Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 16 червня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року щодо нього,
встановила:
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

До суду касаційної інстанції звернувся засуджений ОСОБА_4 , який просить переглянути в касаційному порядку ухвалу апеляційного суду.

Однак касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України, зокрема касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК України.

Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати свої доводи й зазначити, які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Проте скаржником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Тобто, предметом розгляду однієї касаційної скарги може бути одне судове рішення суду першої інстанції та судове рішення апеляційного суду, постановлене за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення місцевого суду.

Згідно зі ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У касаційній скарзі засуджений просить змінити вирок місцевого суду, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України і призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі або пом`якшити його.

Однак, таке прохання скаржника до суду не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто касаційна скарга має містити посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень із зазначенням у чому саме вони полягають.

Як убачається із змісту касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою апеляційного суду, однак обґрунтовуючи свою скаргу скаржник наводить певні доводи лише щодо своєї незгоди з рішенням місцевого суду, та не зазначає про порушення допущені апеляційним судом при розгляді провадження.

Доводи касаційної скарги щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.

Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.
Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року щодо нього залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7