ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1296/14-к
провадження № 1-кп/753/43/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.1999 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 144, ст.45 КК України до 4 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 3 роки; 24.04.2002 року Коростенським міським судом Житомирської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 42, 43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 22.02.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 21.12.2009 року Дарницьким райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 05.08.2013 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, на утриманні має дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.07.1996 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 25.09.2007 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 229-6, ст. 43 КК України до штрафу в сумі 3000 грн. та 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.11.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 01.11.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 17.06.2009 року умовно-достроково на 11 місяців 5 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 15.08.2013 року приблизно о 14 год. 00 хв., повторно, умисно з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, знаходячись в приміщенні торгівельного павільйону по АДРЕСА_3 , підійшов до наглядно знайомої йому ОСОБА_10 та, реалізуючи свої злочинні наміри, попросив у потерпілої ОСОБА_10 на короткий час, а саме до вечора, належний їй ноутбук, повідомивши останній про те, що її ноутбук потрібний йому для тимчасового користування, чим ввів ОСОБА_10 в оману. При цьому, ОСОБА_8 заздалегідь не планував та не збирався повертати ноутбук, переслідуючи умисел ним заволодіти. Після чого, ОСОБА_10 добровільно передала ОСОБА_8 належний їй ноутбук марки «HP Pavilion» вартістю 5799 грн. 90 коп., заволодівши яким ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 5799 грн. 90 коп..

