Дата документу 19.05.2016
Справа № 334/2634/16-к
Провадження № 1-кс/334/556/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

скаржника - ОСОБА_4

представника скаржника адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004549 від 24 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004549 від 24 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що слідчим відділом Ленінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке, внесено до ЄРДР № 0004549 від 24 вересня 2015 року за фактом невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2014 року про зобов`язання ОСОБА_7 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_8 з її онуком ОСОБА_9 , яке розпочате на підставі подання державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_10 , за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Згідно із матеріалами даного кримінального провадження, вона має процесуальний статус свідка. Будучи не згідною зі своїм процесуальним статусом у провадженні, 15 березня 2016 pоку, вона подала заяву про залучення її як потерпілої до кримінального провадження. В цій заяві вона зазначила, що кримінальне провадження стосується невиконання судового рішення апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року ОСОБА_7 та полягає в умисному систематичному перешкоджанні їй у спілкуванні з її малолітнім онуком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що завдає їй значних моральних страждань. 21 квітня 2016 року вона отримала поштою постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про відмову у визнанні її потерпілою у справі та лист начальника СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 . Згідно до вищезазначених процесуальних документів, мотивом відмови у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні слідчий зазначив, що, злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України відноситься до злочинів проти правосуддя, тому не передбачає наявність потерпілого як сторони кримінального провадження. Натомість, вона вважає цю постанову протиправною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий або

прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. Таких очевидних та достатніх підстав у мотивувальній частині постанови слідчим не наведено.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Окрім того, при винесені постанови слідчий не звернув увагу на те, що відповідно до теорії кримінального права України, об`єктом злочину є ті суспільні відносини, на які посягає злочин, завдаючи їм певної шкоди, і які поставлені під охорону закону про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, поняття «об`єкту злочину», з точки зору теорії кримінального права, злочини проти правосудця мають двооб`єктний склад злочину: основний та додатковий.

Так, основний об`єкт злочину - це суспільне відношення, проти якого спрямовано суспільно небезпечне посягання і яка захищається за допомогою певної кримінально-правової норми, а додатковий об`єкт - це суспільні відносини, яким заподіюється шкода поряд з основним об`єктом.

З огляду на зазначене, вона вважає, що на протязі двох років систематично не виконуючи судове рішення, ОСОБА_7 завдає їй значних моральних страждань та тим самим заподіює їй моральну шкоду.

Згідно до п. 5, ч. 1, ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскаржувану постанову слідчого вона отримала поштою 21 квітня 2016 року, що підтверджується довідкою з Укрпошти, тобто скарга подається у строк, передбачений кримінально-процесуальним законодавством України.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_5 , наполягала на задоволені поданої скарги, з підстав викладених в ній.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 , наполягала на задоволені поданої скарги, з підстав викладених в ній.

Прокурор, ОСОБА_3 в судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити оскільки вона не вмотивована та не відповідає нормам чинного КК України та КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заявником скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування (тобто збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження) обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3)рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнання потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосування заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно до ч.3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як вбачається із постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою, по справі встановлено, що ОСОБА_9 ухиляється від виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя та ухвали апеляційного суду Запорізької області, що відобразилось у перешкоджанні ОСОБА_9 у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 .

Отже предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя, який набрав законної сили і який постановляється з будь-якої категорії судових справ, будь-яким судом, будь якою судовою інстанцією.

Об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Недотримання принципу обов`язковості виконання рішення суду порушує нормальну діяльність органів правосуддя.

Суд вважає, що кримінальним правопорушенням яке полягає в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджанні його виконанню, ОСОБА_4 заподіюється моральна шкода.

Крім цього суд також враховує, що тривале невиконання рішення суду заподіює особі шкоду і така позиція закріплена у рішення Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року та «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року.

Таким чином постанова про відмову в визнанні ОСОБА_4 потерпілою прийнята необґрунтовано.

Слідчий не навів у постанові доказів, які б свідчили, що ОСОБА_4 не була заподіяна шкода.

Крім цього вимога скаржника про визнання її потерпілою під час розгляду її скарги не підлягає задоволенню з тих підстав, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілою - особою якій відмовлено у визнанні потерпілою, вирішення питання судом про визнання особи потерпілою під час розгляду скарги чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя виносить ухвалу про скасування рішення слідчого або прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію або відмовити у задоволенні скарги.

На підставі викладеного суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме: постанову слідчого вважати необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з поновленням строків на оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілою у зв`язку з несвоєчасним отриманням копії постанови слідчого, в решті вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.55, 306, 307 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004549 від 24 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України задовольнити частково

Поновити ОСОБА_4 , строк оскарження постанови слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004549 від 24 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Постанову слідчого СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 15 березня 2016 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004549 від 24 вересня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - скасувати.

У решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1