Справа № 752/8309/16-к
Провадження №: 1-кп/752/609/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
23.04.2016 року приблизно о 00:10 год., на загальному коридорі будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_3 , 1982 р.н., на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт із знайомим ОСОБА_5 , 1981 р.н. Під час конфлікту ОСОБА_3 , тримаючи у лівій руці ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_5 .
Внаслідок завданого удару ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 934/Е від 16.05.2016 року у потерпілого ОСОБА_5 було виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці справа та нижче пупка по кологрудинній лінії на 4,5 см від серединної лінії, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кішки та її брижейки, з явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 1л крові). Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя, тому виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що 23.04.2016 року знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю дівчиною. Приблизно о 00-10 год. до нього прийшов ОСОБА_5 із двома іншими наглядно знайомими йому чоловіками з метою забрати гроші, які він був винен ОСОБА_5 за ком`ютер. Оскільки на той момент грошей у нього не було, між ними виник словесний конфлікт, під час якого на загальному коридорі біля його квартири, він, тримаючи у лівій руці ніж, наніс ним один удар в область живота ОСОБА_5 та пішов до своєї квартири. Після чого, приїхали працівники поліції, які його затримали. У вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що має намір у майбутньому компенсувати потерпілому заподіяну шкоду.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю доведена у судовому засіданні.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні батька похилого віку та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та вважає можливим, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, не виїжджати на постійне проживання за межі країни без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.
Речові докази: сліди речовини бурого кольору, які було поміщено до паперового конверту білого кольору із пояснювальними надписами та підписами учасників огляду місця події та предмет схожий на ніж, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві (квитанція № ФП-010752) знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя