Справа № 751/7423/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/100/2016
Категорія - ст.121ч.1КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003772 від 27 травня 2015 року, за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Чернігова на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, неодруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24 березня 2010 року за ст. ст. 185 ч.2,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_9 .

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування основаного покарання, встановивши випробуванням строком 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Зараховано в строк відбування покарання знаходження ОСОБА_6 під вартою з часу його затримання - з 27.05.2015 року по 30.05.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 1046 грн. 85 коп. на користь Чернігівського міського бюджету р/р2049 ГУДКСУ у м. Чернігові, МФО 853592, - витрат за лікування потерпілого.

Цивільний позов по справі, про відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 100000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 2481 грн. 88 коп. заявлений потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , небезпечні для життя в момент заподіяння, за таких обставин.

26 травня 2015 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс три удари ножем в різни частини тіла ОСОБА_9 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження, які відповідно висновку судово-медичної експертизи №534 від 03 липня 2015 року відносяться: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишківника відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення; колото-різані поранення лівої верхньої кінцівки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції - старший прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання у зв`язку з не обґрунтованим визнанням судом першої інстанції обвинуваченого не судимим, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильному застосуванню судом закону України про кримінальну відповідальність, призначенням покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, допущеними судом.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

В решті вирок Новозаводського районного суду від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

В обґрунтування своїх висновків апелянт послався на те, що призначаючи мінімальне основне покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України та звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення злочину мав непогашену судимість, що свідчить про відсутність бажання у останнього ставати на шлях виправлення. Не враховано і той факт, що ОСОБА_6 не працює, характеристика за місцем мешкання обвинуваченого формальна, відомостей позитивного характеру щодо його особи вона не містить.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати вирок суду в частині призначення та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання.

- потерпілий ОСОБА_9 просив вирок суду залишити без змін.

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

26 травня 2015 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу буд.16 по вул. Текстильників м. Чернігова, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс три удари ножем в різни частини тіла ОСОБА_9 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження, які відповідно висновку судово-медичної експертизи №534 від 03 липня 2015 року відносяться: проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишківника відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення; колото-різані поранення лівої верхньої кінцівки відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Матеріалами кримінального провадження, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена і сторонами не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він умисно наніс три удари ножем в різні частини тіла ОСОБА_9 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого який просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, сімейний стан та стан здоров`я, те що обвинувачений є інвалідом 2-ї групи, повне відшкодування заподіяної шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На підставі ст.66 КК України суд першої інстанції визнав добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому, обставиною, що пом`якшує покарання.

Враховуючи вищенаведені пом`якшуючи покарання обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції визнав доцільним звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Місцевий суд вказав у вироку на відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з чим колегія суддів погодитись не може.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обтяжуючу обставину наявність непогашеної судимості у обвинуваченого. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений 07 квітня 2003 року був судимий за скоєння тяжкого злочину ч.3 ст. 185 КК України, а відповідно до вимог ст. 89 ч. 8 КК України строк погашення судимості в такому разі складає 6 років. За останнім вироком обвинувачений ОСОБА_6 був звільнений 12 листопада 2011 року. За таких обставин ОСОБА_6 є особою раніше судимою і колегія суддів визнає цю обставину обтяжуючу покарання обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував вимоги ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі не є справедливими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження таке рішення суду буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Вказані судом першої інстанції обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, за своєю сутністю є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наявність сама по собі тягне безумовне застосування ст. 75 КК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, розкаявся в скоєному, а також підтвердив, що продовжує хворіти, має тяжкі захворювання, потерпілий також просив залишити вирок суду без змін.

Враховуючи встановлені судом обставини вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з постановленням нового вироку для врахування обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 скасувати в частині визнання обтяжуючої обставини, визнавши ОСОБА_6 раніше судимою особою, а також визнати наявність судимості обтяжуючою покарання обставиною.

Вважати ОСОБА_6 засудженого за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основаного покарання, встановивши випробуванням строком 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набуває чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4