Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів:ОСОБА_8, ОСОБА_9,
за участю прокурора ОСОБА_10,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 вересня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від

24 грудня 2014 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, судимого 03.02.2000 року Львівським обласним судом за ч.3, ст.142, ч.2 ст.215-3, ч.2 ст. 140, ч.3 ст.193, ч.1 ст. 183, ст. 17-94, ст. 190-1, ч.2 ст.142, ч.3 ст.144, ст.ст.19 4-93 п.п."а", "е", "з", "і"; ч.1 ст. 222 ; ст.42 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна,

засуджено за ст. 348 КК України на 9 років позбавлення волі; за ст. 349 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України , шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання 9 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Львівського обласного суду від 03.02.2000 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

За вироком суду, ОСОБА_5 30 квітня 2009 року, близько 00:30 год., знаходячись на вул. 22 січня, 4 у м. Соснівці, Львівської області, намагаючись уникнути затримання працівниками УБОЗ ГУМВС України у Львівській області, спускаючись вниз по сходовій клітці будинку за вказаною адресою побачив, що з квартири на третьому поверсі вийшов працівник правоохоронного органу ОСОБА_6, на ньому була одіта оперативна кобура зі зброєю, після чого, реально усвідомлюючи, що може бути ним затриманий, діючи умисно, вчинив замах на його вбивство, здійснив постріл гумовою кулею зі спецзасобу для відстрілу гумових куль у голову ОСОБА_6, внаслідок чого той впав на підлогу і втратив свідомість та отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Коли останній прийшов до свідомості ОСОБА_5, продовжуючи свої дії та погрожуючи ОСОБА_6 спецзасобом для відстрілу гумових куль, намагаючись уникнути затримання його працівниками УБОЗ ГУМВС України у Львівській області, маючи на меті спонукати зазначених працівників міліції на утримання від вчинення будь-яких дій спрямованих на його затримання, приставивши засіб для відстрілу гумових куль до шиї потерпілого, вивів під примусом останнього з під'їзду та наказав йому сказати іншим працівникам міліції, щоб ті не стріляли, таким чином погрожуючи зазначеним вище працівникам міліції позбавленням життя ОСОБА_6, в разі вчинення ними спроби його затримання, разом із заручником зайшов за будинок та зник у невідомому напрямку, уникнувши в такий спосіб затримання.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2015 року вказаний вирок змінено, дії ОСОБА_5 перекваліфіковано з

ст. 348 КК України на ч. 3 ст. 345 КК України і призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 345 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ст. 349 КК України - 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Львівського обласного суду від 03.02.2000 року та остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Вказує на те, що апеляційний суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_5 з ст. 348 КК України на

ч. 3 ст. 345 КК України. Також посилається на те, що апеляційний суд не дав відповіді на доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора.

У письмових запереченнях захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.349 КК відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і в касаційній скарзі не оспорюється.

Що стосується перекваліфікації апеляційним судом дій засудженого з ст.348 на ч.3 ст.345 КК то вона є правильною, оскільки, суд першої інстанції, за викладених у вироку фактичних обставин вчинених злочинів, неправильно застосував кримінальний закон і безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ст.348 КК.

При цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив про відсутність доказів, які б свідчили про направленість у засудженого прямого умислу на позбавлення життя працівника правоохоронного органу, тоді як замах на умисне вбивство може бути тільки з прямим умислом.

Свій висновок суд апеляційної інстанції належним чином обґрунтував і з ним погоджується колегія суддів.

Оскільки злочинними діями засудженого умисно заподіяні працівникові правоохоронного органу ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження у зв'язку з виконанням останнім службових обов'язків, то дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.345 КК.

Покарання засудженому призначено апеляційним судом у відповідності до загальних засад призначення покарання та є таким, що у повній мірі відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого з врахуванням усіх обставин справи, в тому числі і зазначених у касаційній скарзі.

Ухвала апеляційного суду є вмотивованою і такою, що відповідає вимогам ст.377 КПК України і підстав для її скасування немає.

Істотних порушень кримінально-процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б могли вплинути на правильність висновків суду, колегією суддів по справі не виявлено.

Керуючись п.п. 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9