ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/5067/16-к
№ 1-кс/201/3094/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах цивільного позивача ОСОБА_5 , про накладення арешту на нерухоме майно в межах кримінального провадження №0001789, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно, в якому останній просить суд накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вирішити питання щодо заборони використання та розпорядження зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування даного клопотання адвокат ОСОБА_3 послався на те, що в провадженні прокуратури Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0001789, відомості стосовно якого внесені до ЄРДР 23 квітня 2015 року з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 має статус потерпілої, оскільки останній скоєними злочинами завдано матеріальних збитків у великих розмірах, у зв`язку із чим ОСОБА_5 02 грудня 2015 року звернулася до прокуратури Дніпропетровської області із цивільним позовом, а отже для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також для забезпечення цивільного позову арешт на вищезазначену квартиру є необхідним.
Крім того, заявник наполягав на застосуванні заборони розпоряджатися майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , оскільки відсутність даної заборони може призвести до знищення майна, яке знаходиться у квартирі та яке належить ОСОБА_5 .
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав на його задоволенні наполягав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України інші учасники кримінального провадження в судове засідання не викликались, що відповідно до частини першої зазначеної статті не є перешкодою для розгляду клопотання.

Суд, безпосередньо вислухавши думку адвоката ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , а також дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів клопотання випливає, що в провадженні прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0001789 від 23.04.2015 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження, копія якого міститься в матеріалах справи. Крім того, в межах зазначеного провадження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомлено про підозру та згідно із ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 02 грудня 2015 року звернулася до прокуратури Дніпропетровської області із цивільним позовом до компанії «Empex Group LTD», компанії «FiLLiantra Commerce Ltd», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також до осіб, яким пред`явлено підозру: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, оскільки скоєними правопорушеннями, останній завдано шкоду в особливо великих розмірах. При цьому на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка є предметом злочину, арешт не накладався.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що представником цивільного позивача в клопотанні зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір позовних вимог, при цьому належним чином доведено факт завдання шкоди та розмір цієї шкоди, з метою встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, а також з метою відшкодування завданих збитків, суд вважає клопотання в частині арешту нерухомого майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Однак, враховуючи вимоги ч. 11 ст. 170 КПК України, а також те, що в ході судового засідання належним чином не було доведено необхідності заборони використання та розпорядження квартирою, яка є предметом злочину, та як саме відсутність даної заборони може призвести до знищення майна, яке знаходиться у квартирі та належить ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необґрунтованість даних вимог, а отже в задоволенні клопотання в цій частині необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах цивільного позивача ОСОБА_5 , про накладення арешту на нерухоме майно в межах кримінального провадження №0001789 задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня отримання даної ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1