Справа № 750/375/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/481/2016
Категорія - : ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009283 від 24 листопада 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, з професійно - технічною освітою, працюючого столяром ТОВ Кофані, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України направити на новий судовий розгляд.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 25 листопада 2015 року, тобто з дня фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, - тримання під вартою залишено без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 25 листопада 2015 року по 04 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави - 982 грн. 08 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення 100 000 грн. моральної шкоди та 5126 рн. 66 коп. майнової шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2626 грн. 66 коп. майнової шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Питання про долю речових доказів вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання, на кухні квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс п`ять ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_10 , від одного з отриманих ударів ОСОБА_10 вдарився один раз головою об стіну кухні, що знаходилася позаду нього, а після останнього нанесеного ОСОБА_7 удару ОСОБА_10 впав на підлогу кухні, попередньо вдарившись головою об стіл, що знаходився на кухні, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді черепно - мозкової травми: синців обличчя та крововиливів в м`які тканини під ними, забійної рани з округлим осадненням потиличної ділянки зліва та крововиливу в м`які тканини голови з внутрішнього боку потиличної ділянки зліва, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішнього боку тім`яної ділянки зліва, лінійних переломів потиличної кістки з переходом на піраміду скроневої кістки, субдурального крововиливу по випуклій поверхні лівої лобно - тім`яної ділянки та на базальній поверхні лобної та скроневої часток зліва, плямистих субарахноїдальних крововиливів та забоїв кори на полюсах обох лобних та скроневих часток, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 979 від 28.12.2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_10 настала від набряку головного мозку, який виник внаслідок черепно - мозкової травми із переломами потиличної кістки, забоями головного мозку, субарахноїдальними та субдуральним крововиливом, 24.11.2015 року, у проміжок часу між 17 год 40 хв та 19 год 40 хв. на першому поверсі у під`їзді будинку АДРЕСА_3 .

В своїй апеляційній скарзі захисник вказує на неповноту судового слідства та деякі суперечності в показаннях свідків і обвинуваченого. Зазначає, що судом не надана оцінка розбіжностям в показаннях свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , та не усунуті розбіжності. Вказує на неправомірність відмови в задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи для вирішення питання можливості отримання тілесних ушкоджень, які потягнули за собою смерть потерпілого. Виражає незгоду щодо правильності предявленого обвинувачення і доведеності вини за ч. 2 ст. 121 КК України, адже обвинувачений ОСОБА_7 не бажав настання таких наслідків, а тому вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, обвинуваченого, який погодився з апеляційною скаргою та просив її задовольнити, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його визнано винуватим, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України визнав частково підтвердивши нанесення ОСОБА_10 ударів в область голови, але заперечив, що від таких його дій настала смерть останнього. Також, обвинувачений пояснював, що під час інциденту потерпілий падав на підлогу кухні і вдарився об стіл. Плями крові на підлозі столі та стінах утворилися від того, що потерпілий підіймаючись з полу хапався рукою за стіл та махав руками і кров на руках потрапляла на стіну.

Також його вина підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами у кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 24 листопада 2015 року, близько 18 години, вона спускалась з третього поверху ліфтом і коли двері ліфту відчинилися, то в кабінці вона побачила чоловіка та дівчину, які стояли, а на підлозі поруч з ними щось лежало темне, але то була не собака. Чоловік сказав дівчині, що не на цьому поверсі потрібно виходити і вони поїхали далі вниз. Вона знову викликала ліфт і також спустилася на перший поверх де побачила на підлозі лежачого незнайомого чоловіка. Цей чоловік щось намагався сказати, але вона не зрозуміла, що саме. Спочатку вона спробувала наздогнати чоловіка та дівчину, щоб вони забрали його і не залишали у під`їзді але їх ніде не було. Після того, як вона повернулась до під`їзду, то сусіди викликали поліцію.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підтвердили факт виявлення в під`їзді будинку мертвого чоловіка та виклик поліції.

