Справа № 11а-230 Головуючий у 1 інстанції: Гуменної Н.М.
Категорія: ч. 2 ст. 310 КК України Доповідач: Урдюк Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Леона О.І.

суддів - Урдюк Т.М., Валько Н.М.

з участю прокурора - Ковальчук Т.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2009 року ,-

встановила:

Цим вироком: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, українку, уродженку та жительку с. Нижнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, одружену, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу вчителем початкових класів ЗОШ 1-2 ступенів с. Нижнє Синьо видне, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась,-

Засуджено за ч. 2 ст. 310 КК України і призначено покарання 3 /три/ роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 /два/ роки.

На підставі ч. 1 п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобовязано ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - підписку про невиїзд.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винною і засуджено за те, що вона в травні 2009 року в с. Нижнє Синьо видне Сколівського району Львівської області, на земельній ділянці, що розташована в урочищі «Путкінці» та перебуває в тимчасовому її користуванні, незаконно посіяла та вирощувала снотворний мак у кількості 890 штук, 22.07.2009 року, ці рослини було виявлено та вилучено працівниками Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області.

В апеляції ОСОБА_1 просить змінити вирок Сколівського районного суду Львівської області від 24.11.2009 року .обрати покарання не повязане з позбавленням волі, мотивуючи тим, що обране покарання не відповідає особі засудженої та тяжкості вчиненого злочину.

Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора про залишення вироку без змін, а апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що дана апеляція підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1Є.у вчиненні злочину передбаченого ст. 310 ч. 2 КК україни - відповідає фактичним обставинам справи і в апеляції не оспорюється.

При обранні міри покарання судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а також особу ОСОБА_1, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності , займається суспільно корисною працею, має постійне місце проживання, обране судом покарання відповідає вимогам ст. 65, 66 КК України.

Разом з тим відповідно до вимог ст. 76 п. 4 КК України, судом першої інстанції безпідставно покладено на ОСОБА_1 обовязок періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_1 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має благополучну сімю, працює і покладені на неї обовязки згідно ст. 2, 3 ст. 76 КК України будуть достатніми для її виправлення і запобігання новим правопорушенням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з резолютивної частини вироку суду слід виключити посилання на п. 4 ст. 76 КК України, а врешті вирок залишити без змін.

Керуючись ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1Є .- задоволити частково.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2009 року відносно ОСОБА_1 за ст. 310 ч. 2 КК України - змінити. Виключити з резолютивної частини вироку п. 4 ст. 76 КК України, яким зобовязано ОСОБА_1 зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді: 1)

2)

Суддя апеляційного суду Т.М.Урдюк