УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №292/25/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вадул-Лела комуна Кезенешть Теленештьського району Республіки Молдова, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ..
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 15, ч. З ст. 185 та ч. З ст. 185 КК України і призначити покарання:
- за ч. З ст. 15, ч. З ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді З років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Мотивує тим, що ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. З ст. 15, ч. З ст. 185 та ч. З ст. 185 КК України, а суд визнав винним і засудив за ч. 3 ст. 185 КК України, обидва епізоди крадіжки кваліфікував як закінчені злочини з ознакою повторності, у той час як обвинувачений у першому епізоді крадіжки не мав реальної можливості розпоряджатися викраденим бідоном і був затриманий на території ферми, тому, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
Суд визнав ОСОБА_7 винним і засудив за те, що він 11 березня 2016 року близько 15 години перебуваючи на території СВК "Маяк" по АДРЕСА_1 , з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у корівнику, шляхом застосування фізичної сили, руками зірвав навісний замок з вхідних дверей підсобного приміщення, звідки умисно, таємно викрав мішок вартістю 3 грн. та алюмінієвий бідон від доїльного апарату ємністю 20 л., вартістю 1290 грн., а всього на загальну суму 1293 грн..
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 того ж дня, близько 20 години 30 хвилин, з метою таємного викрадення чужого майна, знову прийшов на територію СВК "Маяк" по вулиці Леніна, 5 в селі Старий Майдан, повторно зірвав навісний замок з того ж приміщення, звідки умисно, таємно викрав алюмінієвий бідон від доїльного апарату без верхньої кришки, вартістю 1290 грн..
Дії ОСОБА_7 по першому епізоду обвинувачення органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. З ст. 15, ч. З ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.
Суд визнав таку кваліфікацію зайвою і виключив її з обвинувачення, оскільки ОСОБА_7 після першого викрадення бідона мав реальну можливість ним розпорядитися та користуватися як своїм власним.
Суд кваліфікував дій ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України і призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановив іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України, суд зобов`язав ОСОБА_7 - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора ОСОБА_8 про необхідність скасування вироку суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає вирок суду законним і просить залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах, визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів апеляцію прокурора залишає без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, з проникненням у приміщення є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується сукупністю досліджених у судовому засідання доказів. Колегія суддів погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України, вважає її обгрунтованою і правильною.
Так, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 про випадковість їх зустрічі і виявлення викраденого бідона.
ОСОБА_7 показав суду, що 11 березня 2016 року близько 15 години він за місцем своєї роботи, в стані алкогольного сп`яніння спав у корівнику СВК «Маяк» в селі Старий Майдан Червоноармійського району. Прокинувшись, зірвав навісний замок з дверей підсобного приміщення, звідки викрав бідон, який поклав у мішок і пішов з корівника. Біля силосних ям зустрів завідуючу фермою ОСОБА_9 , яка стала перевіряти мішок, виявила бідона і все забрала. Пізніше, того ж дня знову пішов до того ж підсобного приміщення і викрав бідона, яким розпорядився на власний розсуд.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_9 яка пояснила, що дійсно 11 березня 2016 року близько 15 години вона угледіла ОСОБА_7 .. Обвинувачений йшов зі сторони корівника у напрямку силосної ями СВК "Маяк» у селі Старий Майдан тримаючи в руках мішок. Десь за 60 метрів від корівника зустріла ОСОБА_7 , перевірила вміст мішка і виявила алюмінієвий бідон від доїльного апарату без верхньої кришки ємністю 20 літрів. Оскільки ОСОБА_7 був в стані алкогольного сп`яніння, здогадалася, що він викрав бідон з приміщення корівника. Тому, мішок забрала і повідомила директора кооперативу ОСОБА_10 про даний випадок. До того моменту, коли вона побачила ОСОБА_7 , він мав можливість мішок з бідоном заховати чи іншим чином розпорядитися ним на власний розсуд, оскільки приміщення корівника вдень не охороняється і територія, на якій він розміщений, не огороджена.
Таким чином суд встановив і у вироку також вказав, що територія ферми СВК "Маяк" огородженою не була, не охоронялася, а ОСОБА_7 був випадково зупинений ОСОБА_9 на певній відстані від корівника під час руху з викраденим бідоном. Зазначене свідчить, що обвинувачений мав реальну можливість розпоряджатися викраденим бідоном до моменту зустрічі з ОСОБА_9 , міг сховати його і розпоряджатися ним.
У вироку суд також послався на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 25.06.2015 року у справі № 5-96кс15 згідно якої, крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ним, як своїм власним: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби та інше.
За наведених обставин, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обидва епізоди викрадення в СВК "Маяк" вчинив з проникненням у приміщення (бідона), суд його дії за ч. З ст. 185 КК України кваліфікував правильно, без окремої кваліфікації першого епізоду крадіжки, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
Обставинам, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, судом першої інстанції дана належна оцінка і матеріали судового провадження свідчать, що вони не можуть бути підставою для скасування вироку суду.
Тому, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: