н/п 1-кс/640/8510/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
До Київського районного суду м. Харкова поштою 03.11.2016 о 16.05 год. надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арештна тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та було вилучено 02.11.2016 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон Sumsung DUOS ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-карткою Лайф № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Lenovo ІМЕІ: НОМЕР_3 сім-карткою «VNC» № НОМЕР_4 . Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову слідчого управління ГУ НП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Весніна,14, під`їзд №2.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в серпні 2016 року ОСОБА_6 , маючи намір направлений на вербування жінок, з використанням їх уразливого стану, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території держави Литва вступив у попередню змову у складі групи осіб з ОСОБА_7 . Відповідно до розподілених ролей у скоєнні злочину, ОСОБА_6 повинен підшукати на території України жінок, які через тяжкі особисті обставини можуть дати згоду на заняття проституцією, після чого, співучасники, під час особистих зустрічей з ними, повинні досягти домовленості про їх переміщення через державний кордон України до Литви для надання сексуальних послуг, а ОСОБА_7 згідно своєї ролі повинна надати допомогу з виготовлення жінкам паспортів громадян України для виїзду за кордон та віз, проведення фотосесій для публікування на сайті з надання сексуальних послуг, та організувати перебування жінок на території Литви.
Так, ОСОБА_6 у вересні 2016 року, діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , підшукав на території м. Харкова ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 для заняття проституцією на території Литви, після чого, 12.09.2016 близько 18 години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні торгового центру «Ave Plaza», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Сумська 10, зустрівся з нею та, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували їх здатність усвідомлювати свої дії, досяг з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до Литви для надання сексуальних послуг, тобто завербував її з метою сексуальної експлуатації.
Надалі ОСОБА_7 безпосередньо зустрічалась з ОСОБА_8 , з метою проведення фотосесій для публікування на сайті з надання сексуальних послуг та надання допомоги з виготовлення останній паспорту громадянина України для виїзду за кордон та візи.
Реалізуючи свій сумісний з ОСОБА_6 злочинний умисел, ОСОБА_7 02.11.2016 о 16 годині 25 хвилин зустрілась з ОСОБА_8 на території міжнародного аеропорту «Харків», за адресою: м. Харків вул. Ромашкіна 1, з метою її переміщення на територію держави Литва, де була затримана працівниками поліції.
31.10.2016 отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, що надає дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02.11.2016 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під якого виявлені та вилучені мобільний телефон Sumsung DUOS ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-карткою Лайф № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Lenovo ІМЕІ: НОМЕР_3 сім-карткою «VNC» № НОМЕР_4 .
Відповідно до положень ст.170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Арештованим може бути майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речові докази; майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації або якщо вона набула його безоплатно, за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак зазначеної в спеціальній конфіскації; майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна; майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями останніх, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному проваджені. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України з наведених нижче підстав.
Вилучені мобільний телефон Sumsung DUOS ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-карткою Лайф № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Lenovo ІМЕІ: НОМЕР_3 сім-карткою «VNC» № НОМЕР_4 містять в собі інформацію про контакти та телефонні з`єднання ОСОБА_6 в період вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим він є доказом кримінального правопорушення.
Орган досудового розслідування зазначає, що вилучення вказаних предметів було метою проведення обшуку згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 31.10.2016, у зв`язку з чим із відшуканням вказаних речей досягнуто мету проведення обшуку та вони повинні бути використані під час досудового розслідування, так як є доказами вчинення злочину.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор, слідчий просили задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Власник майна підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучений мобільний телефон має доказове значення у даному кримінальному провадженні, не заперечували проти вилучення інформації, що міститься у вказаних мобільних телефонах.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 надано дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення: рукописних та печатних нотатків та документи, що можуть бути використані в злочинній діяльності, електронних носіїв інформації (флеш-накопичувачи), мобільних телефонів та інших засоби зв`язку на яких може міститися інформація про спілкування та переписку з дівчатами яких намагаються вивезти до Литви та особами з яким ОСОБА_6 здійснює свою злочинну діяльність, банківських карток, документів дівчат яких вже переправили до країн ЄС з метою подальшої сексуальної експлуатації, грошових коштів здобутих від злочинної діяльності, а також інших предметів та документів, які мають значення для розслідування та встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
02.11.2016 на підставі вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 за адресою: АДРЕСА_2 , проведений обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 31.10.2016 вилучено зазначену у клопотанні мобільний телефон Sumsung DUOS та мобільний телефон Lenovo.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим, прокурором доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколів обшуку від 31.10.2016 мобільні телефони підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні слідчого, прокурора, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке вилучено 02.11.2016 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон Sumsung DUOS ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-карткою Лайф № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Lenovo ІМЕІ: НОМЕР_3 сім-карткою «VNC» № НОМЕР_4 до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУНП в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1