Провадження № 1-кс/461/6896/15
18.11.2015 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представників скаржника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора,
Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_3 щодо не винесення постанови про повернення тимчасово вилученого майна та зобов`язати останнього винести постанову в порядку п.1 ч.1 ст.169 КПК України, якою повернути тимчасово вилучене майно, зазначене в ухвалі Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015 року у справі №461/9391/15-к, особам в яких дане майно було вилучене.
В обґрунтування скарги покликається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015р. у нього та ОСОБА_8 як свідків було вилучене майно. Строк дії вказаної ухвали один місяць з дня її постановлення, а отже законне вилучення майна тривало до 29.09.2015 року. 30.09.2015 року ним було подано до прокуратури Львівської області клопотання про повернення йому тимчасово вилученого майна. Однак, згідно відповіді прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 05.10.2015р., клопотання задоволенню не підлягає. 19.10.2015 року у залі судового засідання Галицького районного суду м. Львова (суддя ОСОБА_9 ) при ознайомленні з матеріалами справи за скаргою гр. ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , встановлено, що останнім подано до суду постанову про відмову в задоволені клопотання про припинення тимчасово вилученого майна від 05.10.2015 року.
Представники скаржника в судовому засіданні скаргу підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі та додаткових поясненнях. Просять скаргу задовольнити.
Прокурор та слідчі в судовому засіданні, кожен окремо, скаргу заперечили з мотивів безпідставності. Просять відмовити у задоволенні скарги.
Зважаючи на те, що ОСОБА_7 строк звернення до суду пропущено з поважних причин, вважаю, що такий слід поновити
Заслухавши пояснення представників скаржника, думку прокурора та слідчих, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2015р. про надання тимчасового доступу до речей та документів та їх вилучення, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вилучено майно останніх.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).
Також, в ході розгляду скарги встановлено, що 30.09.2015 року ОСОБА_7 було подано до прокуратури Львівської області клопотання про повернення йому тимчасово вилученого майна, однак постановою прокурора відділу 04/4 управління нагляду прокуратури області ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Не погоджуючись з бездіяльністю прокурора, ОСОБА_7 було подано скаргу до Галицького районного суду м. Львова скаргу на його бездіяльність. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 у задоволенні даної скарги було відмовлено.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
В ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ (п.5 ч.1 ст.164 КПК України).
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 КПК України.
Окрім того, отримавши тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення, слідчим не порушено вимоги ст.ст.167, 169, 171 КПК України, оскільки останній, скориставшись таким видом забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ, передбачений ст.159 КПК України, отримав дозвіл слідчого судді на такий доступ з можливістю вилучення вищезгаданих речей та документів, що виключає необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення на них арешту.
Тобто спірне майно не має статусу тимчасово вилученого, оскільки було вилучено за судовим рішенням.
Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається із п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.
З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши обставини справи, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, оскільки слідчий здійснив вилучення майна на підставі ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на таке вилучення та визнав такий речовими доказами, тобто слідчим було дотримано вимоги КПК України.
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,
Поновити строк звернення до суду.
У задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1