621/895/16-к
1-кп/621/121/16
В И Р О К
іменем України
13 липня 2016 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , є громадянином України, із середньою спеціальною освітою, не одружений, працює охоронником в ТОВ "Яструб", засуджений вироком Борівського районного суду Харківської області від 26.08.2009 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ст. 75 КК України від покарання звільнений з випробуванням на 2 роки, на підставі постанови Борівського районного суду Харківської області від 29.06.2011 року направлений для відбування покарання реально, звільнений від відбування покарання 19.06.2014 року на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 року згідно Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року,
у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Колодязі Краснолиманського району Донецької області, є громадянином України, з базовою середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей,
у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:
06 квітня 2016 року о 21:40 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обидва будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися у вагоні електропоїзду №6444 маршрутом слідування Ізюм - Харків-Левада. Поблизу зупинки «Радгоспна», розташованої в сел. Донець Зміївського району Харківської області, зазначені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 і повторно, підійшли до ОСОБА_4 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, що виявилося в нанесенні ОСОБА_7 не менше двох ударів в область плеча ОСОБА_4 , чим йому завдано легкі тілесні ушкодження у виді садна на згибальній поверхні правого передпліччя, подавили волю останнього та відкрито викрали належне йому майно: грошові кошти в сумі 15 грн.; мобільний телефон TM «NOKIA» моделі 5800d-l, ІМЕІ НОМЕР_1 б/в у робочому стані, вартістю 500 грн.; з сім картою мобільного оператора зв`язку «МТС» та картою пам`яті micro SD TM «Transcend» 8 GB, а також рюкзак, які не мають цінності для потерпілого, чим спричинили ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 515 грн.
Зазначеними діями ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Зазначеними діями ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Крім того, 06 квітня 2016 року о 22:10 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обидва будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися у вагоні електропоїзду №6444 маршрутом слідування Ізюм - Харків-Левада, де діючи за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого ОСОБА_8 попросив мобільний телефон, а потім, на під`їзді до зупинки «Геніївка», розташованої в сел. Зідьки Зміївського району Харківської області, повернув йому телефон. Коли ж ОСОБА_5 був у тамбурі та направився до виходу із вагону, ОСОБА_7 ривком вихопив із рук ОСОБА_5 та заволодів належним останньому мобільним телефоном ТМ «SAMSUNG» моделі SM-J100H/DS, ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 1415 грн. 29 коп., з сім картою мобільного оператора зв`язку МТС, та картою пам`яті, micro SD ТМ «Verbatim» 8 GB, які не мають цінності для потерпілого, після чого виштовхнув ОСОБА_5 на платформу. Одночасно з цим, діючи узгоджено з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з метою подавлення волі потерпілого, став демонструвати в руках ніж та висловлювати погрози застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітнього ОСОБА_5 , який реально сприйняв загрозу, через що не зміг чинити опір нападникам.
В результаті нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_5 , останньому спричинено майнову шкоду на суму 1415 грн. 29 коп.
Зазначеними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Зазначеними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав себе винним у вказаних злочинах та показав про зазначені вище обставини, за яких він, будучи у стані сп`яніння, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , відкрито викрали гроші, мобільний телефон та рюкзак ОСОБА_4 .
Під час відкритого викрадення майна ОСОБА_4 він пред`являв потерпілому свій документ охоронника. А коли ОСОБА_4 попросив ще раз показати документ, він завдав потерпілому декілька ударів.
По епізоду заволодіння телефоном ОСОБА_5 просив кваліфікувати їхні дії як грабіж та показав, що дійсно, за вказаних вище обставин, вирвав телефон із рук потерпілого, який опинився на платформі, та двері електропоїзду зачинилися. Водночас, заперечував факт погроз з боку ОСОБА_8 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, оскільки ножа він не бачив та погроз не чув і сам не висловлював.
Також показав, що після того, як електропоїзд рушив, хтось зірвав стоп-кран. Коли двері відчинилися, він вийшов на платформу. Після цього, двері знову зачинилися і електропоїзд відправився далі.
Через незначний час, біля магазину, що знаходився неподалік від зупинки, їх затримали працівники поліції. В подальшому викрадене майно було у них вилучене.
У вчинених злочинах розкаявся, просив не призначати покарання у виді позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав себе винним в інкримінованих йому злочинах та показав про зазначені вище обставини, за яких він, будучи у стані сп`яніння, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , який завдав декілька ударів потерпілому, відкрито викрали гроші, мобільний телефон та рюкзак ОСОБА_4 .
