Справа № 290/586/16-к

РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2016 року за №0000164, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно -технічною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, не судимого - згідно ст.89 КК України,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18.05.2016 року у ОСОБА_4 , який перебував поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Небесної сотні, 42 в с. Камінь Романівського району Житомирської області та належить приватному підприємцю ОСОБА_5 , виник умисел на проникнення до приміщенні вказаного кафе-бару з метою викрадення пачки цигарок.
ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою проникнення до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без згоди власника, за допомогою монтажного лома, який він заздалегідь приготував та приніс з собою, пошкодив 2 навісних замки, якими були зачинені грати біля входу до даного магазину. Після цього ОСОБА_4 , з метою проникнення до приміщення, мав намір пошкодити вхідні двері, які були зачинені вмонтованим замком, але його злочинні дії не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був помічений власницею зазначеного приміщення ОСОБА_5 , яка застала його на місці вчинення злочину.
Своїми діями, які виразились в незакінченому замахові на незаконне проникнення до володіння особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України.
24.06.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено Угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілій.
Розглядаючи в порядку, визначеному п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, згідно із статтею 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінальною провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив діяння, яке виразилось в незакінченому замахові на незаконне проникнення до володіння особи, а тому його дії кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, та призначає йому узгоджене сторонами, угодою про примирення, покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 374, 376, 473, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 24.06.2016 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами, угодою про примирення, покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до положень статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою засудженого після набрання вироком законної сили покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтями 394 ч.3, 424 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, прокурору та потерпілому копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1