Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-358/ 2010 р. Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1.
Категорія ст.125 ч.2 КК України
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого Ільченка А.М.

Суддів Шкреби Р.Д., Поєдинка І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляціями потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.03.2010 року, яким

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, одруженого, пенсіонера, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого, виправдано за ст. 125 ч.2 КК України у зв,язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 відмовлено.

встановила:

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 виправдано за ст.125 ч.2 КК України у зв,язку з відсутністю в його діях складу злочину по кримінальній справі порушеній суддею за скаргою потерпілої ОСОБА_3, яка і підтримала обвинувачення по факту причинення останній легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров,я, 17.07.2008 року на подвір,ї будинку № 4 по вул.Гайдара в м.Золотоноша, що належить ОСОБА_5 під час конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

В апеляціях потерпіла ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 просять вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що при розгляді справи судом допущена однобічність судового слідства та порушення КПК України, а саме висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд не взяв до уваги докази, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_5, суд прийняв протиречіві покази підсудного, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_1 та не прийняв покази свідка ОСОБА_6, суд не дав оцінки акту судово-медичного дослідження та відмовному матеріалу щодо повідомлення про злочин, залишив поза увагою довідку швидкої допомоги про отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої ОСОБА_3, підтримавшої апеляцію, пояснення виправданого ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватись на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчинені злочину доведена.

Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Згідно скарги потерпілої ОСОБА_3, ОСОБА_5 обвинувачується у причиненні останній легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров,я, 17.07.2008 року на подвір,ї будинку № 4 по вул.Гайдара в м.Золотоноша, що належить ОСОБА_5 під час конфлікту, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

В основу обвинувачення, яке підтримала ОСОБА_3 покладені показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та висновок судово-медичного експерта від 11.06.2009 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянтів про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину передбаченого ст.125 КК України спростовується сукупністю доказів у справі, досліджених судом та яким дана належна оцінка.

Судом були допитані безпосередні свідки конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які показали, що в період суперечки між ОСОБА_3 та ОСОБА_10, знаходились поруч з останніми та можуть стверджувати, що ОСОБА_10 взагалі не наносив ОСОБА_3 ніяких ударів, під час виниклого конфлікту ОСОБА_3 ображала ОСОБА_10 та схватила останнього за сорочку, після чого він почав виштовхувати ОСОБА_3 за межі свого подвір,я в ході чого остання зачепилась шльопанцями за бордюр та впала на асфальт.

При цьому, покази свідка ОСОБА_6 про те, що вона бачила як ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_3 в область шиї якимось червоним предметом, суд 1 інстанції критично оцінив з точки зору їх достовірності, оскільки свідок знаходилась від місця події на відстані 20-25 метрів, бачила конфлікт незначний проміжок часу під час проходження вул.ОСОБА_9 та могла неправильно сприйняти обставини самої суті даного конфлікту, покази свідка ОСОБА_6 протирічать показам інших вищевказаних свідків, які були безпосередніми оцевидцями конфлікту та покази яких суд вважає достовірними.

Щодо показів свідка обвинувачення ОСОБА_8, то останній не був безпосереднім оцевидцем конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_10, а про обставини конфлікту йому стало відомо через деякий час зі слів потерпілої ОСОБА_3, тому його покази не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_10 у причинені ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

В своїй скарзі (а.с.1-4) потерпіла ОСОБА_3, як на доказ вини ОСОБА_10 посилається на покази свідка ОСОБА_7 Однак вказаний свідок в судовому засідані не допитувався, так як до суду не з,явився та потерпіла ОСОБА_3 не наполягала на його виклику до суду (а.с.106). Крім того згідно пояснень свідка ОСОБА_7 (а.с.16 відмовного матеріалу) та її показів даних у попередньому судовому засідані (а.с.49), останній не був безпосереднім оцевидцем конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_10, а про обставини конфлікту йому стало відомо через деякий час зі слів потерпілої ОСОБА_3, тому його покази також не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_10 у причинені ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Щодо доводів апеляції про залишення без юридичної оцінки висновку експерта №1033/157 від 11.06.2009 року та доводів апелянтів про залишення поза увагою довідки швидкої допомоги про отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, то вони не підтверджують, що тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілої ОСОБА_3, були спричинені останній саме ОСОБА_10. Згідно даного висновку, можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 при падінні з висоти власного зросту не виключається, при цьому можливість їх винекнення при обставинах вказаних в фабулі постанови про призначення експертизи малоймовірна.

Посилання апелянтів, що суд 1 інстанції прийняв протиречіві покази підсудного, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9 та не прийняв покази потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, суд не дав оцінки акту судово-медичного дослідження та відмовному матеріалу щодо повідомлення про злочин, є безпідставними, оскільки суд вжив всіх заходів до

перевірки всіх доказів та в межах своїх прав та обов,язків дав цим доказам оцінку. Крім того згідно відмовного матеріалу, органом дізнання 24.11.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, на підставі ст.6 п.2

КПК України, тому посилання потерпілої ОСОБА_3 на даний відмовний матеріал, як на доказ вини ОСОБА_10 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, є безпідставними.

Щодо посилань в апеляції потерпілої ОСОБА_3 на протиречивість показів свідка ОСОБА_9 даних в судовому засідані та в заяві (а.с.35), то колегія суддів вважає, що вказану заяву (а.с.35) не можна вважати допустимим доказом по данній кримінальній справі, оскільки в даному випадку ОСОБА_9 в якості свідка не допитувалась, процесуальні права їй не роз,яснювались, про відповідальність передбачену ст.ст.384, 385 КК України не попереджалась, у даному випадку щодо заяви ОСОБА_9 (а.с.35) учасники судового розгляду не мали можливості з,ясувати питання, що стосуються предмету доказування, крім того із вказаної заяви ОСОБА_9 видно, що остання не бачила щоб ОСОБА_10 бив потерпілу ОСОБА_3.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи не встановлені об,єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність цих та інших, наведених у вироку доказів.

Доводи потерпілої ОСОБА_3 про те, що відносно неї ОСОБА_5 скоєний злочин передбачений ст.125 КК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке обвинувачення на якому наполягала потерпіла в ході судового слідства, ретельно перевірене судом 1 інстанції та обгрунтовано визнане неспроможнім, у зв,язку з чим суд виправдав ОСОБА_5

Посилання потерпілої ОСОБА_3 в апеляції на те, що не доведено знаходження її(потерпілої) в нетверезому стані, колегія суддів не приймає до уваги, т.я. ця обставина не має значення для правильного та об,єктивного розгляду справи щодо ОСОБА_5.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції оцінив зібрані по справі докази в їх сукупності у відповідності з вимогами ст.67 КПК України, про те, що ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

Згідно ст.365 КПК України, вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Порушень кримінально-процесального закону при розгляді кримінальної справи, які тягнуть скасування вироку, не встановлено.

При цьому колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції з порушенням закону вирішив питання в частині розв,язання цивільного позову ОСОБА_3. Колегія суддів вважає, що виправдав ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складу злочину суд 1 інстанції в порушення вимог ч.3 ст.328 КПК України відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки згідно вказаної норми закону у даному випадку суд повинен був залишити позов без розгляду.

За таких обставин вирок суду в частині розв,язання цивільного позову підлягає скасуванню з направленням справи у цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, тому апеляції потерпілої ОСОБА_3 та її представника підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колепя суддів,-

ухвалила:

Апеляції потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2010 року стосовно ОСОБА_5 змінити, даний вирок в частині розв,язання цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Золотоніського міськрайонного суду від 10 березня 2010 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Головуючий

Судді