По епізоду заволодіння телефоном ОСОБА_5 просив кваліфікувати їхні дії як грабіж та показав, що спочатку він попросив телефон у ОСОБА_5 та вийшов у тамбур. Потім, ОСОБА_5 підійшов до нього і попросив повернути телефон, оскільки йому треба виходити на зупинці. Він віддав телефон ОСОБА_5 і той збирався виходити. В цей час ОСОБА_7 вихопив телефон із рук ОСОБА_5 , який опинився на платформі, та двері електропоїзду зачинилися і поїзд рушив, а потім зупинився.
Він побоявся, що їх затримають працівники поліції або друзі потерпілого, тому через вікно виліз на платформу, де вже знаходився ОСОБА_7 . Вони пішли по автодорозі, щоб зупинити машину до Харкова, та біля магазину, неподалік від залізничної зупинки, їх затримали працівники поліціїї.
Заперечував, що під час заволодіння телефоном ОСОБА_5 він тримав у руці ніж та погрожував потерпілому застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Ножа у нього взагалі не було, а той ніж, що був знайдений на місці їх затримання, йому не належить.
У вчинених злочинах розкаявся, просив не призначати покарання у виді позбавлення волі.
Крім часткового визнання вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та незважаючи на заперечення погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , вина обох обвинувачених в інкримінованих кожному з них злочинів підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, потерпілий ОСОБА_4 показав про обставини, за яких 06 квітня 2016 року близько 21:40 години він їхав в електропоїзді, який рухався у напрямку м. Харків. Поблизу зупинки «Радгоспна» зайшли у вагон та підійшли до нього раніше йому не знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були у нетверезому стані, та назвавшись працівниками міліції стали вимагати документи. По їх вигляду він здогадався, що це не працівники міліції, тому сам попросив показати документи. У відповідь ОСОБА_7 спочатку показав йому якесь посвідчення, а коли він попросив його оглянути детально, ОСОБА_7 завдав йому не менш як два удари в область правого плеча. Після цього він зрозумів, що чинити будь-який опір марно, тому тихо сидів на місці. В цей час ОСОБА_8 обшукав його кишені та забрав мобільний телефон «NOKIA» моделі 5800d-l і гроші в сумі 15 грн., а ОСОБА_7 забрав рюкзак, що лежав на сидінні.
Після цього, він скористався можливістю та втік з вагону у напрямку кабіни машиніста, якому повідомив про пограбування та попросив викликати поліцію.
На зупинці «Геніївка» до кабіни машиніста прибіг ОСОБА_5 , який повідомив, що у нього забрали мобільний телефон.
Після цього, вони разом з іншими пасажирами, спробували знайти нападників, але їх вже не було. Оскільки двері машиніст не відчиняв, ймовірно вони втекли з електропоїзду через вікно.
В м. Зміїв вони прибули до відділення поліції, куди через деякий час доставили і нападників.
На даний час викрадене майно йому повернуте, розмір майнової шкоди у кримінальному провадженні визначений правильно.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 показав про обставини, за яких 06 квітня 2016 року близько 22 години він їхав зі своїми знайомими у вагоні електропоїзду слідуванням Ізюм - Харків-Левада, коли до них підійшов ОСОБА_8 та попросив телефон. Оскільки у його друзів не було коштів на рахунку, він погодився дати свій телефон, з яким ОСОБА_8 вийшов у тамбур. Коли електропоїзд наближався до його зупинки «Геніївка», він вийшов у тамбур та попросив ОСОБА_8 повернути телефон. ОСОБА_8 , який тримав у руці ніж, віддав йому телефон. А коли електропоїзд зупинився та двері відчинилися, ОСОБА_7 вирвав у нього з рук мобільний телефон «SAMSUNG» та виштовхнув його з тамбура на платформу. Він відразу спробував зайти в тамбур та вимагав повернути телефон, однак ОСОБА_8 , тримаючи в руках ніж, став висловлювати погрози застосуванням цього ножа. Він злякався і не зміг зайти в тамбур. В цей час двері зачинилися і поїзд рушив, а потім зупинився, але двері не відчинялися. Він побіг до кабіни машиніста за допомогою.
Виявилося, що в кабіні машиніста знаходився ОСОБА_4 , у якого також забрали телефон та речі. Поки електропоїзд рухався до станції Зміїв, вони пройшли по вагонах, але нападників не знайшли.
Того ж вечора, коли він знаходився у Зміївському відділі поліції, він дізнався, що затримані особи, які вчинили на нього напад. А в подальшому він їх впізнав.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 показала, що зазначені вище обставини нападу на її сина ОСОБА_5 їй відомі з його слів. Вважала, що показанням її сина слід довіряти. На даний час мобільний телефон повернутий і майнових претензій до обвинувачених немає. Розмір майнової шкоди визначений у кримінальному провадженні правильно.
