В И Р О К
іменем України
"13" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участю захисника: ОСОБА_5 ,

за участю потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0003632 від 16 березня 2016 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, не працюючого, не одруженого з середньою освітою, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
23.04.2009 року, вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 із застосуванням ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
17.09.2010 року вироком Суворовського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням змін, внесених ухвалою, Апеляційного суду Одеської області від 26.05.2011 року на 4 роки, позбавлення волі, звільненого 07.10.2013 року, з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 15 березня 2016 року, приблизно о 15 годині 58 хвилин, знаходячись в ПАБі «Хет Трик», що розташований за адресою: м.Київ, вул.Малишка, 25/1, звернув увагу на жіночу сумочку, що знаходилась на стільці біля барної стійки, яка належала ОСОБА_6 , при цьому у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що знаходилось у вищезазначеній жіночій сумці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 перебуваючи біля стільця, на якому знаходилась жіноча сумка, що належала громадянці ОСОБА_6 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав з даної сумки чуже майно, а саме:

-грошові кошти в сумі 15000 гривень 00 копійок;

-посвідчення водія категорії «В» на ім`я ОСОБА_6 , яке матеріальної вартості для потерпілої не становить;

-візитницю, чорного кольору, яка матеріальної вартості для потерпілої не становить;

-банківську картку «Приватбанк», на ім`я ОСОБА_6 яка матеріальної вартості для потерпілої не становить.

Після цього, ОСОБА_7 разом з викраденим майном направився до виходу із пабу «Зет Трик».

В подальшому, ОСОБА_7 скориставшись банкоматом, який розташований за адресою: м.Київ, вул.Малишка, 3 зняв з банківської картки «Приват Банк», грошові кошти в сумі 1000 гривень 00 копійок, які належали потерпілій ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 16000 гривень 00 копійок.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно (крадіжка).

11 жовтня 2016 року у даному кримінальному провадженні №0003632 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ч.2 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_7 добровільно відшкодував у повному обсязі, про що свідчить відповідна розписка потерпілої ОСОБА_6 від 11.10.2016 року, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст.185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Також, сторони дійшли згоди про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_7 та призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердила, що їй повністю відшкодовано ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 16000 гривень та що їй роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Адвокат та обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні також просили суд вказану угоду, укладену між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 затвердити і призначити ОСОБА_7 узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, крім того зазначив, що він добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 16000 гривень.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно (крадіжка), а тому його дії підлягають кваліфікації ч.2 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись вимогами ст.ст.122, 314ч.1, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 11 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/764/16, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003632 від 16 березня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому за цей злочин узгоджене сторонами угоди про примирення від 11 жовтня 2016 року покарання, а саме:

- за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області до набрання вироком законної сили змінити на особисте збов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатись з м.Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний

суд м.Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: