Ухвала
іменем україни
09 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_4 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Первомайська Луганської області
та жительки
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу судді апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн.
Вказаною ухвалою судді апеляційного суду відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, прокурор звернувся з апеляційною скаргою на вирок, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою.
Пунктом 3 частини 3 статті 394 КПК України передбачено, що вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
В силу ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Саме цими нормами процесуального закону й керувався апеляційний суд, ухвалюючи рішення від 23 березня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 424 КПК України, вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки він не переглядався в апеляційному порядку.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову в відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити першому заступнику прокурора Київської області ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3