Свідок ОСОБА_16 , дружина обвинуваченого, підтвердила, що в ході інциденту її чоловік ОСОБА_7 наніс ОСОБА_17 удар кулаком в ніс від чого у того пішла кров. Також, вказаний свідок пояснювала, що коли її чоловік відштовхнув потерпілого рукою то останній впав на підлогу, вдарившись головою об кухонний стіл. Разом з чоловіком та потерпілим вони спустились ліфтом на перший поверх та залишили останнього там.

Із пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається, що 24.11.2015 року, приблизно на початку 18 години, він приїхав з роботи додому. У під`їзді на першому поверсі він побачив незнайомого чоловіка, який сидів навколінцях біля батареї. У чоловіка була борода і розбитий ніс, інших тілесних ушкоджень у чоловіка він не бачив. Десь о 19 годині він йшов на роботу в нічну зміну, то вже в під`їзді була міліція.

Судово-медичний експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що ним проводилася судово-медична експертиза трупа потерпілого ОСОБА_10 .. Причиною смерті потерпілого став набряк головного мозку, який виник внаслідок черепно-мозкової травми із переломами потиличної кістки, забоями головного мозку, субарахноїдальними та субдуральним крововиливом. Частина тілесних ушкоджень, що входять до комплексу черепно-мозкової травми (забійна рана з округлим осадненням потиличної ділянки зліва та крововилив в м`які тканини голови з внутрішнього боку потиличної ділянки зліва, крововилив в м`які тканини голови з внутрішнього боку тім`яної ділянки зліва, лінійні переломи потиличної кістки з переходом на піраміду скроневої кістки, субдуральний крововилив по випуклій поверхні лівої лобно - тім`яної ділянки та на базальній поверхні лобної та скроневої часток зліва, плямисті субарахноїдальні крововиливи та забої кори на полюсах обох лобних та скроневих часток) не могли утворитися від падіння потерпілого з наступним ударом потилицею об край столу, як про це зазначає під час слідчого експерименту та допиту ОСОБА_7 , але вони могли утворитися від падіння потерпілого з наступним ударом потилицею об поверхню (столешницю) столу. При переломі потиличної кістки має бути виділення крові.

Крім показань свідків вина обвинуваченого підтверджується також:-протоколом огляду місця події від 24.11.2015 року та фототаблицею до нього, згідно яких був проведений огляд квартири АДРЕСА_2 , де мешкає обвинувачений ОСОБА_7 , в ході якого виявлено: на підлозі в коридорі дитяча пелюшка зі слідами речовини бурого кольору, на кухні на шпалерах, на стіні, на столі, на стільці маються сліди речовини бурого кольору,

- протоколом огляду місця події від 24.11.2015 року, згідно якого був проведений огляд на 9 поверсі площадки біля кв. АДРЕСА_4 де з лівої сторони від ліфту на куті стіни, виявлені плями бурого кольору (а.с.65), при подальшому огляді сходів, міжповерхових площадок, перил, стін, сміттєпровідів, балконів, поверхових площадок кожного поверху, починаючи з дев`ятого поверху і закінчуючи першим поверхом, а також ліфтової кабіни в даному під`їзді будинку де був виявлений труп потерпілого ОСОБА_10 видимих слідів біологічного походження та інших слідів, які б вказували на вчинення злочину не виявлено;

- висновком експерта № 1112 від 26.11.2015 року, згідно якого на момент дослідження 26.11.2015 року у ОСОБА_7 були тілесні ушкодження у вигляді саден обох кистей, котрі могли виникнути 24.11.2015 року за обставин нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2015 року та відеофіксацією до нього, згідно яких обвинувачений ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно розповів та показав на місці за адресою: АДРЕСА_1 , про події які відбувались 24.11.2015 року,

Таким чином, виходячи із досліджених судом першої інстанції доказів встановлено, що в ході конфлікту, який відбувся на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин потерпілий ОСОБА_10 намагався вдарити ОСОБА_16 , проте не здійснивши ударів, обвинувачений наніс йому п`ять ударів кулаками обох рук в область обличчя, від отриманих ударів ОСОБА_10 вдарявся головою об стіну кухні та падав на підлогу, попередньо вдарившись головою об стіл. Заподіяння такої кількості ударів в повній мірі підтверджується висновками експертів №979 від 28.12.2015 року та № 1112 від 26.11.2015 року, згідно якого на момент дослідження 26.11.2015 року у ОСОБА_7 були тілесні ушкодження у вигляді саден обох кистей, котрі могли виникнути 24.11.2015 року за обставин нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 .. Більш того, вже після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий не зміг сам вийти з квартири ОСОБА_19 , оскільки фактично перебував у непритомному стані, що підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які бачили 24.11.2015 р., близько 18 години, перша в ліфтовій кабінці чоловіка та дівчину, які стояли, а на підлозі поруч з ними щось лежало темне, але не собака, а в подальшому на первому поверсі вже лежачого чоловіка, а другий чоловіка якій сидів біля ліфту, що вказує на те, що то був потерпілий ОСОБА_10 , який не міг навіть стояти на ногах. Такі показання узгоджуються з протоколом огляду місця події від 24.11.2015 року, згідно якого на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_3 з лівого виходу з ліфту на куті стіни були виявлені сліди бурого кольору, які свідчать про те, що транспортування потерпілого ОСОБА_10 відбувалося з дев`ятого, а не восьмого поверху, оскільки як встановлено в судовому засіданні кров йшла лише у потерпілого ОСОБА_10 , що в свою чергу підтверджує неможливість потерпілого особисто покинути квартиру і спростовує показання обвинуваченого та його дружини щодо самостійного його переміщення на перший поверх.

Таким чином, зважаючи на характер активних дій обвинуваченого, який за короткий термін часу наніс потерпілому кожного разу по декілька ударів руками в життєво важливі органи і при цьому, при падінні не від поштовху а саме від удару останній вдарився головою об стіл і отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер, такі дії обвинуваченого носили навмисний характер і правильно кваліфіковані судом яз злочин передбачений ч.2 ст.121 КК України, а тому посилання захисника на неправильне предявлення обвинувачення та перекваліфікацію його дій на ст. 119 чи ст. 128 КК України безпідставні.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В основу вироку та доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, колегія суддів кладе докази, що отримані на досудовому провадженні законним шляхом і містяться в процесуальних документах та які досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, дослідив всі докази і, надавши їм оцінку, обґрунтовано поклав в основу вироку показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 з огляду на те, що останні не є близькими родичами ОСОБА_7 і не зацікавленими особами у вирішенні даної справи.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є інвалідом 3 групи загального захворювання, має матір ОСОБА_20 , інваліда 3 групи, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується мешканцями будинку за місцем проживання, позитивну характеристику за місцем роботи, його сімейний стан, а саме, має на утриманні малолітню дитину, майновий стан, його хворобливий стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, і обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Отже, покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження і є справедливим.

Твердження захисника про те, що судом не було усунуто розбіжностей в показаннях свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 щодо періоду часу та стану чоловіка якого вони бачили біля ліфту не заслуговують на увагу, оскільки суттєвих розбіжностей в іх свідченнях місцевий суд не встановив адже суб`єктивне сприймання подій, часу коли вони бачили потерпілого його стану жодним чином не може розцінюватись, як розбіжність в їх свідченнях, а тому, апеляційний суд вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами по справі, і такими, що цілком обгрунтовано покладені в основу вироку місцевого суду.

Доводи щодо неправомірної відмови в задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи для вирішення питання можливості отримання тілесних ушкоджень, які потягнули за собою смерть потерпілого, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновок судово-медичного експерта за № 979 від 28.12.2015 року є об`єктивним, детальним, переконливим, складений фахівцем, і дані підсумки проведеної експертизи разом з поясненнями самого експерта в суді з цього приводу в повній мірі відповідають на всі поставлені запитання та спростовують доводи апелянта.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності і те, що можливість здобуття нових доказів вичерпана, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що у ОСОБА_7 розладів психічної діяльності на даний час і на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, не знайдено, тому він, як дієздатна особа, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

З огляду на це, істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 426 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 05 березня 2016 року по 20 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4