ч. 1 ст. 477 КПК України провадження у даній справі відбувається у формі приватного обвинувачення, тобто лише на підставі заяви потерпілого.
Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 102) ОСОБА_5 надала заяву наступного змісту: 1 лютого 2015 року приблизно о 1 год. 00 хв. у неї колишнім чоловіком ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого останній ображав та наніс їй декілька ударів в область поясниці.
Вищевказане підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які являються безпосередніми свідками даного конфлікту та були допитані в суді першої інстанції.
Відповідно до висновку експерта № 1024 д (а.с. 115-117) у ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді синців. Виявлені синці по передній поверхні черевної стінки зліва в нижній третині з переходом на зовнішню передню поверхню верхньої третини лівого стегна, в поперековій ділянці зліва, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Локалізація тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_5 та обставини їх виникнення співпадають з показами як самої потерпілої, так і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту, під час якого потерпіла показала механізм нанесення ОСОБА_5 їй ударів та спосіб, яким свідок ОСОБА_14 утримував ОСОБА_5 після цього.
Також, під час судово-медичного обстеження 2 лютого 2015 року (а.с. 106) потерпіла ОСОБА_5 скаржилася на болі в місцях ушкоджень та головний біль. З анамнезу (медична карата № 1458/121) відомо, що хвора протягом останніх 8 років лікується періодично з приводу остеохондрозу хребта радикуліту. ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікування у відділенні нейрохірургії ЛШМД м. Чернівців з 3 по 14 лютого 2015 року з діагнозом: основний: посттравматичний радикуліт, виражений больовий корінцевий синдром; та супутній забій поперекової ділянки спини.
Що стосується призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.
Так, районний суд призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував невелику тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання (стан сп`яніння), невизнання вини, відсутність каяття та сприяння у розкритті злочину, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, матеріальну шкоду завдану потерпілій протиправними діями не відшкодував, в судовому засіданні цивільного позову не визнав, має зареєстроване постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, перебував на обліку в наркологічному диспансері з лютого 2015 року до серпня 2015 року, знятий з обліку 28.08.2015р., в психіатричній лікарні обвинувачений на обліку не перебуває, є депутатом Чернівецької міської ради УІІ скликання.
Проте, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зобов`язує суди висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, тощо.
Якщо санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України передбачено декілька видів альтернативних покарань, то суд повинен зазначити у своєму рішенні мотиви не призначення менш тяжкого покарання, ніж те, яке він призначив. Суд першої інстанції, не дотримавшись цієї вимоги, не мотивував незастосування більш м`якого покарання у виді штрафу, призначивши більш суворий вид покарання громадські роботи.
Згідно з довідкою № 245-31082015/73003 (а.с. 126-127) ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Відповідно до характеристики з місця проживання (а.с. 121) заяв та скарг на ОСОБА_5 не надходило.
Згідно з довідкою № 01/02-05/3452 від 31 грудня 2015 року (а.с. 80) ОСОБА_5 являється депутатом Чернівецької міської ради VII скликання, отже, здійснює суспільно-корисну працю та займає активну громадянську позицію.
Також, в судове засідання були подані характеристики з Чернівецької міської ради від Чернівецької обласної організації Всеукраїнського об`єднання «Свобода», депутатської фракції Всеукраїнського об`єднання «Свобода», у яких ОСОБА_5 характеризується виключно з позитивної сторони, як активний політичний діяч та член постійної комісії Чернівецької міської ради з гуманітарних питань.
Крім того, в судове засідання подані характеристики з місць його роботи: Буковинського медичного університету та ТОВ «Доктор Заубер», у яких ОСОБА_5 характеризується виключно із позитивної сторони, як компетентний і цілеспрямований працівник, який за свою трудову діяльність не мав жодних стягнень, нагороджений дипломами, нагородами адміністрації міста, подяками і пам`ятними подарунками.
Вище наведені обставини суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував, а також надав невірну оцінку самим обставинам вчинення ним злочину, що призвело до помилкового висновку, що саме призначений ним вид та строк покарання буде необхідним для виправлення ОСОБА_5 й попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки призначене покарання внаслідок його суворості не відповідає особі ОСОБА_5 та ступеню тяжкості й обставинам вчинення ним злочину.
Отже, вирок місцевого суду слід змінити в частині призначення покарання з підстав, передбачених статтею 414 КПК України, а саме: призначене ОСОБА_5 покарання хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 1 ст. 125 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1