УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2016 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, із середньою неповною освітою, не заміжньої, не працюючої, яка не має зареєстрованого місця проживання, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:
- підозрюваної у кримінальному провадженні № 0004664 від 25.06.2016 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_6 ,
головного спеціаліста територіального

відділу служби у справах дітей Одеської

міської ради - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваної ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_8 ,
неповнолітньої підозрюваної - ОСОБА_5 , суд

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , у якому зазначив різні анкетні дані неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 : « ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 », « ОСОБА_5 ».
Згідно до вимог ст. 185 КПК України слідчий ОСОБА_6 змінив раніше подане клопотання, та подав одночасно два клопотання - одне - про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та друге - про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України, слідчий суддя надав учасникам провадження по три години для ознайомлення з даними клопотаннями.
Як вказано, в матеріалах клопотання, 25.06.2016 р., приблизно о 00 годин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна перехожих громадян по Олександрівському проспекту в м. Одесі.
В подальшому, як зазначено, в клопотанні, 25.06.2016 р., о 00 годині 30 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , знаходячись на розі Олександрівського проспекту та вулиці Малої Арнаутської в місті Одесі, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, та, переслідуючи ціль збагачення, підійшла до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, поваливши її на землю, з метою подолання опору, дістала з лівої кишені плаття мобільний телефон «Самсунг» GT S 5230 в корпусі червоного кольору вартістю 700 гривень, з сім карткою мобільного оператору «МТС» вартістю 25 гривень, та навушники чорного кольору вартістю 50 гривень.
У клопотанні зазначено, що в цей час потерпіла ОСОБА_12 почала кликати на допомогу, а ОСОБА_5 побігла в напрямку вул. М. Арнаутської, але з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, через те, що була затримана перехожим неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення.
Як вказано, в клопотанні, сума попередженого матеріального збитку ОСОБА_12 становить 775 гривень.
В клопотанні зазначено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину обґрунтована зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:
- допитом потерпілої ОСОБА_12 , допитом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оглядом місця події, в ході якого було вилучено мобільний телефон «Самсунг» GT S 5230 в корпусі червоного кольору, з сім карткою мобільного оператору «МТС», та навушниками чорного кольору.
Слідчим в клопотанні вказано, що у відповідності із вимогами п. 1 ч.1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 ставиться запобігання спроб переховуватись від органів досудового розслідування і суду, оскільки вона мешкає на території м. Одеси без реєстрації.
Як зазначено, в клопотанні, ОСОБА_5 вчинила тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, тому що в результаті розгляду справи у суді їй можуть призначити покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому вона буде мати намір уникнути кримінальної відповідальності.
В клопотанні вказано, що кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, тому існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Також, як зазначено, в клопотанні, враховуючи що ОСОБА_5 в 2016 році була засуджена за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України., на теперішній час не працевлаштована, то слідчий вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, слідчий вказує в клопотанні, що при наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного тяжкого злочину, вбачається наявність вказаних ризиків, що і є підставою для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий стверджує в клопотанні, що враховуючи приведений вище аналіз фактичних обставин, а також дані, що характеризують особу підозрюваної, слідство дійшло обґрунтованого висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, і її належної поведінки.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, вказаних у клопотанні.
Слідчий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, вказаних у клопотанні.
Головний спеціаліст територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_7 у судовому провадженні просив обрати міру запобіжного заходу в інтересах указаної неповнолітньої підозрюваної.

Захисник неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , у судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 .

Неповнолітня підозрювана ОСОБА_5 погодилась із думкою захисника.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Кримінальне провадження щодо неповнолітніх в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, КК України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р. (ст.9), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5), Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінських правил»), з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р., і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 р. «Держави-учасниці забезпечують, щоб:жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу».

Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 р. (ст. 9 Пакту) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 5 Конвенції) зазначають на необхідності застосування щодо неповнолітніх особливих правил, які відповідають їх віку і правовому статусу.

Відповідно до Мінімальний стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.1985 року («Пекінські правила») тримання неповнолітніх під вартою до суду застосовується лише як крайній захід і протягом найкоротшого періоду часу. Тримання під вартою до суду по можливості замінюється іншими альтернативними заходами, такими як постійний нагляд, активна виховна робота або поміщення в сім`ю або виховний заклад чи будинок (ст. 13).

Згідно ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
В матеріалах справи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, наявна копія повідомлення про підозру, складена неповнолітній підозрюваній ОСОБА_5 , про те, що «25.06.2016 р., приблизно о 00 годин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме майна перехожих громадян по Олександрівському проспекту в м. Одесі.
В подальшому, 25.06.2016 р., о 00 годині 30 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_9 , знаходячись на розі Олександрівського проспекту та вулиці Малої Арнаутської в місті Одесі, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, та, переслідуючи ціль збагачення, підійшла до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, поваливши її на землю, з метою подолання опору, дістала з лівої кишені плаття мобільний телефон «Самсунг» GT S 5230 в корпусі червоного кольору вартістю 700 гривень, з сім карткою мобільного оператору «МТС» вартістю 25 гривень, та навушники чорного кольору вартістю 50 гривень.
В цей час потерпіла ОСОБА_12 почала кликати на допомогу, а ОСОБА_9 побігла в напрямку вул. М. Арнаутської, але з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, через те, що була затримана перехожим неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення».
Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_6 , у судовому провадженні, не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні саме неповнолітньою підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України. Тобто, у матеріалах справи немає наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, так як, у повідомленні про підозру указано, що зазначене кримінальне правопорушення вчинила ОСОБА_9 , а не ОСОБА_5 .

На підставі вимог ч. 2 ст. 194 КПК України, так як під час судового провадження, прокурором ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_6 не доведена наявність обґрунтованої підозри вчинення саме неповнолітньою підозрюваною ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним відмовити слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_4 у застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, приймаючи таке рішення слідчий суддя враховує, те, що прокурором ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_6 у судовому провадженніне доведено наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 України, так як слідчому судді не надані докази про вчинення ОСОБА_5 будь-якого іншого кримінального правопорушення. Раніше неповнолітня підозрювана ОСОБА_5 не була засуджена.

Прокурором ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_6 не надано слідчому судді доказів, що неповнолітня підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
Так як відносно неповнолітніх підозрюваних запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується лише як крайній захід, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, та виконати вимоги Пекінських правил від 29.11.1985 року.

Керуючись ст.ст.132, ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 211, 309, 484-502 КПК України (2012 р.),-
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Неповнолітню підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайнозвільнити з-під варти.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1
27.06.2016