Провадження № 11-кп/780/1095/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 10.11.2015

УХВАЛА
іменем України
10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 серпня 2014 року ОСОБА_7 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 року» скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року на підставі ст. 82 КК України замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення строком 11 місяців 12 днів на виправні роботи строком 11 місяців 12 днів з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

31 липня 2015 року начальник Броварського МРВ КВІ УДПтСУ в м.. Києві та Київській області звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді виправних робіт та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Броварського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інстанції УДПтСТ в м. Києві та Київській області.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою повністю задовольнити клопотання начальника відділу кримінально-виконавчої міліції. Вважає апелянт, що судом взагалі не надано ніякої правової оцінки тому факту, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, він довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, та просив залишити без змін ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до позбавлення волі на певний строк воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і крім цього, на строк встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 20 серпня 2014 року ОСОБА_7 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 року» скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року на підставі ст. 82 КК України замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення строком 11 місяців 12 днів на виправні роботи строком 11 місяців 12 днів з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

З 01 грудня 2014 року засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді виправних робіт у ТОВ «Еколайн-Бровари», працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів -газоелектрозварювальника, порушень порядку відбування покарання у виді виправних робіт не допускав, трудову дисципліну не порушував, характеризується за місцем роботи та проживання позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності в період відбування покарання у виді виправних робіт не притягувався.

Разом з тим, з часу вчинення злочину та по теперішній час засуджений ОСОБА_7 не відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2284 грн. 66 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Засуджений ОСОБА_7 , якому судом було скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, а потім замінено невідбуту частину покарання на більш м`яким у виді виправних робіт, порушень порядку відбування покарання у виді виправних робіт не допускав, трудову дисципліну не порушував, характеризується за місцем роботи та проживання позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності в період відбування покарання у виді виправних робіт не притягувався, але на думку суду першої інстанції, є недостатнім для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, оскільки потерпілому ОСОБА_9 , який зазнав тяжких тілесних ушкоджень, не відшкодовав як матеріальну так і моральну шкоди, завдану злочином.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, оскільки в даному випадку відмова суду першої інстанції в задоволенні клопотання начальника Броварського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інстанції УДПтСТ в м. Києві та Київській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання відповідає меті, зазначеній у ст. 50 КК України, як її каральної так і виправної складової.

Доводи апелянта про те, що він намагався відшкодувати шкоду потерпілому не ґрунтуються на матеріалах справи.

Також є надуманими посилання апелянта на те, що було порушено його право на захист під час розгляду клопотання про його умовно-дострокове звільнення, оскільки як вбачається матеріали провадження, в тому числі з журналу судового засідання, засуджений не заявляв клопотання про виклик в судове засідання захисника і не заперечував проведення судового засідання у відсутності останнього..

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Броварського МРВ КВІ УДПтСУ в м. Києві та Київській області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , - без змін.

Головуючий
Судді