Ухвала іменем україни Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_5, суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю прокурора ОСОБА_8,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 15 жовтня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2014 року щодо ОСОБА_2.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що судимості не має,

визнано винною та засуджено:

- за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч.4 ст.190 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути із засудженої ОСОБА_2 1087048 грн на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100000 грн - моральної шкоди, 1463,28 грн в доход НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області судові витрати за проведення експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст.81 КПК України 1960 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2014 року, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінено.

Скасовано вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року в частині засудження ОСОБА_2 за ч.4 ст.358 КК України, провадження по кримінальній справі в цій частині закрито, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності.

Постановлено вважати ОСОБА_2 засудженою за ч.4 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладено обов'язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2, просить судові рішення скасувати, а провадження закрити за недоведеністю її участі у вчиненому.

В обґрунтування наведеного вказує на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме статей 334, 358, 377 КПК України 1960 року, а також однобічність та неповноту висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що рішення суду в частині вирішення питання про цивільний позов є необґрунтованим.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 та правильності кваліфікації її дій, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої та неправильним застосуванням кримінального закону.

При цьому вказує на безпідставне застосування судом вимог ст.75 КК України, оскільки засуджена свою вину не визнала, у вчиненому не розкаялась, шкоду потерпілій не відшкодувала. Крім того зазначає, що судом порушено вимоги ст.77 КК України.

До початку розгляду справи на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника потерпілої ОСОБА_4 вдруге надійшло клопотання про перенесення розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_2 на іншу дату, у зв'язку з її хворобою.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України 1960 року у необхідних випадках за ухвалою касаційного суду розгляд справи може бути перенесено.

Заслухавши пояснення прокурора, який не заперечував проти перенесення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне перенести розгляд справи на іншу дату, про що повторно повідомити осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 392 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 задовольнити.

Розгляд справи у суді касаційної інстанції за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 перенести на 10 год 03 грудня 2015 року.

Про зміну дати розгляду повідомити осіб, які беруть участь у справі.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7