ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/8196/16-к
провадження № 1-кс/201/5173/2016
УХВАЛА
02 червня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

Підозрюваного ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000062 клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новомосковська, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий на посаді старшого слідчого СВ Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В СТ А Н О В И В:
Прокурор звернувся з клопотанням до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що ОСОБА_6 наказом № 1 о/с від 07.11.2015 року Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області призначено на посаду старшого слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.

Громадянином ОСОБА_8 , який працює волонтером Християнської благодійної організації «Милосердне серце», було орендовано жиле приміщення в АДРЕСА_3 , в якому проходили реабілітацію люди с алкогольною и наркотичною залежністю. Дане приміщення використовувалось як центр реабілітації.

31 січня 2016 року до вищевказаного реабілітаційного центру для проходження лікування був доставлений громадянин ОСОБА_9 , у якого після прибування у центрі 03.02.2016 року на фоні алкогольної залежності стався психічний розлад, під час якого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження об предмети, які знаходились у приміщенні центру. З метою припинити дії ОСОБА_9 щодо нанесення собі тілесних ушкоджень інші пацієнти цього ж центру громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_11 схопили ОСОБА_9 та зв`язали останньому руки та ноги, після чого віднесли на другий поверх будинку та поклали на ліжко щоб останній заспокоївся.

Через деякий час цього ж дня громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при перевірці самопочуття ОСОБА_9 встановили, що осатаній не дихає та не подає ознак життя.

За фактом смерті ОСОБА_9 співробітниками Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР № 0000346 від 04.02.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У вищевказаному провадженні проведення досудового розслідування було доручено старшому слідчому Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 .

Приблизно в середині лютого 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті слідчого відділу Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області викликав ОСОБА_8 та під час бесіди з ним повідомив ОСОБА_8 , що ним, ОСОБА_6 розслідується кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_9 , що по вказаному провадженню громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є пацієнтами центру реабілітації будуть притягнуті до кримінальної відповідальності, що негативно вплине на імідж центру.

При цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із корисливих мотивів, висунув вимогу ОСОБА_8 , що у разі надання йому, ОСОБА_6 , неправомірної вигоди, він прийме рішення, про непритягнення громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.

10 березня 2016 року знаходячись у м. Новомосковськ по вул. 195 Стрілецької дивізії поблизу магазина «Дом Мяса» ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із корисливих мотивів, висунув вимогу ОСОБА_8 , про передачу йому, ОСОБА_6 , неправомірної вигоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень за прийняття рішення про непритягнення громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності та не настання негативних наслідків для ОСОБА_8 та реабілітаційного центру яким він керує.

В подальшому 18 березня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 19, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи із корисливих мотивів знову висунув вимогу ОСОБА_8 про передачу йому неправомірної вигоди у сумі 8 000 гривень за не притягнення громадянина ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності та не настання негативних наслідків для ОСОБА_8 та реабілітаційного центру яким він керує.

При цьому ОСОБА_6 висунув вимогу, передати неправомірну вигоду в сумі 5000 тисяч гривень у строк до 21 березня 2106 року.

21 березня 2016 року приблизно о 18 годині громадянин ОСОБА_8 , не бажаючи негативних наслідків для себе та для громадян ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , перебуваючи у м. Новомосковськ на вул. Комсомольській (Паланочна) поблизу кафе «Самара», передав, а старший слідчий ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, отримав частину неправомірної вигоди у сумі 3 000 (три тисяча) гривень, за не притягнення громадянина ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності у кримінальному проваджені № 0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та не настання негативних наслідків для ОСОБА_8 та реабілітаційного центру яким він керує.

При цьому ОСОБА_6 висунув вимогу, передати йому ОСОБА_6 другу частину неправомірної вигоди в сумі 3000 тисяч гривень у строк до 24 березня 2106 року.

В подальшому, 24 березня 2016 року приблизно о 14 годині громадянин ОСОБА_8 , не бажаючи негативних наслідків для себе, перебуваючи у м. Новомосковськ на вул. Комсомольській (Паланочна) поблизу кафе «Самара», передав, а старший слідчий ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, отримав частину неправомірної вигоди у сумі 3 000 (три тисяча) гривень, за не притягнення громадянина ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності у кримінальному проваджені № 0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та не настання негативних наслідків для ОСОБА_8 та реабілітаційного центру яким він керує.

Крім того під час зустрічей 21 та 24 березня 2016 року ОСОБА_6 розповів ОСОБА_8 , які слідчі дії він буде проводити для того щоб громадянина ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не притягувати до кримінальної відповідальності, а саме проведе слідчий експеримент за участю вищевказаних громадян та громадянки ОСОБА_13 . При цьому перед слідчим експериментом виходячи з наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 розповість та покаже свідкам, що вони повинні будуть зробити та що показати під час проведення слідчого експерименту, щоб в подальшому експерт надав відповідні висновки.

Під час останньої зустрічі 24 березня 2016 року ОСОБА_6 призначив проведення слідчого експерименту у реабілітаційному центрі на 1-2 квітня 2016 року, після проведення якого ОСОБА_8 повинен буде передати останню частину неправомірної вигоди ОСОБА_6 в сумі 2000 (дві тисячі) гривень за не притягнення громадянина ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.

Однак, 31 березня 2016 року, ОСОБА_6 був затриманий співробітниками правоохоронних органів за вчинення іншого корупційного правопорушення, у зв`язку з чим останню частину неправомірної вигоди у сумі 2000 (дві тисячі) гривень, він не отримав.

01 червня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у одержанні неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав, просив визначити заставу у розмірі 750 мінімальних заробітних плат.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили суд застосувати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження №0000062, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є не доцільним.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. Враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суд вважає необхідним визначити заставу в сумі сімдесят розмірів мінімальних заробітних плат, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193,194 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_6 , під вартою є 01 серпня 2016 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 або іншою фізичною чи юридичною особою на рахунок № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 96 460 гривень, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, які проводять досудове розслідування; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора, повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин, або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1