АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/554/16 Справа № 204/6887/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Бандурівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України за встановлених судом обставин, та йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.
ОСОБА_5 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з дати переведення з установи попереднього ув`язнення до установи відбування покарання у виді обмеження волі, з урахуванням при цьому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання у відповідності до ст.72 КК України.
Вирішена доля речового доказу.
На даний вирок подані апеляційні скарги прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
В апеляційних скаргах:
прокурор просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.
захисники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Захисник ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі також порушує питання про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_5 є аналогічними вимогам його захисників.
Потерпілим вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 не оскаржений.
По вищезазначеним апеляційним скаргам ухвалою від 02 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження.
Дане кримінальне провадження, в порядку ст.401 КПК України, винесено в судове засідання для вирішення питання щодо необхідності скасування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які вважали обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого необґрунтованим і просили його скасувати, думку прокурора, який вважав, що рішення суду щодо обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам закону, перевіривши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 щодо скасування ОСОБА_5 міри запобіжного заходу підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 не обирались.
Згідно ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з вироку, обираючи ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд своє рішення належним чином не мотивував, не навів ризики та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КК України, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Разом з тим, судом не було розглянуто можливість застосування, в разі необхідності, до обвинуваченого інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурором також не надано достатніх доказів, щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КК України, при ухваленні вироку, і того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання врахованим раніше ризикам.
Суд не може погодитись з позицією прокурора в судовому засіданні, що суд не порушив вимоги закону при обранні обвинуваченому такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою під умовою належного виконання вироку суду, з посиланням на положення ст. 57 КВК України.
Відповідно до вищеназваного Закону, підставою направлення засуджених до обмеження волі до місця відбування покарання є вирок суду, що вступив в законну силу.
Окрім того, відповідно до ч.1 ст.57 КВК України, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.
З врахуванням викладеного вважаю, що обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоцільним, а тому підлягає скасуванню, а обвинувачений підлягає звільненню з під варти.
Керуючись ст., 401 КПК України,
П О С Т А Н О В И Л А :
Скасувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ч.1 ст.289 КК України до 3 років обмеження волі, звільнивши його з під варти в залі суду.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_2