Провадження № 1-кп/127/1195/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2015 р. за № 0003575 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 в червні 2014 року досяг усної домовленості з ОСОБА_4 стосовно оренди приміщення належного їй гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території ГСК № 7 в с. Пирогово у м. Вінниці.

В подальшому в січні 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в ГСК № 7, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав дві автомобільні шини з дисками марки «Bargusim-4» розмірами 185/60R14, вартість яких згідно з висновком проведеної товарознавчої експертизи № 1358/1359/15-21 від 24.07.2015 р. складає 1265,86 грн.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 1265,86 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, в 2014 році він домовився з потерпілою про оренду її гаражу. В подальшому вони посварились з приводу оплати і він, покидаючи гараж, вирішив викрасти два колеса, які були в гаражі. Викрадені колеса він потім повернув.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обставин вчинення крадіжки вона не знає. Зникнення речей виявив зять, коли поїхав у гараж, щоб взяти колеса для їх заміни. Крім того, гараж було пошкоджено, здійснено викрадення ряду речей, однак про них у заяві про порушення провадження вона не зазначала.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку сторін кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України обмежується лише дослідженням тих питань, які сторонами кримінального провадження винесено на розгляд суду, тобто відомостей, що характеризують особу обвинуваченого та висновку проведеної товарознавчої експертизи.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, що підтверджується його чіткими та послідовними показаннями з цього приводу. Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся. Також суд приймає до уваги, що викрадені обвинуваченим речі повернуто потерпілій під час проведення досудового розслідування.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілої щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, що перебувають на зберіганні у потерпілої, підлягають залишенню останній.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичних досліджень слід покласти на обвинуваченого.

Потерпілою було заявлено цивільний позов, згідно з яким остання просить стягнути з обвинуваченого на її користь 30579,20 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що обвинувачений заборгував їй кошти за оренду гаража. Після відкриття гаражу було виявлено безлад, з гаражу було викрадене усе майно згідно з переліком загальною вартістю 19924 грн., повністю пошкоджено електрообладнання у зв`язку з чим вона не має можливості користуватись гаражем і здавати його в оренду. Крім того, вона змушена провести ремонт пошкодженого електрообладнання. Також потерпіла вважає, що з обвинуваченого підлягає стягненню втрачена вигода. Крім того, вона зазнала і моральних страждань, оскільки внаслідок вчинення злочину значно погіршилось її здоров`я.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення заявленого цивільного позову суд приймає до уваги наступне.

Зі змісту ст. 127 КПК України випливає, що потерпілому підлягає відшкодуванню шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Згідно з пред`явленим ОСОБА_6 обвинуваченням, визнаним доведеним в судовому засіданні, останній здійснив викрадення майна потерпілої на суму 1256,86 грн. Як повідомила в судовому засіданні потерпіла, при зверненні до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину нею було зазначено лише про крадіжку двох коліс, про викрадення іншого майна нею не повідомлялось. Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Таким чином, суд вважає, що посилання потерпілої на факт викрадення з належного їй гаража майна на загальну суму 19924 грн. не охоплюється злочином, вчинення якого обвинуваченим доведене в судовому засіданні.

Крім того, інші позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого втраченої вигоди та пошкодження майна також не охоплюється складом злочину, винуватість у вчиненні якого обвинуваченого доведена в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, оскільки в даному випадку між потерпілою та обвинуваченим виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Аналізуючи доводи потерпілої, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останньою відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого вона виходила оцінюючи завдану їй моральну шкоду в розмірі 20 тис. грн. Також потерпілою не надано доказів на підтвердження факту погіршення стану здоров`я. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 100 (ста) год. громадських робіт.

Речовий доказ: дві автомобільні шини з дисками марки «Bargusim-4» розмірами 185/60R14, що знаходиться на зберіганні у потерпілої, - залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь:

- держави 369 (триста шістдесят дев`ять) грн. вартості проведення товарознавчого дослідження;

- ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: