Провадження № 1-в/639/1127/16
Справа № 639/2071/16-к
16 березня 2016 року м.Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву засудженого ОСОБА_5 , 1977 року народження, про застосування п. «в» ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08.04.2014 року, суд,
в с т а н о в и в:
02 березня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , 1977 року народження, про застосування ст.1 Закону України №1185-VII від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році», який набрав чинності 19.04.2014 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилається на те, що він засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.10.2015 року за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365, із застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та штрафу у розмірі 8500 грн., позбавлений звання майора внутрішньої служби, звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.01.2016 року вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.10.2015 року змінено та виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку на застосування додаткового покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. та позбавлення спеціального звання майора внутрішньої служби, в іншій частині вирок залишено без змін. Під час перебування на обліку інспекції до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризуюся позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дітей не позбавлений, і вважає, що підпадає під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, з урахуванням змін внесених до закону про амністію від 06.05.2014р.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування до засудженого ОСОБА_5 ст.6 Закону України «Про амністію», пояснення засудженого ОСОБА_5 та його адвоката, які просив застосувати до засудженого положення п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» та звільнити ОСОБА_5 від призначеного вироком суду покарання, перевіривши надані матеріали особової справи засудженого, суд вважає подання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ч.2 ст.86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частко возвільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повним або частковим звільненням від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України №1185-VII від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до п.«в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії до засуджених, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, суд вирішує за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого або за клопотанням самого засудженого чи законного представника.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Харкова, громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якої батьківських прав не позбавлений, засуджений вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.10.2015 року за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та штрафу у розмірі 8500 грн., позбавлений звання майора внутрішньої служби, на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.01.2016 року вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.10.2015 року змінено та виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку на застосування до ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. та позбавлення спеціального звання майора внутрішньої служби, в іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 27.01.2016 року.
Згідно ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.365 КК України є тяжким.
За таких обставин суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 згідно вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» не підпадає під дію ст.ст.1-5 зазначеного закону, оскільки засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, та не відбув однієї чверті призначеного вироком суду строку основного покарання.
Згідно ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році, засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону, скорочується наполовину невідбута частина покарання.
На підставі статті 11 Закону України Про амністію у 2014 році особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 19.04.2014 року.
Підстав, які б унеможливлювали застосування положень Закону Про амністію у 2014 році у відношенні ОСОБА_5 , визначених статтею 4 Закону України Про застосування амністії в Україні №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року, судом під час розгляду зазаченої справи не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України Про амністію у 2014 році підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст.ст. 6, 9, 11 Закону України Про амністію у 2014 році, ст.ст.85, 86 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
Заяву засудженого ОСОБА_5 , 1977 року народження, про застосування Закону України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08.04.2014 року задовольнити частково.
ОСОБА_5 скоротити наполовину невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.10.2015 року з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 27.01.2016 року, на підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) діб з часу її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Харкова.

Суддя ОСОБА_1