Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 19 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 13 листопада2013 року,за касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 серпня 2015 року щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 3
ст. 15, пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК,
в с т а н о в и л а:
За вказаним вироком міськрайонного суду ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК на строк
11 років, за ч. 3 ст. 15, пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК на строк 10 років,
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Апеляційний суд змінив вирок місцевого суду, виключив із його мотивувальної частини посилання суду на протоколи впізнання
ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 .
Крім того, постановив 13 листопада 2013 року вважати датою фактичного затримання ОСОБА_6 .
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у вичинені злочинів за таких обставин.
13 листопада 2013 року в період із 06.30 до 07.30 год. ОСОБА_6
у стані алкогольного сп`яніння у будинку
АДРЕСА_1 з хуліганських мотивів чотири рази вдарив ножем у шию та груди ОСОБА_11 , внаслідок чого настала смерть останнього.
Далі ОСОБА_6 у тому ж будинку з метою вбивства тим же ножем намагався вдарити у грудну клітину ОСОБА_9 , однак останній, захищаючись, вибив ніж із рук ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_6 почергово скляною пляшкою, скляним бутлем з медом та цеглою завдав численних ударів по голові потерпілого.
Рятуючись, ОСОБА_9 намагався залишити приміщення будинку, однак ОСОБА_6 наздогнав потерпілого, накинув йому на шию канат і почав душити, а потім надів на голову ОСОБА_9 поліетиленовий пакет і почав його стискати, перекривши доступ кисню.
Однак ОСОБА_9 вдалося покинути приміщення будинку через віконний отвір, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не довів свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство двох осіб з хуліганських мотивів,
до кінця з причин, що не залежали від його волі і не виконав усіх дій, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_9 .
Крім того, в цей же день приблизно о 07.50 год. у вказаному будинку ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння з метою приховання вчиненого ним вбивства ОСОБА_11 підпалив одяг на трупі останнього та розташовані поруч речі, внаслідок чого в будинку почалася пожежа.
Однак ОСОБА_12 свого умислу до кінця не довів із причин, які
не залежали від його волі, оскільки працівники Бердянського МРУ ГУ ДСНС України в Запорізькій області своєчасно погасили пожежу.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_13 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо
ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що прокурор та суд першої інстанції порушили вимоги частин 1 та 2 ст. 384 КПК, оскільки ОСОБА_6 не було роз`яснено його права на розгляд кримінального провадження судом присяжних. Крім того, на думку захисника, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Також захисник вказує на те, що апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження не дослідив усіх доказів, а ухвала цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись
на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений наводить доводи, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі захисника ОСОБА_13 .
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,які кожен окремо підтримали вимоги за скаргами, пояснення прокурора про безпідставність доводів, наведених у касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши зазначені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги
не підлягають задоволенню на таких підставах.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства з хуліганських мотивів,
у незакінченому замаху на умисне вбивство двох осіб з хуліганських мотивів та у замаху на умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу
за обставин, установлених судом і викладених у вироку, ґрунтується
на досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним.
Цей висновок суд обґрунтував:
показаннями потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_9 ;
свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 ,
ОСОБА_25 , та ОСОБА_26 ;
спеціаліста ОСОБА_27 ;
даними, що містяться: в акті про пожежу від 13 листопада 2013 року; у протоколі огляду місця події від 13 листопада 2013 року з відеозаписом його ходу та фототаблицею; в протоколах огляду місця події та огляду трупа ОСОБА_11 від 14 листопада 2013 року; у протоколах отримання зразків для експертизи у ОСОБА_9 від 14 листопада 2013 року та у ОСОБА_6 від 15 листопада 2013 року; у протоколах слідчого експерименту від 26 грудня 2013 року за участі свідків ОСОБА_10
та ОСОБА_23 , від 27 грудня 2013 року за участі потерпілого
ОСОБА_9 , у протоколах огляду диску для лазерних систем зчитування
від 19 листопада 2013 року, огляду предметів і одягу ОСОБА_6
від 14 листопада 2013 року, та обшуку від 20 листопада 2013 року;
у довідці від 13 листопада 2013 року № 917 про доставляння до Бердянської міської лікарні потерпілого ОСОБА_9 ; у висновках судово-медичних експертиз від 20 грудня 2013 року № 407, від 11 січня 2014 року № 14,
від 19 грудня 2013 року № 650, від 08 січня 2014 року № 11, від 08 січня
2014 року № 565, від 03 грудня 2013 року № 603, від 30 грудня 2013 року
№ 1178, від 27 грудня 2013 року № 686, від 30 грудня 2013 року № 1179,
від 17 січня 2014 року № 704, від 24 січня 2014 року № 19, від 24 січня
2014 року № 18; у висновку судової пожежотехнічної експертизи від 27 січня 2014 року № 2; у висновку комплексної судової експертизи волокон
та волокнистих матеріалів та експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів від 18 грудня 2013 року № 285, висновку судової дактилоскопічної експертизи від 11 грудня 2013 року № 887; у висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11 грудня
2013 року акт № 741, у висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи від 17 грудня 2013 року № 181-КТ; у звіті про оцінку вартості домоволодіння на АДРЕСА_1 , а також суд обґрунтував свій висновок іншими наведеними у вироку доказами, достовірність яких у колегії суддів не викликає сумніву.
Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Під час перевірки матеріалів кримінального провадження касаційний суд установив, що суд першої інстанції повністю дотримався вимог зазначеного закону.
Ретельно дослідивши наведені докази в їх сукупності, давши їм всебічну, повну й об`єктивну оцінку, виходячи зі встановлених
у кримінальному провадженні фактичних обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів і правильно кваліфікував його дії
за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, пунктами 1, 7 ч. 2 ст. 115 та за ч. 2 ст. 15, ч. 2
ст. 194 КК, атому наведені у скаргах доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_13 про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6
у вчиненні злочинів, за якими його засуджено, колегія судів вважає безпідставними.
Доводи засудженого та його захисника про порушення права ОСОБА_6 на захист, оскільки прокурор та суд першої інстанції не роз`яснили йому його права про можливість розгляду кримінального провадження судом присяжних, колегія суддів вважає неспроможними й такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КПК прокурор, суд зобов`язані роз`яснити особі, обвинуваченій у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно неї судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості та правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з ч. 2 вказаної норми закону такий обвинувачений під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 29 січня
2014 року прокурор склав і вручив засудженому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_28 письмове роз`яснення про можливість, особливості й правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних (т. 1, а.к.п. 2832).
Відповідно до супровідного листа 31 січня 2014 року прокурор згідно
з вимогами статей 283, 291 КПК направив до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, письмове роз`яснення про можливість, особливості й правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, а також розписки підозрюваного та його захисника про отримання копії обвинувального акта й реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1, а.к.п. 38).
У подальшому 12 лютого 2014 року під час підготовчого судового засіданні головуючий суддя роз`яснив ОСОБА_6 його право на розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних (запис судового засідання 14:39), у відповідь на що ОСОБА_6 повідомив, що бажає, щоб кримінальне провадження розглядалося колегією суддів (т. 1, а.к.п. 54, 55;
Доводи засудженого та його захисника про те, що апеляційний суд у результаті перегляду вироку місцевого суду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 не навів мотивів свого рішення не навів, колегія суддів вважає безпідставними.
Не погоджуючись із вироком, захисник ОСОБА_8 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу. У своїй скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, однобічність і неповноту судового слідства, а також вважаючи, що у кримінальному провадженні належним чином не з`ясовані його обставини, просила скасувати вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження щодо останнього.
Відповідно до вимог ст. 439 КПК апеляційний суд належним чином перевірив об`єктивність оцінки зазначених у вироку доказів, проаналізував доводи захисника ОСОБА_8 стосовно недоведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та відсутності в його діях складу злочину.
При цьому апеляційний суд, встановивши, що впізнання
ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_10 були проведенні всупереч вимогам статей 42, 52 КПК без участі захисника, яка є обов`язковою, а тому визнав ці докази недопустимими та правомірно виключив з мотивувальної частини вироку посилання місцевого суду на ці докази.
Інших порушень процесуального порядку дослідження та оцінки наведених у вироку доказів з боку суду першої інстанції, апеляційний суд не встановив, з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування судових рішень у кримінальному провадженні, не встановлено.
Керуючись статтями 376, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від

31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3