П О С Т А Н О В А

04 липня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 8 Слов`янського міськрайонного суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Северодонецьк, Луганської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 22.12.1997 року Артемівським районним судом Донецької області за ст. 222 ч. 1, 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; 09.07.2002 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 296 ч. 4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4. ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4. ст. 296 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення прокурору кримінальної справи для організації проведення додаткового розслідування, оскільки у ході судового слідства по кримінальній справі встановлено явну неповноту досудового розслідування, яка не може бути усунена в ході судового розгляду.

Так, при пред`явленні обвинувачення орган досудового слідства припустив протиріччя у викладенні фактичних обставин справи, вказавши, що підсудний діяв з хуліганських мотивів, однак при цьому наявні свідчення про наявність особистих відносин між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , якій обвинувачений, згідно з її показаннями, висловлював погрози вбивством. У ході судового розгляду не виявляється можливим встановити, з яких мотивів діяв ОСОБА_4 , а також його умисел на заподіяння шкоди, як матеріальної, так і шкоди здоров`ю чи суспільству загалом, що суттєво впливає на кваліфікацію вчиненого.

Враховуючи, що в матеріалах кримінальної справи є показання свідка ОСОБА_6 (колишнього чоловіка потерпілої ОСОБА_5 ), який не заперечує, що дійсно мав з Применком розмову про конфлікт з колишньою дружиною щодо спільної власності на майно та підприємство, яким вона нібито протиправно розпорядилася, але не просив ОСОБА_7 їй помститися, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 296 ч.4 КК України є також сумнівною.

Також допитана в ході досудового та судового слідства потерпіла ОСОБА_5 показала, що є директором ТОВ «Реактив». Має трьох дорослих дітей, одна з яких є спільною дитиною від другого шлюбу з ОСОБА_6 , з яким вона перебувала у шлюбі з 1988 по 2002 року. З 2001 року вона не проживала з ОСОБА_8 , а в 2002 році розірвали шлюб та розділили майно. Згодом в 2003 році ОСОБА_8 почав висловлювати матеріальні претензії, які були пов`язані з тим, що, на його думку, при розподілі майна, він не отримав належну йому частку статутного капіталу ТОВ «Реактив», засновником якого він був в свій час. З цього приводу за ініціативою ОСОБА_8 розпочалися суди, які проходили протягом 2003-2004 р.р., в ході чого ОСОБА_8 постійно здійснював психологічний вплив на неї і дітей. В результаті судових тяжб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено мирову угоду, та ОСОБА_8 було виплачено 230000 грн. Останній надав заяву що не має жодних претензій. Однак у жовтні 2010 року ОСОБА_8 знову став висловлювати погрози на її адресу та через її сина ОСОБА_9 ,вважаючи, що частка статутного капіталу підприємства повинна належати йому. Після цього у грудні 2010 року біля її будинку і будинку сина пролунало два вибухи.

26.09.2011 біля її офісу коли вона приїхала на роботу і знаходилася в будівлі пролунав вибух. Безпосередньо після вибуху, зі слів співробітників повз будівлі ТОВ «Реактив» проїхав автомобіль ОСОБА_8 , хто знаходився в авто видно не було, тому як вікна затоновані.

Крім того, зі слів ОСОБА_5 в розмові з захисником, останній передавав їй слова ОСОБА_8 дослівно: «буває таке, що люди зникають, будинки і машини вибухають, але мене навіть і в місті не буде».Такі ж погрози він виказував сину ОСОБА_5 , при цьому згадував свої зв`язки з націоналістичною організацією «Тризуб» ім. С. Бендери. В організації вибухів як в грудні 2010 року так і вересні 2011 року вона обґрунтовано підозрює колишнього чоловіка ОСОБА_6 . Аналогічні показання надали діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

При цьому в матеріалах кримінальної справи наявна постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.11.2011 стосовно ОСОБА_8 (колишнього народного депутата України), за відсутністю в його діях ознак злочину, передбаченого ст.ст. 146, 355, 189, 115 ч. 2 п. 11, 194 ч. 2, 27, 296 ч. 4, 263 ч.1 КК України, яка на даний час ніким не скасована.

До матеріалів кримінальної справи долучено лист із зошита із записами про реалізацію товарів СПД ОСОБА_12 , де виявлено запис від 23.09.2011 про реалізацію мобільного телефону Нокіа, який згодом був використаний обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні вищевказаного злочину. Але, вказаний телефон фактично не був знайдений, по справі не доведено, що саме обвинувачений зробив дзвінок.

Виходячи з вище викладеного, вважає, що в ході судового слідства виконати вказівки та пропозиції, зазначені в ухвалах Апеляційного суду Донецької області від 27.08.2013 та 10.06.2014, а також усунути недоліки, протиріччя та неповноту досудового слідства та судового розгляду, зокрема за умови фактичної відсутності потерпілих і свідків, не виявляється можливим.

Підсудний ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора, вважає за можливим судом прийняти остаточне рішення по справі.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, доходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 281 КПК України 1960 року, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлена неповнота досудового розслідування, неправильність кваліфікації дій підсудного ОСОБА_4 , які усунути в судовому засіданні не має можливості. Так, при пред`явленні обвинувачення орган досудового слідства припустив протиріччя у викладенні фактичних обставин справи, вказавши, що підсудний діяв з хуліганських мотивів, однак при цьому наявні свідчення про наявність особистих відносин між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , якій обвинувачений, згідно з її показаннями, висловлював погрози вбивством. У ході судового розгляду не виявляється можливим встановити, з яких мотивів діяв ОСОБА_4 , а також його умисел на заподіяння шкоди, як матеріальної, так і шкоди здоров`ю чи суспільству загалом, що суттєво впливає на кваліфікацію вчиненого. Враховуючи, що в матеріалах кримінальної справи є показання свідка ОСОБА_6 (колишнього чоловіка потерпілої ОСОБА_5 ), який не заперечує, що дійсно мав з Применком розмову про конфлікт з колишньою дружиною щодо спільної власності на майно та підприємство, яким вона нібито протиправно розпорядилася, але не просив ОСОБА_7 їй помститися, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 296 ч. 4 КК України є також сумнівною. Також допитана в ході досудового та судового слідства потерпіла ОСОБА_5 показала, що є директором ТОВ «Реактив». Має трьох дорослих дітей, одна з яких є спільною дитиною від другого шлюбу з ОСОБА_6 , з яким вона перебувала у шлюбі з 1988 по 2002 року. З 2001 року вона не проживала з ОСОБА_8 , а в 2002 році розірвали шлюб та розділили майно. Згодом в 2003 році ОСОБА_8 почав висловлювати матеріальні претензії, які були пов`язані з тим, що, на його думку, при розподілі майна, він не отримав належну йому частку статутного капіталу ТОВ «Реактив», засновником якого він був в свій час. З цього приводу за ініціативою ОСОБА_8 розпочалися суди, які проходили протягом 2003-2004 р.р., в ході чого ОСОБА_8 постійно здійснював психологічний вплив на неї і дітей. В результаті судових тяжб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено мирову угоду, та ОСОБА_8 було виплачено 230000 грн. Останній надав заяву, що не має жодних претензій. Однак у жовтні 2010 року ОСОБА_8 знову став висловлювати погрози на її адресу та через її сина ОСОБА_9 , вважаючи, що частка статутного капіталу підприємства повинна належати йому. Після цього у грудні 2010 року біля її будинку і будинку сина пролунало два вибухи. 26.09.2011 біля її офісу коли вона приїхала на роботу і знаходилася в будівлі пролунав вибух. Безпосередньо після вибуху, зі слів співробітників повз будівлі ТОВ «Реактив» проїхав автомобіль ОСОБА_8 , хто знаходився в авто видно не було, тому як вікна затоновані. При цьому в матеріалах кримінальної справи наявна постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.11.2011 стосовно ОСОБА_8 (колишнього народного депутата України), за відсутністю в його діях ознак злочину, передбаченого ст.ст. 146, 355, 189, 115 ч. 2 п. 11, 194 ч. 2, 27, 296 ч. 4, 263 ч.1 КК України, яка на даний час ніким не скасована. До матеріалів кримінальної справи долучено лист із зошита із записами про реалізацію товарів СПД ОСОБА_12 , де виявлено запис від 23.09.2011 про реалізацію мобільного телефону Нокіа, який згодом був використаний обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні вищевказаного злочину. Але, вказаний телефон фактично не був знайдений, по справі не доведено, що саме обвинувачений зробив дзвінок.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні усунути протиріччя та неповноту досудового слідства не виявляється можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України 1960 року суд, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про повернення прокурору кримінальної справи для організації проведення додаткового розслідування задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України повернути прокурору для організації проведення додаткового розслідування у зв`язку з неповнотою досудового слідства.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1