АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/9909/13-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/439/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 06 серпня 2013 року за № 0006040, за яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянин України,

українець, з середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично без визначеного місця проживання,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_9
перекладач ОСОБА_10 .

В апеляційних скаргах:
Прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2993 грн. 38 коп. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. Речові докази знищити.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок як незаконний та необґрунтований.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок, у зв`язку з порушенням права на захист, неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 05.08.2013 року близько 13 год. 00 хв., разом з потерпілою ОСОБА_11 , в домоволодінні якої він тимчасово проживав, по АДРЕСА_2 , стали разом прибирати в будинку. Під час процесу прибирання потерпіла почала висловлювати своє незадоволення якістю прибирання ОСОБА_6 , вказуючи йому, як і що потрібно робити. На цьому ґрунті у ОСОБА_6 раптово виникло особисте неприязне відношення до потерпілої, та умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а саме ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи навмисно, бажаючи смерті потерпілій, ОСОБА_6 підійшов до телевізійного столика, на якому лежав молоток, та, взявши його, наніс один за одним, не менше шести ударів в область задньої поверхні голови потерпілої, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 447 від 08.08.2013 року, тілесні ушкодження у вигляді: 6-ти забитих ран голови правої скронево-тімяно-потиличної області, дірчатого перелому кісток черепу правої скронево-потиличної області, руйнування речовини головного мозку правої півкулі, забитої рани лівої тімянопотиличної області, крововиливів у м`які тканини голови в області ран, синця правого плеча та правого ліктьового суглобу, двох синців та садна лівого передпліччя. Всі виявлені тілесні ушкодження в області голови розглядаються сумісно, як єдина черепно-мозкова травма, спричинена незадовго до смерті, від дії тупого твердого предмету, зі значною силою, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забитих ран голови, перелому кісток черепу, руйнування речовини головного мозку, 05.08.2013 року на місці скоєння злочину.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного, протиправного заподіяння смерті іншій людині.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 8170 грн. 13 коп., та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Речові докази, які знаходяться в камері схову (т. 1 а.к.п. 225-232) вирішено знищити.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг:
Прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано вчинення обвинуваченим особливо тяжкого суспільно небезпечного кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок, яким призначити більш суворе покарання.

Обвинувачений в апеляції вважає вирок суду незаконним, оскільки при розгляді провадження суд першої інстанції порушив вимоги КПК України.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_6 був позбавлений права користуватися послугами перекладача, хоча він повідомляв колегії суддів, що він був усиновлений іноземцями та до 2011 року проживав у Іспанії, в зв`язку з чим українську мову не розуміє, а розуміє російську мову.
Крім того зазначає, що йому було безпідставно відмовлено у клопотанні про допит свідка ОСОБА_12 , а пояснення свідка ОСОБА_13 , як на його думку, слід вважати недопустимим доказом, оскільки всі обставини йому стали відомі зі слів ОСОБА_14 . Доказів винуватості обвинуваченого в ході судового розгляду судом не встановлено, прокурором вина не доведена, у зв`язку з чим він просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження, просив призначити обвинуваченому більш суворе покарання та заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та наполягали на скасуванні вироку суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 ч. 1 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляційних скарг.

Статтею 59 та пунктом 6 частини 3 статті 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів у ст.ст. 42, 68 КПК України і роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права обвинуваченого на захист, зокрема, особам, які беруть участі у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача.

Ці вимоги закону при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції були порушені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень в судовому засіданні обвинуваченого, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді провадження, останній є громадянином України, однак був усиновлений та до 2011 року знаходився в Іспанії, російською мовою володіє не в повному об`ємі, державну (українську мову) не розуміє.

Ці доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність знання української мови підтверджуються і актом № 196 від 03.10.2013 року стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 1 а.к.п. 220-223), де зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 (мовою оригіналу): «Иногда испытывает трудности в подборе некоторых слов для формулирования и изложения своих мыслей, объясняя это тем, что долгое время говорил на испанском языке, так как проживал в Испании, поэтому значение некоторых русских слов забыл».

При прослуховуванні технічного запису судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що при розгляді провадження судом першої інстанції суд не запросив перекладача для обвинуваченого, а сам займався перекладом судового процесу, чим, на думку колегії суддів, вийшов за межі своїх повноважень.

Слід також зазначити, що більша частина процесуальних дій та рішень, в тому числі, повідомлення про підозру, були проведені і прийняті без участі перекладача, тобто належним чином та на зрозумілій для обвинуваченого мові не доведені до його відома, а також відсутні достатні підстави вважати, що зміст обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, з урахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у повній мірі доведений до відома обвинуваченого на зрозумілій для нього мові, тобто йому надана повна, детальна інформація щодо пред`явленого обвинувачення та правової кваліфікації його дій, що, на думку колегії суддів, беззаперечно перешкодило обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, а також завадило суду першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно розглянути кримінальне провадження та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вбачає у вищевикладеному порушення однієї з загальних засад кримінального провадження, передбаченої п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, а саме забезпечення права на захист обвинуваченого, що тягне за собою скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.

У зв`язку зі скасуванням вироку по зазначеним підставам, колегія судів не входить в обговорення інших доводів апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника, які необхідно перевірити при новому розгляді провадження суду першої інстанції, усунувши вказані порушення, перевірити як докази обвинувачення, так і сторони захисту, дати їм належну оцінку, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення із забезпеченням належного права обвинуваченого на свій захист.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо обраного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід вважати необґрунтованими, і якщо при новому розгляді кримінального провадження обвинувачення ОСОБА_6 залишиться в колишньому обсязі, то обране судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 слід вважати таким, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, підстав для зміни чи скасування раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, та внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року скасуванню, а провадження - направленню на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 06 серпня 2013 року за № 0006040, відносно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до того ж суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити тримання під вартою до 22 листопада 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4