Провадження № 1-кп/760/325/2016 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
В складі: головуючого- судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора : ОСОБА_4
потерпілої : ОСОБА_5
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого : ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 13.11.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи у гостях в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає його наглядно знайома ОСОБА_5 , побачив на підлозі коридорної кімнати мобільний телефон «Соні Іксперіа», що належить ОСОБА_5 , і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 13.11.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав до кишені своєї куртки мобільний телефон «Соні Іксперіа», вартістю 5200 гривень, в якому знаходились дві картки операторів мобільного зв`язку: «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 40 гривень, та «МТС», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 15 гривень, а також картка флеш пам`яті ємністю 8 Гб, вартістю 460 гривень, що належить ОСОБА_5 , і таємно викрав.
З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на суму 5765 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, т.я. він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
25.12.2015 року між обвинуваченим ОСОБА_3 з однієї сторони, та потерпілою ОСОБА_5 з іншої сторони укладено угоду про примирення, відповідно до якої сторони визнають, що обвинувачений
ОСОБА_3 13.11.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон «Соні Іксперіа», вартістю 5200 гривень, в якому знаходились дві картки операторів мобільного зв`язку: «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 40 гривень, та «МТС», вартістю 25 гривень, на рахунку якої було 15 гривень, а також картка флеш пам`яті ємністю 8 Гб, вартістю 460 гривень, а всього на загальну суму 5765 гривень, що належить ОСОБА_5 ..
Також, відповідно до умов угоди за примиренням сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, при цьому, в угоді зазначено, що матеріальна шкода була відшкодована в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення просять суд її затвердити, при цьому остання пояснила, що укладення угоди з її боку є цілком добровільним і вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч.1 ст.473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 також стверджує, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Вислухавши думку прокурора та захисника, які не заперечують проти затвердження судом угоди, суд приходить до висновку, що угода про примирення, яка відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підлягає затвердженню з наступних підстав.
П. 1 ч.1 ст. 468 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , останні дійшли згоди, зокрема, щодо формування обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; істотних для даного кримінального провадження обставин; розміру завданої шкоди, яка відшкодована в повному обсязі шляхом повернення викраденого; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди про примирення та наслідки невиконання даної угоди.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Керуючись ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 469, ст.ст. 471, 473 ч. 1, п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 та ст. 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ: мобільний телефон «Соні Іксперіа», в якому знаходились дві картки операторів мобільного зв`язку: «Лайф», та «МТС», а також картка флеш пам`яті ємністю 8 Гб, залишити в користуванні потерпілої ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: