Справа № 1-1196/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Метелешко О.В.

при секретарях Паєті О.В.,

за участю прокурора Ткачук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, притягнутого 16 вересня 2010 року до кримінальної відповідальності слідчим відділом Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського ГУ МВС України в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 186 раніше,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 вересня 2010 року притягнутий до кримінальної відповідальності слідчим відділом Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського ГУ МВС України в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 186 повторно вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

14.08.2010 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля крамниці «Продукти», за адресою: м. Київ, вул. Садова, 7 (Русанівські Сади), познайомився з громадянкою ОСОБА_3, якій представився ОСОБА_5 та в подальшому попросив у останньої купити йому пляшку пива, на що вона погодилася і вони разом почали розпивати спиртні напої. При розпиті спиртних напоїв, ОСОБА_1 побачив у ОСОБА_3 мобільний телефон «Nokia 5310 Xpress Music», після чого, у нього виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_1 повторно, умисно, з корисливих спонукань, шляхом ривка, зірвав з плеча ОСОБА_3 жіночу сумочку, вартістю 100 гривень, в якій знаходилися наступні речі: мобільний телефон «Nokia 5310 Xpress Music», серійний номер ІМЕІ: НОМЕР_1, вартістю 830 гривень, в якому перебувала сім-картка мобільного оператора МТС номер НОМЕР_2, вартістю 35 гривень, на рахунку якої було 5 гривень 20 копійок; зарядний пристрій до мобільного телефону «Соні Ерікссон», вартістю 30 гривень; розчіска, вартістю 30 гривень; дезодорант, вартістю 17 гривень; губна помада, вартістю 15 гривень та гаманець, вартістю 150 гривень, в якому знаходилось 1 100 гривень, після чого, ОСОБА_1, утримуючи при собі викрадене, побіг вздовж вулиці з метою втекти з місця злочину. По дорозі ОСОБА_1 дістав з сумки вищевказаний мобільний телефон і гаманець з грошима, які забрав собі, а сумку з іншими речами викинув на узбіччя дороги, тим самим розпорядився чужими речами на власний розсуд.

Після цього, ОСОБА_1, пройшовши по вулиці, зупинився біля зупинки громадського транспорту, де і був затриманий працівниками міліції та доставлений до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві для подальшого розбору.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково та пояснив, що 14 серпня 2010 року, приблизно о 09 год. 00 хв. він приїхав на Русанівські сади, зустрів потерпілу та двох хлопців, яких звали ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Вони сиділи біля магазину і випивали. Він підійшов до них з пляшкою пива. Потім він зайшов в магазин, купив за свої кошти ще пива і пляшку горілки. У потерпілої він побачив мобільний телефон та попросив його і тоді у нього виник умисел на його викрадення. Потерпіла дала йому свій телефон, а він його взяв, щоб наче подзвонити. Після чого, відійшов з телефоном до магазину купити собі цигарки і пиво та пішов з ним на зупинку автотранспорту. У подальшому, був затриманий працівниками міліції, які й знайшли в нього зазначений мобільний телефон. Зокрема зазначив, що крім мобільного телефону він у потерпілої нічого не брав. На запитання, чому під час проведення досудового слід давав інші покази і вину свою визнав у повному обсязі пояснив, що покази давав під впливом фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини у вчиненому, вина ОСОБА_1 підтверджується показами потерпілої, свідків та іншими дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що 14 серпня 2010 року з самого ранку вона приїхала на Русанівські сади. Оскільки вона всю ніч відпочивала в «Гідропарку» у місті Києві та їй було не дуже добре, вирішила купити у цілодобовому магазині собі пива. У цей час до неї підійшов підсудний, який також знаходився не дуже в доброму стані, та попросив її, чи не зможе вона його пригостити пивом. Вона погодилася та купивши дві двохлітрові пляшки пива і ставлячи їх на бордюр, до неї підбіг підсудний, зірвав сумку і побіг собі. Вона намагалась його наздогнати, але у неї нічого не вийшло, при цьому між 5 і 6 лініями на Русанівських садах у м. Києві вона біля сміттєвих баків знайшла свою сумку, але без гаманця з грошима та без телефону. Потім вона повернулася до магазину та плакала й до неї підійшли хлопці, запитали, що сталось і сказали, щоб вона швидко викликала міліцію, що вона й зробила. Коли приїхали працівники міліції, то затримали підсудного на 1-й ліній, який їм пояснив, що сумочку з гаманцем він також викрав, але викинув, оскільки грошей там не було, а телефон забрав собі. Зокрема зазначила, що у неї немає абсолютно ніякого наміру оговорювати підсудного, оскільки вона його взагалі не знає, а гроші стовідсотково у гаманці були, оскільки вона їх відклала для оплати орендованого житла і в той вечір їх взагалі не торкалася, бо вони у неї лежали окремо від інших грошей.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він відбирав у підсудного пояснення та явку з повинною. Крім того, зазначив, що підсудний явку з повинною писав власноручно без будь-якого тиску. Пояснення підсудний давав також добровільно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що під час досудового слідства підсудний свою вину у вчиненні злочину визнавав повністю, усі покази давав добровільно, без застосування психологічного або фізичного тиску, жодного разу не говорив проте, що він не викрадав сумку з грошима. Зокрема, зауважив, що підсудний ні під час усього досудового слідства, ні при пред'явлені йому як обвинуваченому матеріалів кримінальної справи не зазначав про якійсь порушення або ж застосування до нього тиску, а навпаки писав, що ніяких скарг та клопотань у нього немає.

Оцінивши зібрані у справі докази, вина підсудного ОСОБА_1 також підтверджується: протоколами огляду та вилучення від 14.08.2010 року (а.с. 16-17); протоколом огляду предметів та фототаблицею (а.с. 18-20); протоколами допиту підозрюваного від 16.08.2010 року та 18.08.2010 року (а.с. 41-45); протоколами допиту обвинуваченого від 25.08.2010 року та 16.09.2010 року (а.с. 73-74, 81-82).

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає їх правильними, а це свідчить про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, є доведеною і тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудному ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2002 року в зв'язку з хронічним алкоголізмом (а.с. 93), не працюючого, за час перебування у кімнаті затриманих Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві зарекомендував себе з посередньої сторони (а.с. 91), за місцем реєстрації скарг не надходило (а.с. 113), притягнутий до кримінальної відповідальності слідчим відділом Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського ГУ МВС України в Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 186 (а.с. 35).

Згідно зі ст. 66 КК України, обставин, які б пом'якшували покарання підсудного, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_1. злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, його ставлення до скоєного, відсутності пом'якшуючих обставин та наявності обтяжуючої, особливості справи, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання, пов'язане з позбавленням волі та не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.

Речові докази у справі, а саме: жіноча сумочка, зарядний пристрій до мобільного телефону (Соні Ерікссон), розчіска, дезодорант, губна помада, мобільний телефон «Nokia 5310 Xpress Music», серійний номер ІМЕІ: НОМЕР_1, сім-картка мобільного оператора МТС номер НОМЕР_2, які передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_3 залишити у її власності (а.с. 21-23).

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з 16 серпня 2010 року (а.с. 46-52).

Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 1 250 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази у справі, а саме: жіноча сумочка, зарядний пристрій до мобільного телефону (Соні Ерікссон), розчіска, дезодорант, губна помада, мобільний телефон «Nokia 5310 Xpress Music», серійний номер ІМЕІ: НОМЕР_1, сім-картка мобільного оператора МТС номер НОМЕР_2, які передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_3 залишити у її власності (а.с. 21-23).

Судові витрати у справі не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя: