Справа№366/3339/16-к
провадження №1-кс/366/339/16
У Х В А Л А
смт. Іванків 29 листопада 2016 року
Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В :
23 листопада 2016 року в провадження Іванківського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна.
У своїй заяві скаржник зазначає, що 17 листопада 2016 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 від 17.11.2016 року (справа № 366/3339/16- к), постановленої на підставі клопотання слідчого СВ Відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , погодженим в.о. начальника Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить їй на праві приватної власності, а саме: журнал обліку вилучених водних біоресурсів № 1, металеві якорі в кількості 12 шт., наступні риболовні сітки: 4 сітки розміром вічка 50 мм, довжиною 60 метрів кожна. 32 сітки з розміром вічка 40 мм, довжиною 70 метрів кожна, 10 сіток з розмірами вічка 75 мм, довжиною 60 метрів кожна та повернуто їй Човен МСП - 111 з бортовим номером ЯКИ №0059. Однак в Клопотанні відсутня інформація щодо тимчасово вилученого майна, яке належить їй на праві приватної власності, а саме - водних біоресурсів, які знаходились у зазначених в Ухвалі сітках та Човні МСП- 111 з бортовим номером ЯКИ №0059.
Відповідно до ч. 4 статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, вилучені в порядку спеціального використання, є власністю користувачів з моменту, коли вони потрапили до знарядь вилову.
Тобто всі водні біоресурси, які знаходились у зазначених в Ухвалі сітках та Човні МСП- 111 з бортовим номером ЯКИ №0059 є її приватною власністю.
Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
У свою чергу, за змістом ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
При цьому, згідно ч.6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, оскільки слідчий у порядку, передбаченому процесуальним законом з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене моє майно до слідчого судді Іванківського районного суду Київської області не звертався, відповідно жодної ухвали з приводу вирішення питання про арешт її майна слідчим суддею не ухвалювалось, а тому, на думку скаржника, тимчасово вилучене майно, а саме: всі водні біоресурси, які знаходились у зазначених в Ухвалі сітках та Човні МСП- 111 з бортовим номером ЯКИ №0059 підлягає негайному поверненню слідчим СВ Відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 на підставі п.3 ч.1 ст. 169 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні предметом оскарження може бути бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
На сьогоднішній день так зване тимчасове вилучення майна продовжується вже більше десяти днів, не дивлячись на те, що водні біоресурси - риба є швидкопсувним харчовим продуктом. Вона не може облікувати вилучені за її квотою водні біоресурси та подати звітну інформацію.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримали частково та просили її задовольнити, щодо визнання бездіяльності слідчого СВ ВП зони ЧАЕС ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною. Від вимоги щодо повернення тимчасово вилученого майна відмовились.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав лист, в якому заперечує проти задоволення скарги, оскільки незаконно виловлена річкова риба є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, визнана речовим доказом, відноситься до продуктів харчування тваринного походження, що піддається швидкому псуванню, а реалізація вказаної річкової риби заборонена, згідно «Правил радіаційної безпеки при проведенні робіт у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення», затверджених наказом МОЗ, МНС України від 04.04.2008 року № 179/276, а тому на підставі ухвали слідчого судді була знищена 16.11.2016 року.
Слідчий суддя, вислухавши скаржника та його представника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Рішення, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарги в залежності від предмету оскарження чітко визначені у ч.2 ст.307 КПК України, в тому числі про зобов`язання вчинити певну дію.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрат по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що підлягають швидкому псуванню: знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що підпадають швидкому псуванню, мають непридатний стан.

На підставі ч.7 ст.100 КПК України слідчий, за погодженням з прокурором, звертається до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на знищення речового доказу.

Згідно ст. 167 ч. КПК України «тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

Ст. 168 ч.2 КПК України передбачено, що «тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду».

В даному випадку, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, риба була вилучена під час огляду місця події.

Ст. 169 ч.1 КПК визначено випадку припинення тимчасового вилучення майна, а саме:

тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Ст. 170 ч.2 КПК України передбачено підстави для арешту майна, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що кримінальне провадження розпочато за ознаками злочину, ч.1 ст. 249 КК України. Тобто риба, зазначена у скарзі є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у справі і на неї має бути накладено арешт.

В свою чергу, оскільки риба відноситься до продуктів тваринного походження, що піддається швидкому псуванню, а також те, що спеціальних умов для зберігання вказаної риби у Відділі поліції зони ЧАЕС ГУНП в Київській області, слідчий мав право звернутись до суду з клопотанням про знищення тимчасово вилученого майна.

Крім того, слідчим була допущена бездіяльність, яка полягала в невиконанні приписів ст. 100 КПК України, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Слідчий же звернувся до суду з клопотанням про знищення речового доказу лише 13 листопада 2016 року, коли риба була вилучена 09 листопада 2016 року, що не можна визначити якнайшвидше повернення вилученого або звернення до суду з відповідним клопотанням.

Крім того, слідчим не було дотримано вимог п.3 ч. 6 ст.100 КПК України, яким передбачено отримання згоди власника на знищення риби.

Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.
Визнати бездіяльність слідчого СВ Відділу поліції зони ЧАЕС ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_1