АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/354/16 Справа № 205/8326/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження №0003161 від 07 вересня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Калуга Орловського району Орловської області Російської Федерації, громадянина України, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою в період з 07 вересня 2015 року до останнього дня перебування у слідчому ізоляторі включно, з розрахунку день за два.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_6 вироком, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , просять вирок суду змінити , пом`якшити призначене покарання до 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що суд при ухваленні вироку не прийняв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприйняття розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої ним шкоди. При цьому звертають увагу, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 06 вересня 2015 року, близько 21.30, знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також разом з ними перебувала ОСОБА_11 .

Між ОСОБА_6 і ОСОБА_11 раптово виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 завдав останній не менше трьох ударів лівою рукою та удар правою рукою в область обличчя, від яких вона впала на підлогу та знепритомніла. В цей час у ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 взяв зі столу, який стояв поруч, господарсько-побутовий ніж та завдав ним не менше двох ударів в область розташування життєво-важливих органів потерпілої ОСОБА_11 в область грудної клітини ліворуч.

ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел, взяв з тумбочки, яка стояла поруч, хустину, якою почав обмотувати шию потерпілої та стискати її з застосуванням фізичної сили, спереду-назад, тим самим здавлював органи шиї потерпілої упродовж не менш як три хвилини, доки ОСОБА_11 перестала подавати ознаки життя.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синцю на правій щоці у верхній частині, трьох саден на лобі справа, м`якої странгуляційної борозни на шиї, на передній та дещо бічних поверхнях, повного розгинального перелому лівого і правого верхніх рогів щитовидного хряща на рівні їх основ, крововиливу в м`яких тканинах шиї, синцю на щоці зліва, крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи зліва, крововиливу на слизовій біля кута рота справа; проникаючої колотої рани на передній поверхні грудної клітини зліва, з раньовим каналом, який іде від рани спереду-назад горизонтально та пошкоджує шкіру, м`язи, серцеву сорочку і сліпо закінчується у товщі міжшлункової перетинки на глибині 0, 5 см.; проникаючої колотої рани на грудній клітці зліва по середньо-ключичній лінії, від якої відходить раньовий канал, який іде спереду-назад дещо зверху-донизу, пошкоджуючи шкіру, шосте ребро, ліву легеню і сліпо закінчується в товщі нижньої долі на глибині 0, 5 см.; крововиливу у м`які тканини спини, - з яких тілесні ушкодження у вигляді проникаючих ран на грудній клітині з ушкодженням серця та лівої легені, странгуляційної борозни, крововиливів у м`які тканини шиї, ушкоджень щитовидного хряща відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть потерпілої ОСОБА_11 настала на місці вчинення злочину від механічної асфіксії внаслідок удавлення зашморгом з м`якого матеріалу.

В суді апеляційної інстанції прокурор просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , посилаючись на суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Від потерпілого ОСОБА_12 надійшла телефонограма, в якій він просить розглядати дане кримінальне провадження за його відсутності, в зв`язку з чим колегія суддів, приймаючи до уваги думку учасників судового засідання, прийшла до висновку, що оскільки потерпілий був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду даного кримінального провадження, прийняла рішення про можливість розгляду даного кримінального провадження за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_11 за встановлених судом обставин зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку. Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

З врахуванням зазначених обставин, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, а саме, обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на день вчинення злочину суспільно-корисною працею не займався; обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд, належно умотивувавши своє рішення, призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому судом враховані всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпілому було добровільно відшкодовано спричинену шкоду є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Слід звернути також увагу, що в результаті вчиненого ОСОБА_6 злочину наступили необоротні наслідки - смерть молодої жінки, на утриманні якої перебували двоє малолітніх дітей.

У зв`язку з викладеним, призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для визнання його несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, відповідно до ч.5 статі 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-V111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності з 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до абз.4 ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається в тому числі і строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

На виконання вимог вищевказаного Закону, суд зарахував засудженому ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою в період з 07 вересня 2015 року до останнього дня перебування у слідчому ізоляторі включно з розрахунку день за два.

Однак, як зазначив у листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 року, вих. №223 200/4 16, с посиланням на ст.1 Закону України « Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Таким чином, при зарахуванні обвинуваченому ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд допустився помилки, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

З врахуванням викладеного, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 в строк відбутого покарання підлягає зарахуванню час його тримання під вартою в період з 7.09.2015 року до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, тобто до 15.03.2015 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання залишити без змін.
Змінити вирок суду в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання період тримання його під вартою з 07 вересня 2015 року по 15 березня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4