З показаннями потерпілих узгоджуються показання свідка ОСОБА_11 , який показав, що їхав в електропоїзді разом з ОСОБА_5 з сел. Комсомольського. В цей час у вагон зайшли обвинувачені. Спочатку до них підійшов ОСОБА_7 і спитав, як доїхати до м. Чугуїв. Потім, на прохання ОСОБА_8 , ОСОБА_5 дав йому мобільний телефон, з яким той вийшов у тамбур. В цей час до них приєднався їх знайомий ОСОБА_12 . Коли електропоїзд наближався до зупинки «Геніївка», ОСОБА_5 пішов до тамбура, щоб забрати телефон. Слідом за ОСОБА_5 пішов ОСОБА_7 , а також і він з ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_8 віддав телефон ОСОБА_5 , але потім, ОСОБА_7 вихопив у нього з рук телефон та виштовхнув ОСОБА_5 з електропоїзду. Коли він спробував допомогти ОСОБА_5 , ОСОБА_8 погрожував йому ножем. В цей час ОСОБА_12 , а потім і він с ОСОБА_5 побігли до машиніста, де зустріли ще одного потерпілого. Потім вони шукали нападників, але ті вже втекли.
Свідок ОСОБА_12 також показав, що був очевидцем зазначених вище подій, за яких ОСОБА_7 відібрав телефон у ОСОБА_5 та виштовхнув його з тамбура. У ОСОБА_8 він бачив в руках ніж, але що він казав, не чув. В цей момент він вибіг на платформу через інші двері та побіг до кабіни машиніста за допомогою.
Даними протоколу огляду місця події від 07.04.2016 року, розпочатого о 01:50 годині, підтверджується обстановка на ділянці місцевості перед магазином "Продукти" по вул. Будівельній сел. Зідьки Зміївського району, де був на землі виявлений та вилучений перочинний складний ніж із ручкою в корпусі із пластмаси темного кольору, довжиною 9 см, довжиною леза 8 см, шириною в найширшій частині 1,5 см, який було визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову речових доказів Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області. (а. с. 30-33, 101-103, 125).
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували належність цього ножа ОСОБА_8 , однак показали, що саме біля цього магазину, де був знайдений ніж, вони були затримані.
Разом з тим, під час пред`явлення речей для впізнання від 08.04.2016 року потерпілий ОСОБА_5 впізнав ніж, який був вилучений під час огляду місця події 07.04.2016 року, як той, з використанням якого ОСОБА_8 , під час заволодіння його телефоном, погрожував йому застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров`я. (а. с. 99, 100).
Відомості, які містяться у зазначеному протоколі впізнання, під час судового розгляду підтвердив як сам потерпілий ОСОБА_5 , так і його законний представник.
Даними протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 07.04.2016 року підтверджується, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 впевнено впізнали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як осіб, які 06.04.2016 року в електропоїзді вчинили грабіж у відношенні ОСОБА_4 та розбій у відношенні ОСОБА_5 (а. с. 108-115).
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а також обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не заперечували обставин, викладених у протоколах щодо перебігу впізнання та його результатів.
Висновком судово-медичної експертизи від 08.04.2016 року №60-Зм/16 підтверджується наявність у потерпілого ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у вигляді садна на згинальних поверхнях правого передпліччя, які утворилися за механізмом тертя-ковзання, при обставинах, зазначених потерпілим, і як зазначено в постанові. (а. с. 117).
Під час затримання ОСОБА_7 , у нього були вилучені: три купюри по 5 грн., мобільний телефон TM «NOKIA» моделі 5800d-l, ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора зв`язку "МТС" № картки НОМЕР_4 та картою пам`яті micro SD TM «Transcend» 8 GB, а також рюкзак чорного кольору ТМ "SНUNYU", які були визнані речовими доказами, впізнані потерпілим ОСОБА_4 та передані йому на зберігання; мобільний телефон ТМ «SAMSUNG» моделі SM-J100H/DS, ІМЕІ НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора зв`язку МТС, номер картки НОМЕР_5 , та картою пам`яті micro SD ТМ «Verbatim» 8 GB, які були визнані речовими доказами, впізнані потерпілим ОСОБА_5 та передані на зберігання його законному представнику ОСОБА_6 (а. с. 128-131, 174-176).
