АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/668/16 Справа № 703/1801/16-к Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, якою повернуто прокурору Смілянської місцевої прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000933 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , останній раз судимого вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1105 грн.,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2016 року повернуто Смілянському місцевому прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Підставами прийняття такого рішення у підготовчому судовому засіданні суд вказав на те, що обвинувальний акт, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить правову кваліфікацію кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, в ньому містяться протиріччя між встановленими органом досудового розслідування фактичними обставинами кримінальних правопорушень, пред`явленим обвинуваченням та правовою кваліфікацією діянь обвинувачених, що унеможливлює, на думку суду, подальший судовий розгляд в межах пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення.

Також суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений ОСОБА_9 не досконало розуміє українську мову, тому дав вказівку органам досудового розслідування перевірити вказаний факт і при необхідності забезпечити його перекладачем та захисником зі стадії повідомлення про підозру.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судового рішення з підстав істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що викладені в ухвалі недоліки, які, на переконання суду стали підставою для повернення обвинувального акта прокурору, є формальними, а деякі з них такими, що не відповідають дійсності і не можуть бути перешкодою для призначення провадження до судового розгляду по суті пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення.

Звертає увагу, що суд першої інстанції вдався до оцінки дій обвинувачених, що на стадії підготовки справи до судового розгляду є неприпустимим.

Апелянт також стверджує, що ОСОБА_9 являється громадянином України, народився та проживає в м. Сміла, а в ході досудового розслідування заявляв про те, що розуміє українську мову, тому необхідність забезпечення його перекладачем та захисником зі стадії повідомлення про підозру, відсутня.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в підтримку поданої процесуальним прокурором апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінально процесуального закону.

За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який має відповідати вимогам ст. 109 КПК України і в ньому повинно бути зазначено всі, а не основні, процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування та прийняті по ним процесуальні рішення.

Вимоги кримінального процесуального закону щодо невідповідності даного обвинувального акта ст. 291 КПК України суддя місцевого суду в цілому дотримався та прийняв відносно цього законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 хоч і мається посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які їм інкриміновані, однак відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення, зокрема відсутній зафіксований висновок органу досудового розслідування про те, що вчинені обвинуваченими діяння містить всі ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених законом про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Оскільки наявність в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення є обов`язковим, тому доводи прокурора про достатність посилання в обвинувальному акті лише на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без розкриття кваліфікуючих ознак правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, є такими, що не відповідають вимогам закону.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що відповідно до вимог ст.ст. 314, 315 КПК України не є предметом дослідження під час підготовчого судового провадження, а підлягає встановленню під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, то вони є доречними. Однак, зважаючи на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є безумовною підставою його повернення прокурору як такого, що не відповідає вимогам закону, викладені в ухвалі суду протиріччя між встановленими органом досудового розслідування фактичними обставинами кримінальних правопорушень, пред`явленим обвинуваченням та правовою кваліфікацією діянь обвинувачених, підлягають усуненню.

Також підлягають додатковій перевірці заяви ОСОБА_9 про те, що він не досконало розуміє мову, якою проводиться судочинство, з метою недопущення порушення його права на захист.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, якою повернуто прокурору Смілянської місцевої прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000933 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :