АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/104/16 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/211/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2016р. про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відносно
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молодогвардійськ

Краснодонського району Луганської області, який

мешкав за адресою:

АДРЕСА_1

2 лютого 2016р., Софіївський районний суд Дніпропетровської області розглянув клопотання ОСОБА_6 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у в строк відбування покарання, відмовивши йому у задоволенні клопотання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а саме строк його перебування у медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи.

2 лютого 2016р. Софіївський районний суд Дніпропетровської області, відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

В ухвалі суд зазначив, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 , 28.05.2014р. засуджений Куйбишевським районним судом Запорізької області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.156, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3р., і що запобіжний захід відносно нього до набрання судовим рішенням законної сили не застосовувався.

Як зазначив суд, ОСОБА_6 , 08.07.2014р. затримано в порядку виконання вироку, який набрав законної сили 28 червня 2014р.

Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції постановив незаконне рішення, оскільки не врахував, що 26 листопада 2014р. за постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області його помістили в Новозлатопільську психіатричну лікарню Запорізької області після скоєння інкримінованого йому злочину, де він перебував до моменту його затримання 04.07.2014р.

При цьому засуджений звертає увагу, що весь час його знаходження в Новозлатопільській психіатричній лікарні його доставляли, як до райвідділу міліції, так і в судові засіданні.

Засуджений вказує, що 04.07.2014р. він був конвойований із Новозлатопільської психіатричної лікарні до слідчого ізолятора м.Вольнянська Запорізької області, що підтверджено довідкою, наявною в матеріалах його особової справи, тому він не погоджується із протоколом його затримання, датованим 08.07.2014р.

ОСОБА_6 , вважає, що суд першої інстанції повинен був зарахувати йому відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, період його перебування у психіатричній лікарні з 26.11.2013р. по день його конвоювання, 04.07.2014р. до місця попереднього ув`язнення.

Прокурор, який брав участь в апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не може бути задоволена з наступних підстав.
Доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи відносно ОСОБА_6 , надіславши запити до Куйбишевського районного суду Запорізької області, адміністрації Софіївської виправної колонії (№45) і отримавши на них відповіді, встановила наступне.
28 травня 2014р., Куйбишевський районний суд Запорізької області, засудив ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченогоч.2 ст.156 КК України і, застосувавши правила ч.1 ст.69 КК України, призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3р. (ар.пр.7-9).
Запобіжний захід ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не застосовувався, до набрання вироку законної сили (ар.пр.9).
З розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили (ар.пр.10) видно, що рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 травня 2014р. відносно ОСОБА_6 , набрало законної сили 28 червня 2014р.
З протоколу затримання особи (ар.пр.5-6) видно, що ОСОБА_6 , було затримано 8 липня 2014р. на підставі вироку Куйбишевського районного суду від 28.05.2014р., тобто після набрання вказаним вироком законної сили.
З відповіді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17.03.2016р. (ар.пр.37), вбачається, що слідчим суддею в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , не ухвалювалося рішення про призначення і проведення обвинуваченому стаціонарної судово - психіатричної експертизи, однак суд зазначив, що матеріали справи містять акт судово-психіатричного експерта №102 від 24.02.2014р. про проведення ОСОБА_6 амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, яка була проведена на підставі постанови слідчого СВ Куйбишевського РВ ОСОБА_8 від 17.02.2014р., копію, якої додав до відповіді (ар.пр.39-46).
З відповіді установи виконання покарань Софіївської виправної колонії (№45), колегія суддів встановила, що в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 відсутні будь-які дані, які б підтверджували його перебування в психіатричній лікарні при проведенні судово-психіатричної експертизи (ар.пр.56).
Також, з відповіді Софіївської виправної колонії (№54) на запит апеляційного суду (ар.пр.56) , встановлено, що медична картка засудженого ОСОБА_6 містить епікриз-виписку стаціонарного хворого № 380, копія якого додана до відповіді (ар.пр.58).
З вказаного епікризу-виписки вбачається, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в Новозлатопільському медичному закладі з 26 листопада 2013р. по 4 липня 2014р. (ар.пр.58), також у епікризі вказано, що ОСОБА_6 був забраний з лікарні начальником ізолятора тимчасово тримання Куйбишевського райвідділу міліції в Запорізькій області, капітаном міліції ОСОБА_9 , при цьому зверху, над датою надходження до лікарні-26.11.2013р., і датою виписки-04.07.2014р., олівцем зазначена дата 08.07.2014р. ( дата затримання засудженого в порядку виконання вироку від 28.05.2014р.)
Тобто, колегія суддів перевіривши, як доводи апеляційної скарги засудженого, так і матеріали провадження, а також дослідивши додаткові, витребувані матеріали встановила, що до ОСОБА_6 , у даному кримінальному провадженні, у розумінні визначеному ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення не застосовувалося, оскільки запобіжний захід йому не обирався, і у медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи він не перебував, а перебував на лікуванні в Новозлатопільській психіатричній лікарні у зв`язку з наявною у нього хворобою дитинства по якій він має другу групу інвалідності.
Щодо судово-психіатричної експертизи, яка була проведена засудженому, 24.02.2014р. на підставі постанови слідчого від 17.02.2014р., то колегія суддів встановила, що експертиза проводилася амбулаторно, була проведена за один день, тобто при її проведенні ОСОБА_6 не перебував у відповідному медичному закладі у стаціонарному відділенні.
У зв`язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на законних підставах відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, і не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2016 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4