АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000814 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.05.2009 р. вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 600 грн., 27.04.2012 р. вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.4, 70 ч.1. 70 ч.4 7 КК України до покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 15.07.2014 р. звільненого згідно ухвали Пісчанського районного суду Вінницької області на підставі ЗУ «Про амністію» від 19.04.2014 р., обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 3-х місяців арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Вирішено долю речових доказів.
На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яку підписав також обвинувачений, в якій просили скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначити покарання узгоджене сторонами.
При цьому апелянти посилались на те, що в ході досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 була підписана угода про примирення, в якій останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та відшкодував завдану шкоду. Також сторонами було узгоджене покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести, а саме: 1
провадження №11кп/794/378/16 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9
рік позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 рік. Апелянти також зазначали, що прокурор та обвинувачений в судовому засіданні просили затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену сторонами міру покарання, однак суд першої інстанції, в порушення вимог КПК, угоду не прийняв до уваги. Також апелянти вважають, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 можливо застосувати ст. 69 та ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апелянтів безпідставні і в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2015 р., приблизно о 17.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні роздягальні працівників автомийки «Авто баня» по вул. Комарова, 1 в м. Чернівці, шляхом вільного доступу зі штанів потерпілого ОСОБА_8 , повторно викрав мобільний телефон марки «SONY-XPERIALT 25 " ІМЕІ № НОМЕР_1 з флеш картою об`ємом 8 ГБт та стартовим пакетом «МТС», чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 3710 грн.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винуватість, обсяг обвинувачення та кваліфікація дій обвинуваченого, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду, які ніким не оспорено.
З кримінального провадження вбачається, що в суд першої інстанції був скерований обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України. В ході підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим не заявлялось клопотання про розгляд провадження на підставі угоди. Зазначена угода про примирення, на яку посилається адвокат, в матеріалах справи відсутня, суду не надавалась та не була предметом розгляду в судових засіданнях і подана апелянтами лише разом з апеляційною скаргою.
Зазначені обставини повністю підтверджуються звукозаписом технічної фіксації судового засідання, з якого вбачається, що під час судового розгляду ні обвинувачений, ні прокурор не висловлювали свої побажання щодо розгляду угоди про примирення та її затвердження. Оскільки судовий розгляд здійснювався у відсутності потерпілого, який виїхав за межі України, постановлення вироку на підставі угоди між обвинуваченим та потерпілим про примирення, відповідно до вимог ст.474 КПК України, було неможливим і така угода не могла бути предметом розгляду в судовому засіданні.
А тому посилання апелянтів про те, що судом угода про примирення не взята до уваги, є надуманими, безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи та вимогам КПК України.
Що стосується вимог апелянтів про скасування вироку та ухвалення нового, яким затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому більш суворе покарання із застосуванням ст.75 КК України, то вони також є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
За таких обставин, вимоги апелянтів про призначення ОСОБА_6 покарання за ст. 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із застуванням ст.ст. 69, 75 КК України, суперечать вимогам ст.421 КПК України, оскільки апелянти просять призначити більш суворіше покарання, ніж призначено ОСОБА_6 судом першої інстанції.
А тому колегія суддів вважає, що зазначені вимоги апелянтів є необгрунтовані та суперечать вимогам КПК України.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України.
Підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 421, 474 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12.09.2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_10
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя