Справа №490/2795/15-к 06.05.2015 06.05.2015 06.05.2015

Провадження № 11-сс/784/189/15 Категорія арешт майна
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року, якою
- на майно ОСОБА_6 накладено арешт.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
особа, у володінні якої
знаходилося вилучене майно, ОСОБА_6
його представник адвокат ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі та доповненнях від 05.05.2015 року ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою на вилучені 16 квітня 2015 року під час проведення обшуку житла у будинку АДРЕСА_1 копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_9 та грошові кошти у сумі 40 000 гривень та 900 доларів США та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно.
- на копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_9 , як на документ, що зберіг на собі сліди злочину, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися та користуватися вказаним документом до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України;
- на майно, набуте в результаті вчинення злочину, - грошові кошти у сумі 900 доларів США та 40 000 гривень, шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Особа, у володінні якої знаходилося вилучене майно, ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, яка винесена з істотним порушенням кримінальних процесуальних норм і прийнята без урахування всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи.
Посилаючись на положення ст. ст. 94, 128, 132; 167 ч. 2; 170 ч. ч. 2, З; 171 ч. 2 п. 1; 173 ч. 2 КПК України; ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо непорушності права власності та законності будь-якого його обмеження; і твердить що зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Вказує, що вилучені належні йому грошові кошти позичені ним у його знайомого ОСОБА_10 під розписку, яка є в матеріалах справи.
Акцентує увагу, що ані слідчим у клопотанні, ані слідчим суддею в ухвалі не приведені дані, які б вказували на те, що він, відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, набув статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчий суддя зазначив, що у наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те:
що у квартирі АДРЕСА_2 до моменту смерті проживала одинока жінка - власниця цієї квартири ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
що після її смерті, ОСОБА_12 , шляхом виготовлення і використання підроблених документів, зокрема договору купівлі-продажу № 1/323 від 11.11.2002 року вказаної квартири за 1 700 грн., начебто укладеного за допомогою Товарної біржі «Нерухомість-Центр» між продавцем ОСОБА_11 і покупцем ОСОБА_13 , довідки № 235 від 10.12.2014 року, начебто виданої директором ТОВ «Центральний 1» про те, що ОСОБА_13 є власником вказаної вище квартири, яка у дійсності цим товариством не видавалася, і надання вказаних підроблених документів приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , використовуючи ОСОБА_13 для оформлення у нотаріуса відповідних документів, заволодів правом на вказану вище квартиру, яке у подальшому, 10 грудня 2014 року, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору продажу цієї квартири ОСОБА_15 . ОСОБА_6 , переоформив на останнього, а 05 січня 2015 року ОСОБА_6 продав цю квартиру ОСОБА_16 і при цьому також надав нотаріусу при оформлені договору купівлі-продажу квартири підроблену довідку № 14 від 05.01.2015 року, начебто видану директором ТОВ «Центратьний 1» про те, що ОСОБА_6 є власником вказаної вище квартири, яка вказаним товариством не видавалася;
що з показань допитаного в якості свідка ОСОБА_6 слідує, що підписання договорів купівлі-продажу вказаного вище майна, а також квартири АДРЕСА_3 , він здійснив на прохання свого знайомого ОСОБА_12 , за що отримав від останнього по 500 доларів за кожну з проданих квартир;
що під час проведення обшуку у житлі ОСОБА_6 повідомив щодо джерела походження вилучених грошових коштів, що ці кошти є його власними, які він збирав протягом всього життя, а пізніше під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 заявив, що вказані грошові кошти він позичив у свого знайомого ОСОБА_17 .
Слідчий суддя прийшов до висновку, що вищенаведене дає достатні підстави вважати, що вилучені у ході проведення обшуку житла ОСОБА_6 грошові кошти є коштами, отриманими ним від ОСОБА_12 за підписання договорів купівлі-продажу вказаних вище квартир, тобто - внаслідок вчинення злочину, та, відповідно, вони підпадають під ознаки речей, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, як такі, що набуті в результаті вчинення злочину; а вилучена під час проведення обшуку копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру була використана під час вчинення злочину, відповідно є достатні підстави вважати, що ця копія довідки зберегла на собі сліди злочину, тобто підпадає під ознаки речей, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
За такого рішення слідчого судді про накладення арешту на його майно є передчасним, оскільки ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.
Тому є слушними посилання апелянта на положення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо непорушності права власності та відповідності закону будь-якого обмеження такого права.
І хоча вилучене 16 квітня 2015 року під час обшуку житла майно ОСОБА_6 відповідає певним критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, проте, сама по собі ця обставина у відсутність повідомлення особі (в даному випадку - ОСОБА_6 ) про підозру позбавляє можливості накладення арешту на його майно з урахуванням вищезазначених вимог ч. 1 ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , вилучене у нього 16 квітня 2015 року під час обшуку його житла - будинку АДРЕСА_1 .
Інші доводи апелянта, пов`язані з оспорюванням ним джерела отримання вилучених грошей, не впливають на суть прийнятого апеляційним судом рішення.
Апеляційний суд зауважує, що відповідно до паспортних даних особою, у володінні якої знаходилося вилучене майно, є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі допущена описка при наведенні його прізвища ( ОСОБА_18 ) та по-батькові ( ОСОБА_19 ).
За такого апеляційний суд у даному прийнятому рішенні наводить дійсні дані про особу, у володінні якої знаходилося вилучене майно, - ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 4, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2015 року про накладення арешту на вилучені 16 квітня 2015 року під час проведення обшуку житла у будинку АДРЕСА_1 копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_9 та грошові кошти у сумі 40 000 гривень та 900 доларів США.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_20 про накладення арешту на зазначене майно ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4