АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3885/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
особи, щодо якої розглядається питання про видачу (екстрадицію), ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у провадженні начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено скаргу захисника ОСОБА_9 та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 22 вересня 2016 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації.
Згідно з ухвалою слідчого судді, постанова прокурора про видачу особи (екстрадицію) є передчасною, оскільки ОСОБА_8 оскаржено рішення Державної міграційної служби України про відмову в оформленні документів щодо визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. Тобто, як вказано в ухвалі слідчого судді, екстрадиційна перевірка проведена неповно та на момент постановлення рішення продовжують існувати обставини, які виключають видачу вказаної особи іншій державі.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор у провадженні начальник відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 22 вересня 2016 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації.
Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, щопостанова про видачу особи (екстрадицію) була винесена за відсутності обставин, які могли перешкоджати видачі ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. ст. 587, 589 КПК України, до Російської Федерації. Зокрема, як вказує апелянт, згідно листа Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві за вих. № 1-12/вх7087-16 від 02 серпня 2016 року, громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 було відмовлено в оформленні документів щодо вирішення питання у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому автор апеляції зазначає, що лише 26 вересня 2016 року до прокуратури Київської області з Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві надійшов лист за № 1-12/3313-16 від 22 вересня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 звернувся із скаргою до Державної міграційної служби України про відмову в оформленні вказаних документів. Тому прокурор вважає незаконною оскаржувану ухвалу слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 22 вересня 2016 року було прийнято рішення про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 210; п. п. «а, є, ж, з» ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу Російської Федерації.Зокрема, постанова мотивована тим, що під час екстрадиційної перевірки прокуратурою Київської області не встановлено обставин, передбачених ст. 589 КПК та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_8 , у тому числі відсутність у останнього статусу біженця.
12 липня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві із заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту (вхідний № 0-1148-16 від 12 липня 2016 року).

(а. с. 4 7, т. 1)

Згідно з повідомлення заступника начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в місті Києві ОСОБА_11 від 28 липня 2016 року № 175, ОСОБА_8 було відмовлено в порядку ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують податкового або тимчасового захисту» в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з очевидною необґрунтованістю заяви, відсутністю побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.
(а. с. 15, т. 1)

Зазначене повідомлення адміністрацією Київського слідчого ізолятора вручено ОСОБА_8 10 серпня 2016 року.
(а. с. 62, 64, т. 1)

15 серпня 2016 року ОСОБА_8 звернувся зі скаргою до Голови Державної міграційної служби України на повідомлення № 175 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, тобто у передбачений ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» п`ятиденний строк (вхідний № Л-2724 від 15 серпня 2016 року).
(а. с. 16 19, т. 1)

Згідно відповіді першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві ОСОБА_12 № 1-12/вх9598-15 від 20 жовтня 2016 року, відповідне рішення на скаргу адвоката в інтересах ОСОБА_8 стосовно наказу ГУ ДМС України в місті Києві від 28 липня 2016 року № 416 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання ОСОБА_8 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, станом на 18 жовтня 2016 року до зазначеного органу не надходило.
(а. с. 65, т. 1)

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви в порядку, встановленому законодавством України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що постанова заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 22 вересня 2016 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 до Російської Федерації є передчасною та такою, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 590 КПК України, оскільки постановлена до остаточного розгляду скарги ОСОБА_8 і прийняття по ній рішення, а тому доводи прокурора у провадженні начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 591 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2016 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_9 та скасовано постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 22 вересня 2016 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у провадженні начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4