Вартість майна, яке ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито викрали у ОСОБА_4 , та яким заволоділи під час нападу на ОСОБА_5 підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 15.04.2016 року №2287, згідно з яким, станом на 06.04.2016 року, вартість мобільного телефону TM «NOKIA» моделі "5800d-l" складає 500 грн., вартість мобільного телефону ТМ «SAMSUNG» моделі "SM-J100H" колір "Black" - 1415 грн. 29 коп.
Ринкову вартість карт для надання послуг мобільного оператора "МТС" по обслуговуванню абонентів, накопичувачів інформації ТМ «Transcend», «Verbatim» об`ємом пам`яті 8 GB визначити не виявилося за можливе.
Судові витрати на проведення експертизи складають 351 грн. 84 коп. (а. с. 121-124).
Оцінивши зазначені вище, досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, і в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов наступного висновку:
ОСОБА_7 є винним у повторному, за попередньою змовою групою осіб, відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України;
крім того, ОСОБА_7 є винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України;
ОСОБА_8 є винним у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України;
крім того, ОСОБА_8 є винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України.
Суд критично оцінив показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо відсутності у них ножа та відсутності з їхнього боку погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 .
Так, факт наявності ножа та погроз його застосування підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , а також свідка ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_12 також підтвердив, що бачив в руках у ОСОБА_8 ніж.
Зазначений ніж був виявлений та вилучений на місці, де знаходилися обвинувачені безпосередньо перед їх затриманням, а в подальшому, саме цей ніж був впізнаний потерпілим.
З урахуванням викладеного, заперечення обвинуваченими факту використання ножа для погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , суд оцінив як обраний спосіб захисту, який не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених та тяжкість покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, визнаються: щире каяття у вчиненні грабежу; відшкодування шкоди потерпілим шляхом повернення викраденого майна; відсутність у потерпілих претензій щодо відшкодування шкоди.
Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається рецидив злочинів, вчинення злочинів особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Під час призначення покарання ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; обставини, що пом`якшують покарання; обставини що обтяжують покарання; особу винного, який має непогашену судимість за попереднім вироком, відбував покарання у виді позбавлення волі; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.04.2016 року №310 в даний час ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє; за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними; в період часу, до якого відноситься правопорушення, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а був у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, при якому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в даний час за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 134-136); на час затримання мав постійне місце роботи, за місцем проживання скарг на нього немає; був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, згідно висновку госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю від 01.09.2015 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час у зв`язку з захворюванням, яке не пов`язане з проходженням військової служби, звільнений з військової служби 19.09.2015 року (а. с. 199-200), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, із конфіскацією майна.
Остаточне покарання ОСОБА_7 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, визнаються: щире каяття у вчиненні грабежу; відшкодування шкоди потерпілим шляхом повернення викраденого майна; відсутність у потерпілих претензій щодо відшкодування шкоди.
Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до п. п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається рецидив злочинів, вчинення злочинів особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Під час призначення покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; обставини, що пом`якшують покарання; обставини що обтяжують покарання; особу винного, який в силу ст. 89 КК України не має судимостей; на обліку в наркологічному кабінеті не перебував; з 2009 року перебував на обліку в кабінеті психіатра Сєвєродонецької міської лікарні; згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 25.04.2016 року №322 в даний час виявляє легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями, а також симулює психічний розлад; за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними; в період часу, до якого відноситься правопорушення, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; за своїм психічним станом в даний час в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 139-141); за місцем проживання скарг на нього немає, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, із конфіскацією майна.
Остаточне покарання ОСОБА_8 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.
Відповідно до ст. ст. 124, 126 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 належить стягнути витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2287 в розмірі з кожного по 175 грн. 92 коп.
Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, долю речових доказів вирішити наступним чином: ніж, який зберігається в Зміївському відділенні поліції, належить знищити; майно, яке належить потерпілим та передано їм на зберігання, належить вважати їм повернутим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд
у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.
До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській УВП №27.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , з урахуванням строку тримання під вартою, рахувати з 07.04.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 07.04.2016 року по 13.07.2016 року зарахувати із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_8 винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.
До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській УВП №27.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , з урахуванням строку тримання під вартою, рахувати з 07.04.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 07.04.2016 року по 13.07.2016 року зарахувати із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2287 в розмірі з кожного по 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп.
Речові докази: ніж, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, знищити; гроші в сумі 15 грн., мобільний телефон TM «NOKIA», з сім картою мобільного оператора зв`язку "МТС" та картою пам`яті micro SD TM «Transcend» 8 GB, рюкзак, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 ; мобільний телефон ТМ «SAMSUNG», з сім картою мобільного оператора зв`язку МТС та картою пам`яті micro SD ТМ «Verbatim» 8 GB, які були передані на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_6 , вважати їм повернутими.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: