ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1075/16-к
провадження № 1-кп/691/158/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000445 за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В`язівок Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 22 серпня 2016 року, близько 12 години у жилому будинку, що по АДРЕСА_1 , в ході виниклого конфлікту, на грунті з`ясування особистих відносин, умисно, завдав два удари вістрям ножа в область черевної порожнини свого сина ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих в черевинну порожнину поранень передньої черевної стінки з ушкодженням печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №05-11-01/195 від 26 вересня 2016 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що 22 серпня 2016 року, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , до нього прийшов син ОСОБА_5 , під час розмови з яким виникла сімейна сварка та бійка, в ході якої останній схопив палицю, якою вибив вікно, відімкнув двері і, замахнувшись намагався вдарити його, але він, з метою захисту, встиг завдати ОСОБА_5 два удари кухонним ножем в черевинну порожнину тіла, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Вчинення неправомірних дій до потерпілого було викликано його поведінкою та потребою запобігти ризикам для життя його і дружини, що виникли.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його батьком. 22 серпня 2016 року прийшовши до будинку батьків по АДРЕСА_1 , які відмовили йому дати поїсти і між ними виникла суперечка. Обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_6 намагалися випхнути його з будинку, але у відповідь, він, схопивши палицю, розбив вікно, відімкнув двері, проник у будинок, ударив матір по руці, а при намірі з`ясувати відносини з обвинуваченим, як батьком, отримав у відповідь, два удари кухонним ножем в область живота. На час розгляду кримінального провадження з обвинуваченим примирився і претензій до нього не має, міру покарання просив призначити не сувору.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння, вказує на кваліфікацію діяння за ч. ст.121 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного зясовувати вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинувачений є особою похилого віку, має вік 68 років, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно довідок від 23 серпня 2016 року Комунального Закладу "Городищенське районне територіальне медичне об"єднання" Городищенської районної ради Черкаської області №195 та №222 не перебуває на обліку лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, відповідно довідки Городищенського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Черкаській області від 25 серпня 2016 року №1323/16 на обліку не перебуває, завдані збитки відшкодував шляхом оплати понесених витрат потерпілим в лікувальному закладі.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є визнання вини, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позиції державного обвинувача та потерпілого щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язку визначеного п.2 ч.1 ст.76 КК України, як достатнього для його особи, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для формування звички законослухняної поведінки, з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду не обирався.

Цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речові докази у кримінальному провадженні: кухонний ніж; дерев`яну палицю із плямами речовини бурого кольору, зовні схожими на кров; марлевий тампон зі змивом рідини бурого кольору, зовні схожої на кров, з підлоги будинку; уламки скла з плямами рідини бурого кольору, зовні схожої на кров; одяг ОСОБА_4 ; одяг ОСОБА_5 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області - слід знищити, як такі, що не представляють цінності.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального Кодексу України, і призначити за даною статтею покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 судом не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні - кухонний ніж, дерев`яну палицю марлевий тампон зі змивом рідини бурого кольору, уламки скла з плямами рідини бурого кольору, одяг ОСОБА_4 , одяг ОСОБА_5 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області - знищити.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1