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 10.02.2014 року близько 04 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні кафе «Нова Земля», розташованого по вул. Ревуцького, 4 в м. Києві, де відпочивали разом з ОСОБА_11 , з яким познайомилися напередодні та протягом ночі разом розпивали спиртні напої, вийшли всі разом з вищевказаного кафе та направилися до місця проживання ОСОБА_11 .
В подальшому, проходячи біля магазину «АТБ» по вул. Ревуцького, 15 в м. Києві, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступили у попередню змову на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 нанісши удар по ногам ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , штовхнувши останнього в спину, повалили його на землю обличчям донизу. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , утримуючи ОСОБА_11 в положенні лежачи на землі, тримаючи голову останнього обличчям донизу почали вдвох наносити хаотичні удари по різним частинам тіла, тим самим, подавляючи волю ОСОБА_11 до опору та в подальшому із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, через голову ОСОБА_11 зняли золотий ланцюжок разом із золотим хрестиком загальною вагою 183,54г. вартістю 110124 грн. , після чого, з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому збитку на вказану суму.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та показав , що раніше він був знайомий з ОСОБА_10 , перебував у дружніх стосунках. 15.08.2013 року він прийшов до ОСОБА_12 на роботу- в торговий павільйон по АДРЕСА_3 , де побачив ноутбук, яким вона користувалася і вирішив заволодіти ним, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Він попросив у ОСОБА_12 ноутбук, сказавши, що увечері поверне, але повертати його не збирався. Узявши ноутбук, він пішов та заклав його у ломбард, гроші витратив на власні потреби.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 показав, що з 9 на 10 лютого 2014 року він і ОСОБА_13 , перебуваючи в кафе «Троянда» познайомилися з ОСОБА_14 . ОСОБА_14 вживав горілку, був у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони вийшли на двір, то по дорозі ОСОБА_14 попросив десь присісти, бо погано себе почував. Вони зайшли до знайомого ОСОБА_13 , де ОСОБА_14 заснув. Залишивши ОСОБА_14 у знайомого, вони пішли. Через деякий час вони повернулися, розбудили ОСОБА_14 і той запропонував піти в бар. Вони усі пішли в кафе «Нова земля», де ОСОБА_14 знову вживав алкогольні напої і був дуже нетверезим. ОСОБА_14 попросив їх провести його додому і вони пішли в напрямку його будинку. По дорозі ОСОБА_14 споткнувся та впав обличчям донизу і вони побачили у нього на шиї ланцюжок. Тоді він розстебнув карабін на ланцюжку і таємно від ОСОБА_14 забрав його. Піся чого, вони з ОСОБА_13 поїхали до ломбарду, де заклали ланцюжок і отримали 28500грн., які поділили порівну. ОСОБА_8 визнав свою вину у скоєнні крадіжки і щиро в цьому розкаюється.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України не визнав та показав, що в ніч з 9 на 10 лютого 2014 року він та ОСОБА_15 в кафе «Троянда» познайомилися з ОСОБА_14 , який вживав спиртні напої. Коли кафе зачинялося, то він запропонував зайти до знайомого ОСОБА_16 . Коли вони знаходилися у ОСОБА_16 , то ОСОБА_14 заснув. Коли він прокинувся, то запропонував піти в кафе «Нова земля». До ранку вони перебували в кафе, де ОСОБА_14 знову вживав спиртні напої. Вранці ОСОБА_14 попросив їх провести його додому. Коли вони проходили біля магазину «АТБ», то ОСОБА_14 споткнувся та впав обличчям до землі. Вони намагалися його підняти і побачили ланцюжок на шиї. ОСОБА_15 розстебнув його, а він ( ОСОБА_13 ) підхопив ланцюжок і передав ОСОБА_15 . Потім вони поїхали на Ленінградську площу, де в ломбарді заклали ланцюжок, а отримані гроші поділили між собою.
Не дивлячись на часткове визнання вини у вчиненні інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинів, їх винуватість у їх вчиненні при встановлених судом обставинах повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами.
По епізоду заволодіння майном ОСОБА_10 .
Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що вона була знайома з ОСОБА_15 , підтримували дружні стосунки. Влітку 2013 року, коли вона перебувала на своєму робочому місці, прийшов ОСОБА_15 . Він попросив у неї в користування ноутбук на 2-3 години. Вона дала йому ноутбук. Потім вона зателефонувала ОСОБА_15 і спитала де ноутбук, на що він відповів, що останній уже в ломбарді. Маючи надію, що ОСОБА_15 поверне ноутбук, вона почекала, але потім написала заяву до міліції. Претензій до ОСОБА_15 вона не має, оскільки ноутбук їй повернуто.
По епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_11 .
Показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні показав, що 09.02.2014 року він після робочого дня поїхав у кафе «Троянда» на зустріч, однак особа, з якою він мав зустрітися зателефонував і сказав, що не може приїхати. Так як він уже замовив їжу та випивку, то вирішив годинку посидіти. До нього підсіли чотири особи, серед яких були ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , вони познайомилися та стали разом випивати. Приблизно через дві години вони вийшли, сіли в таксі та поїхали на квартиру до знайомого ОСОБА_13 . В квартирі вони пробули приблизно 30 хв., коли він вийшов то сказав, що йде в «Нову Землю», з ним пішли ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Біля 04-30 год. вони вийшли з кафе і він сказав, що йде додому. Коли вони зайшли за магазин, то ОСОБА_13 зробив підсічку, ОСОБА_15 його штовхнув, від чого він впав, а коли став підніматися, то один із них зняв з нього ланцюжок. Він схопив одного за ногу, тому вони стали його бити по руках, тулубу, після чого, вирвався і вони почали тікати. Він став наздогнати їх, однак не зміг. В цей час проходив сусід, який зателефонував його дружині, а та, в свою чергу, викликала міліцію.
Аналогічні покази потерпілий ОСОБА_11 дав також і в ході досудового слідства і підтвердив їх в ході проведення слідчого експерименту, проведеного 06.04.2014 року з його участю, що вбачається з протоколу слідчого експерименту ( том 3, а.с. 60-61).
Оцінюючи покази потерпілого ОСОБА_11 , суд вважає, що вони є правдивими, послідовними, логічними, узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами, а тому можуть бути покладені в основу вироку.
Крім того, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України підтверджується також:
Даними протоколу огляду місця події від 10.02.2014 року та фототаблицею до нього (том 3, а.с. 3-6), відповідно до яких, було оглянуто місце вчинення злочину, а саме ділянка місцевості, розташована неподалік будинку АДРЕСА_4 .
Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 13.02.2014 року ( том 3, а.с. 40-43, 44-47) відповідно до яких, потерпілий серед пред`явлених йому осіб, упізнав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як осіб, які застосувавши до нього насильство, відкрито викрали належний йому ланцюжок та хрестик.
Відеозаписом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_11 , зафіксованого на DVD-R диску, який постановою від 07.04.2014 року (том 1, а.с. 63) визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів кримінального провадження.
До показів обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ланцюжок та хрестик, що належать ОСОБА_11 вони викрали таємно, суд ставиться критично і розцінює їх як позицію захисту обвинувачених з метою уникнути відповідальності за скоєння більш тяжкого злочину.
Крім того, суд вважає достовірно встановленими в судовому засіданні вагу хрестика та ланцюжка та їх вартість, виходячи з показів самих обвинувачених про їх вагу, довідки Державної скарбниці України від 06.05.2014 року № 10-007/2403 ( том 3, а.с. 76) та довідки про вартість золота станом на 10.02.2014 року ( том 3, а.с. 77).
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.
ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до середнього та тяжкого ступеню тяжкості, його особу, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, останній раз засуджений 21.12.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 05.08.2013 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці, але на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.186 КК України не визнав, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2012 року народження, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.10.2008 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога, формально позитивно характеризується за місцем проживання, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей та з застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки злочини скоїв не відбувши покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є рецидив злочину.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, свою вину у вчиненні злочину визнав частково, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково. В частині матеріальної шкоди в сумі, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні , а саме 110124грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 в частині моральної шкоди також задовольнити частково - з урахуванням глибини моральних страждань потерпілого, виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, суд вважає за можливе стягнути з обвинувачених моральну шкоду в сумі 1000грн.

Керуючись ст.ст. 366-368, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.190, ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

За ч. 2 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

За ч. 3 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2009 року у виді одного року позбавлення волі та остаточно до відбуття ОСОБА_8 призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з 12 лютого 2014 року.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з 12 лютого 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути солідарно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 110124грн., в рахунок моральної шкоди 1000грн., а всього 111124грн.
Речовий доказ, а саме: DVD-R диск, на який записано відеозаписи слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 (том 1, а.с. 63), який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: