АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа№11-517/2011р. Головуючий 1 інстанції
Категорія: ст. 198 ОСОБА_1 КК України Доповідач: Григоров П.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Григорова П.О.,

суддів Грошевої О.Ю.,Придня О.О.

за участю:

прокурора Шемаєвої О.І.,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий 15 квітня 2008 року за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 і ч. ч.2 і 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з встановленням випробувального строку тривалістю 2 роки, працюючий охоронником спортивного комплексу Харківського національного університету радіоелектроніки, засуджений за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання 4 роки і 1 місяць позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнано винним у тому, що 24 лютого 2009 року він, отримавши від своєї знайомої ОСОБА_5 мобільний телефон « Нокія 6300» вартістю 1002 грн. 50 копійок, на її прохання продав те за 400 грн. телефон ОСОБА_6

На початку березня 2009 року ОСОБА_4 від ОСОБА_7 дізнався, що вказаний телефон ОСОБА_5 здобула злочинним шляхом і повідомив ОСОБА_7 про продажу ним телефона ОСОБА_6

Після цього, ОСОБА_7 забрав телефон у ОСОБА_6 і віддав його ОСОБА_4 для того, щоб останній передав телефон ОСОБА_5, або працівникам міліції.

Завідомо знаючи, що цей телефон ОСОБА_5 раніше був викрадений у ОСОБА_8, розуміючи протиправний характер своїх дій ОСОБА_4 навмисно незаконно, за 500 грн. збув цей телефон ОСОБА_9, використавши отримані кошти на власний розсуд.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 не заперечуючи факт продажу телефона ОСОБА_9 посилається на те, що не знав про викрадення телефона ОСОБА_5, на підставі цього просить обвинувальний вирок скасувати, постановити свій вирок, яким виправдати його.

Як альтернативний варіант вирішення апеляції, засуджений вказує на можливість повторного призначення йому покарання з випробуванням, оскільки він має постійне місце проживання, працює, має сім*ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта і його захисника, які підтримали доводи апеляції, вислухавши прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, обговоривши доводи апеляції і перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Районний суд правильно встановив фактичні обставини, за яких ОСОБА_4 здійснив збут майна, одержаного злочинним шляхом і висновок суду про доведеність винуватості засудженого у цьому злочині відповідає фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених доказів та є правильним.

Зазначені в апеляції засудженого доводи про непричетність до скоєння наведеного злочину були предметом розгляду суду першої інстанції.

Доводи апеляції ОСОБА_4 не містять необхідних та достатніх підстав для скасування, або зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_5 вона передала для продажу телефон ОСОБА_4 повідомивши останнього про те, що телефон належить її знайомому, якому вона не має наміру повертати телефон.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що телефон « Нокія» йому за 400 грн. продав ОСОБА_4, а пізніше, дізнавшись від ОСОБА_7, що телефон викрадений, він передав його останньому.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_7 видно, що отримавши від ОСОБА_6 за вищенаведених обставин телефон, він передав його ОСОБА_4 з тим, щоб останній віддав телефон, або працівникам міліції, або ОСОБА_5, одночасно повідомивши ОСОБА_10, що телефон викрадений.

Окрім того, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні однозначно підтвердила, що передаючи ОСОБА_10 вищевказаний мобільний телефон, вона повідомила його про те, що телефон нею викрадений.

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, колегія суддів розцінює твердження ОСОБА_4 про непричетність до скоєння злочину, як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, в зв*язку з чим вважає, що підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд правильно врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, відомості про особу засудженого, який раніше судимий, скоїв новий злочин в період, який йому був наданий як іспитовий строк.

Районний суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ті обставини, що ОСОБА_4 одружений, за місцем проживання характеризується задовільно і обґрунтовано призначив йому покарання, достатнє для його виправлення.

З наведених підстав колегія суддів вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення.

Головуючий

Судді -