В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши у приміщенні суду дистанційне судове засідання між Дніпровським районним судом м. Києва та Київським СІЗО Державної пенітенціарної служби України Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області у кримінальному провадженні № 0005278 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.07.2002 року Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-20.08.2004 року Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-21.12.2007 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі, 27.10.2015 року звільнений з Житомирської ВК №4 на підставі п. «а» ст.8 Закону «Про амністію» від 08.07.2011 року;

-22.09.2014 року Печерським районним судом Києва за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

-04.11.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 12.04.2015 року приблизно о 00 години 00 хвилин, перебуваючи в центральній частині міста, біля входу до станції метро «Хрещатик» побачив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який знаходився в нетверезому стані. В цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та запитав у останнього де він проживає, на що останній повідомив адресу свого місця проживання. Після чого ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 проїхати на таксі додому, на що останній погодився.

Перебуваючи в таксі, ОСОБА_6 заснув, а ОСОБА_4 скориставшись тим, що останній спить, таємно повторно з корисливих спонукань викрав, з кишені останнього, ключі від квартири.

Після чого, приїхавши за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 залишився спати в таксі, а ОСОБА_4 зайшов у під`їзд, піднявся на шостий поверх та за допомогою ключів, відчинив вхідні двері та незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 .

В подальшому, ОСОБА_4 умисно, таємно повторно вчинив крадіжку чужого майна, що належить потерпілому, а саме: грошових коштів в сумі 500 євро, що по курсу НБУ станом на 12.04.2015 року, становить 11 726 гривень 75 копійок; грошових коштів в сумі 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.04.2015 року, становить 4 218 гривень 02 копійки. Своїми діями ОСОБА_4 , завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 15 944 гривень 77 копійок.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, цивільний позов визнав частково, матеріальну шкоду на суму 15944 гривень 77 копійок, моральну шкоду на суму 2000 гривень та показав, що дійсно 12.04.2015 року приблизно о 00 години 00 хвилин, він знаходячись біля входу до станції метро «Хрещатик», побачив потерпілого, який перебував у нетверезому стані. Після чого, він, підійшовши до потерпілого, в ході розмови дізнався адресу проживання останнього та запропонував йому проїхати на таксі додому. ОСОБА_6 погодився на його пропозицію, а під час руху в таксі заснув. Коли вони приїхали за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 залишився спати в таксі, а він разом з ключами, які викрав з кишені останнього, піднявся на шостий поверх та проник в його квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 500 євро, та 200 доларів США. Також додав, що щиро кається у скоєному.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали які стосуються цивільного позову, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 /т. 1 а.с. 13, 76-83/. про відшкодування 420 000 гривень 00 копійок майнової шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено в ході судового розгляду, матеріальна шкода потерпілого та цивільного позивача становить 500 євро, що по курсу НБУ станом на 12.04.2015 року становить 11726 гривень 75 копійок та 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.04.2015 року становить 4218 гривень 02 копійок, а всього на загальну суму 15944 гривень 77 копійок.

Крім того, суд критично оцінює докази, якими потерпілий обґрунтовує свій цивільний позов, а саме: довіреність від 27.03.2015 року, згідно якої ОСОБА_6 передає в борг своєму брату ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1 200 доларів США та 85 000 гривень в строк до 27.03.2016 року та розписку ОСОБА_7 , згідно якої він передав на зберігання ОСОБА_6 5 000 євро, зі строком повернення за першою вимогою, оскільки вказані документи не підтверджують знаходження вказаних грошових коштів у квартирі АДРЕСА_4 , в момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тому вважає за необхідне задовольнити цивільний позов частково.

Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілому/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, якому була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілого/цивільного позивача частково та стягнути з обвинуваченого на його користь 2 000 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_4 до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2014 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково /т.1 а.с. 13, 76-83/.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 15944 гривень 77 копійок та 2 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування немайнової моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати, за проведення експертиз №1121 від 19.06.2015 року, №662 від 20.04.2015 року - в розмірі 982 гривень 08 копійок на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: