Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 31 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цикова Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрованого у тому АДРЕСА_1 , жителя
АДРЕСА_2 , раніше судимого, останнього разу за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від
21 грудня 2013 року (зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 лютого 2014 року) за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання
у виді арешту на строк 6 місяців; на підставі ч. 4
ст. 70 КК попередній вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від
11 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_6 (яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком тривалістю 1 рік на підставі
ст. 75 КК) постановлено виконувати самостійно,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК
до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.На підставі ст. 71 КК
за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком від 11 жовтня 2013 року
й остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі
на строк 4 років 6 місяців.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 11 квітня 2014 року приблизно о 21.00 год. у стані алкогольного сп`яніння у квартирі
АДРЕСА_3 повторно таємно викрав належну ОСОБА_8 кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанку». Після чого, приблизно о 23.01 та 23.02 год. ОСОБА_6 двічі через банкомат вказаного банку на вул. Зарічанській, 38 у тому ж місті, щоразу знімаючи по 200 грн, за що банком було знято комісію 20,12 грн, викрав із вищезазначеної кредитної картки 400 грн. Далі о 23.12 та о 23.17 год. ОСОБА_6 у магазині «Принцип 17»
на вул. Зарічанській, 30 у тому ж місті двічі розрахувався тією ж кредитною карткою на суму 87,75 грн. Таким чином він завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 507,87 грн.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадження судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку захисника, місцевий суд порушив право ОСОБА_6 на захист, а саме: всупереч вимогам ч. 2
ст. 314 КПК провів підготовче судове засідання без участі захисника; обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості його підзахисного у вчиненні злочину показаннями потерпілої, які остання давала під час досудового розслідування, не допитавши її в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК. Крім того, захисник вважає, що переглянутий у судовому засіданні диск із фотофіксацією з камери спостереження банкомату, де зафіксовано ОСОБА_6 під час зняття коштів, здобуто незаконним шляхом, а тому цей диск є недопустимим доказом у кримінальному провадженні. На вищевказане не звернув уваги апеляційний суд і у свою чергу незаконно долучив до матеріалів кримінального провадження надану банком виписку руху коштів за картковим рахунком потерпілої ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, ґрунтуються на підставі доказів, які, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, були досліджені і перевірені під час розгляду кримінального провадження та їм дана належна оцінка.
При цьому, на думку колегії суддів, у процесі досудового та судового слідства у кримінальному провадженні не було допущеноістотних порушень кримінального процесуального закону, які могли би вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07 серпня 2014 року обвинувальний акт надійшов на розгляд до місцевого суду, тоді як відповідно до копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 серії
НОМЕР_1 потерпіла ОСОБА_8 померла, у зв`язку з чим допитати її
у судовому засіданні місцевий суд не мав можливості (а.к.п. 60).
Однак, свій висновок про винуватість ОСОБА_6 місцевий суд обґрунтував показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що зі слів її сестри ОСОБА_8 їй стало відомо про обставини викрадення ОСОБА_6 належної сестрі кредитної картки. Крім того, ОСОБА_8 зазначала , що ОСОБА_6 обіцяв повернути зняті з картки гроші; даними, що містяться у виписці по особовому рахунку ОСОБА_8 та на диску, де камерами спостереження зафіксовано ОСОБА_6 під час зняття коштів у банкоматі.
У судовому засіданні ОСОБА_6 заперечив свою винуватість у вчиненні крадіжки кредитної картки, належної ОСОБА_8 , однак підтвердив, що магазин «Принцип 17» знаходиться біля його будинку.
Проаналізувавши всі досліджені у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши належну оцінку доводам засудженого ОСОБА_6 , висунутим ним на свій захист щодо обставин кримінального провадження, місцевий суд обґрунтовано визнав доведеною його винуватість у вчиненні злочину і правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК суд врахував ступінь тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявністьтаких, що його обтяжує, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння й рецидив злочинів. Суд також дослідив дані
про особу винного й урахував те, що ОСОБА_6 вчинив корисливий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком від 11 жовтня
За таких обставин місцевий суд із дотриманням вимог ст. 65 КК дійшов правильного висновку про призначення засудженому ОСОБА_6 покарання з його реальним відбуванням, мотивувавши у вироку свої висновки належним чином.
Що стосується доводів захисника про порушення місцевим судом
вимог ст. 314 КПК під час проведення підготовчого судового засідання, то колегія суддів вважає, що таке порушення не є безумовною підставою для скасування судових рішень з огляду на висновок судово-психіатричного експерта від 04 березня 2015 року про осудність ОСОБА_6 та на визначені у ст. 52 КПК випадки обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК потерпілий може здійснювати збирання доказів шляхом витребування й отримання від органів державної влади та місцевого самоврядування, від підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб копій документів, відомостей та інших офіційних дій, які здатні забезпечити надання суду допустимих доказів.
Доводи захисника про те, що долучені до матеріалів кримінального провадження відомості про рух коштів по картковому рахунку потерпілої ОСОБА_8 та матеріали фотофіксації з камер спостереження банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» є недопустимими доказами з точки зору методів та джерел отримання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи були предметом розгляду апеляційним судом, який правильно визнав їх необґрунтованими з огляду на зміст листа директора Хмельницької філії вказаного банку про звернення потерпілої ОСОБА_8 (щодо надання виписки про рух коштів по її картковому рахунку та матеріалів фотофіксації камер спостереження банкомату) й заяви потерпілої ОСОБА_9 про долучення матеріалів фотофіксації до кримінального провадження (а.к.п. 61, 181).
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування судових рішень, не виявлено.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 30 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити

без зміни, а касаційну скаргузахисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3