АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1282/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/941/14-к
Категорія: ч.1 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
неповнолітнього, щодо якого вирішувалося
питання про застосування примусового заходу
виховного характеру ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Оскаржуваною ухвалою, клопотання старшого прокурора Куп`янської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволено частково, застосовано до
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ківшарівка, м. Куп`янська, Харківської області, громадянина України, учня 9 класу Куп`янської ЗОШ № 12 1-III ступенів, -
примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Згідно ухвали, 4 листопада 2013 р. близько о 09-15 год. неповнолітній ОСОБА_9 , знаходячись біля шкільного буфету в приміщенні ЗОШ № 12, розташованої в смт. Ківшарівка, побачив як неповнолітня потерпіла ОСОБА_11 , 5 квітня 2001 року, поклала до своєї сумки гроші, і діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, вчинив з нею сварку, в ході якої з цієї сумки відкрито викрав гроші в сумі 30 грн. та втік.
Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, в цей же день, близько 12 год. біля шкільної роздягальні ЗОШ № 12 неповнолітній ОСОБА_9 зустрів неповнолітню ОСОБА_11 та став вимагати у неї гроші, а коли остання відмовилась, він відкрито забрав з кишені її кофти гроші в сумі 50 грн. і потім втік.
Крім цього, в той же день, в денний час, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, неповнолітній ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці біля будівлі ЗОШ № 12, знову побачивши неповнолітню потерпілу ОСОБА_11 , що виходила із школи на вулицю, підійшов до неї, вихопив з плеча сумку, висипав її зміст на землю, а коли побачив, що звідти випали гроші в сумі 20 грн., він, продовжуючи свої дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, забрав ці гроші і з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденими грошима загальною сумою 100 грн. на свій розсуд.
В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати у зв`язку з порушенням вимог КПК України, у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відмовити та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування свого апеляційного прохання апелянт зазначає про те, що доказів вчинення ОСОБА_9 злочину немає. Суд першої інстанції не усунув протиріччя в показаннях свідків та не взяв до уваги те, що свідок водій маршрутки вказав, що ОСОБА_9 в день вчинення злочину їхав у маршрутці у м. Куп`янськ у відділ освіти, що підтвердила і психолог міського відділу освіти ОСОБА_12 , яка саме 4 листопада 2013 року проводила бесіду з ОСОБА_9 у відділі освіти у м. Куп`янськ. Наведені факти, на думку апелянта, свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи апелянта, думку ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу, а також думку прокурора, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з відомостей кримінального провадження, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року (т.3. арк.. 204- 208) попередню ухвалу районного суду було скасовано і призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Зокрема мотивувальна частина вказаної ухвали апеляційного суду містить мотиви і висновки з вказівкою про те, що суд не дав належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_11 по третьому епізоду вчинення кримінального правопорушення, які спростовуються документами завідуючої навчально-методичного центру психологічної служби міського відділу освіти ОСОБА_13 , якими підтверджено знаходження неповнолітнього ОСОБА_9 в іншому місці саме в той період часу, коли, зі слів потерпілої та показань отриманих при досудовому слідстві, він скоював противоправні дії. Ці показання потерпілої не узгоджуються і із даними розкладу уроків, які є в матеріалах справи, але суд не усунув таке протиріччя та не встановив чи були 04 листопада 2013 року фактичні відхилення в складі занять від розкладу. Крім того суд не надав оцінки показанням неповнолітніх свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які суперечать наданим у суді показанням потерпілої, а показання неповнолітнього свідка ОСОБА_16 його ж показанням, даних на досудовому слідстві щодо відомих йому обставин вимагання ОСОБА_9 грошей у ОСОБА_11 , а також стосовно їх кількості і часу скоєння.
Вказане свідчить про наявність відповідних висновків і вказівок суду апеляційної інстанції, які є обов`язковими для виконання судом першої інстанції при новому судовому розгляді. Натомість районний суд, отримавши у своє провадження вказану справу, залишив поза увагою необхідність виконання вимог норм ч.3 ст.415 КПК України, що об`єктивно вбачається зі змісту звукозапису, журналу судового засідання та ухвали від 10 березня 2016 року (т.5 арк. 93-95), яка у своїй мотивувальній частині містить лише формальну вказівку про те, що підстав для обумовлення ОСОБА_9 зі сторони потерпілої та свідків суд не встановив. Будь-якого обґрунтування та мотивів невиконання судом першої інстанції норм ч.3 ст.415 КПК України ухвала не містить.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції у разі відсутності об`єктивних підстав для виконання вказівок апеляційного суду, повинен був вмотивувати та обґрунтувати своє рішення. Внаслідок невиконання судом вказаних вимог процесуального законодавства, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 в частині істотної неповноти судового розгляду, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того прокурор у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, на його обґрунтування, посилається на показання: неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , неповнолітніх свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .. Разом з цим суд першої інстанції не допитував всіх свідків та не оцінював їх показання.
Вказівка суду про критичне ставлення до показань свідка ОСОБА_23 , є формальною, оскільки суд здійснював їх безпосередньо в судовому засіданні, попереджаючи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а тому суд повинен був дослідити їх в повному обсязі та надати відповідну вмотивовану оцінку поряд з відомостями які беззаперечно їх спростовують. Такі дані свідчать на користь апеляційних доводів апелянта щодо необґрунтованості та невмотивованості судового рішення, що є обов`язковими вимогами, згідно норм ст. 370 КПК України. Зазначені обставини свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що передбачено вимогами п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.411 КПК України, та відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України - є підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи наявність встановлених при апеляційному розгляді істотних порушень КПК України, які обумовлюють необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду, колегія суддів в силу норм ч.2 ст.415 КПК України позбавлена процесуальної можливості оцінювати доводи апелянта в частині наявності підстав для закриття кримінального провадження.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1 ,3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить ретельно дослідити висновки і мотиви, що вказані в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року (т.3. арк. 204-208) та перевірити доводи апелянта в частині показань свідків які фактично вказують, що на час вчинення злочину ОСОБА_9 перебував в іншому місці, а також надати оцінку доказам з дотриманням вимог норм ст.ст. 94- 99 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п.1,2,3; ст. 412 ч. 1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 задоволити частково.
Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2016 року стосовно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_24 ОСОБА_4