АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/537/14 Справа № 696/549/14-к Категорія: ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлоград Дніпропетровської області, українець, громадянин України, одружений, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше ие судимий,

засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді 150 годин громадських робіт, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 згідно з вироком Кам`янського районного суду Черкаської області визнаний винним та засуджений за те, що 11 вересня 2013 року, близько 23 год. 20 хв., перебуваючи на пероні вокзалу ст. «Кам`янка» Одеської залізниці, що розташований по вул. Л. Борисової, 85 у м. Кам`янка Черкаської області, на ґрунті неприязних стосунків вчинив сварку з черговою по ст. «Кам`янка» Одеської залізниці ОСОБА_8 , під час якого умисно завдав правою рукою останній один удар по голові. В результаті цього він спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 407 від 30.10.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись з вироком, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, згідно з яким його виправдати.

В апеляційній скарзі указує, що вирок винесено на підставі сумнівних недостовірних доказів, його вину в скоєнні злочину не доведено, у зв`язку з чим вирок суду не відповідає обставинам справи і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Доказами, які суд визнав достатніми для винесення щодо ОСОБА_9 обвинувального вироку, є покази потерпілої ОСОБА_8 , зацікавленого свідка ОСОБА_10 , (чергової по станції - наставника ОСОБА_8 ) та висновок судово-медичної експертизи, яким встановлена наявність та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Інших доказів, крім показів касира ОСОБА_11 про те, що обвинувачений був у збудженому стані і яка безпосередньо не була очевидцем його сварки з ОСОБА_8 , у вироку не наведено.

Апелянт вказує, що зазначені у вироку докази є суперечливим та недостовірними. Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що, коли вона як чергова по станції проводжала поїзд сполученням Запоріжжя-Львів, до неї «підлетів» раніше незнайомий чоловік, почав кричати на неї, стоячи обличчям до неї на відстані близько 1 метра, після чого ребром долоні правої руки двічі вдарив по потилиці, після чого розвернувся та пішов. Свідок ОСОБА_10 (наставниця потерпілої по роботі) також вказала, що у ході сварки обвинувачений, стоячи навпроти ОСОБА_8 , у ході сварки з нею несильно двічі долонею правої руки дав ляпаси потерпілій по потилиці, від яких вона не падала, не нагиналась й навіть не похитнулась.

Саме від цих ляпасів, за версією обвинувачення, яку підтримав суд, й спричинені потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що викликає неабиякий сумнів.

Таким чином, підсумовує апелянт, крім показів зацікавлених осіб, а саме потерпілої та її співробітниці ОСОБА_10 , інших доказів того, що він ударив потерпілу, не добуто.

Апелянт указує на непослідовність показів зазначених осіб. Якщо раніше ОСОБА_10 стверджувала, що не втручалася конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , бо не було необхідності, то при допиті в суді змінила свої покази, вказавши, що боялась втручатися. Суперечливим є покази ОСОБА_10 й щодо взаємного розташування між обвинуваченим та потерпілою в момент конфлікту між ними, що свідчить про те, що вона не була очевидцем події.

ОСОБА_7 зазначає, що потерпіла та свідок ОСОБА_10 є зацікавленими в компрометації його, оскільки він погрожував їм поскаржитись їх керівництву на неналежне виконання своїх службових обов`язків. У зв`язку з наведеним, на думку апелянта, суд повинен був критично поставитися до їх показів, однак з незрозумілих причин цього не зробив та не мотивував у вироку, чому він надає перевагу показам потерпілої.

Указує, що висновок судово-медичним експертом про наявність у потерпілої закритої черепно-мозкової травми зроблений лише виходячи із запису, зроблено неврологом в історії хвороби після її огляду. Інші об`єктивні дані, у тому числі про проведення будь-яких досліджень або медикаментозного лікування ОСОБА_8 відсутні. Таким чином, до висновку судово-медичної експертизи, вважає апелянт, суд як до доказу повинен був поставитись критично.

Крім того, зазначає, що судом неправильно зазначені його анкетні дані, а саме дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 замість дійсної дати 27.03.1970 р.).

ч Незрозумілим, на думку апелянта, є і посилання у вироку на те, що докази судом було досліджено в порядку, передбаченому ч. З ст. 349 КГІК України, що не відповідає дійсності.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені. Вказав, що він потерпілу не бив, а лише вимагав від неї пояснень з приводу неналежного виконання нею своїх обов`язків, оскільки нею була неправильно оголошена нумерація вагонів потягу, який прибув, і йому та його дружині довелося кілька сотень метрів бігти по перону, щоб встигнути на посадку.

Прокурор заперечив проти апеляції, просив залишити вирок місцевого суду без змін як законний і обґрунтований.

Потерпіла заперечили проти апеляційної скарги, просила її відхилити, залишивши вирок суду першої інстанції без змін. Вказала, що обвинувачений дійсно ударив її рукою в ході сварки, яку він вчинив з незрозумілих причин. Вказала, що, на її думку, він тоді перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, потерпілу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,

обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з

нормами матерішіьного права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,

передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно

з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та

оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому

наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався указаних вимог, обґрунтовано встановивши обставини вчиненого обвинуваченим діяння, надавши їм правильну кваліфікацію, обґрунтовано встановивши винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначивши йому необхідне і достатнє для його виправлення покарання.

Як на докази винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази осіб, які були допитані безпосередньо у судовому засіданні, а саме на покази: потерпілої ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 під час сварки завдав їй удару рукою по голові: на покази свідка ОСОБА_10 , яка також показала, що ОСОБА_12 під час сварки з ОСОБА_8 завдав їй удару рукою по голові; на покази свідка ОСОБА_13 про те. що вона бачила на станції ОСОБА_7 , який кричав на неї, перебуваючи, на її думку, в стані алкогольного сп`яніння.

Як на доказ винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції також' обґрунтовано послався на дані висновку експерта № 407 від 31 жовтня 2013 року, де зазначено, що громадянці ОСОБА_8 спричинене ушкодження у вигляді травми голови із струсом головного

мозку. Це ушкодження виникло від дії тупого предмета, могло бути спричинене за механізмом, який потерпіла повідомила в обставинах випадку; за давністю спричинення .може відповідати часу події і за ознакою короткотривалого розладу здоров`я відноситься до категорії легких, які спричинили короткотривалий розлад здоров 'я.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв^ до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не завдавав удару потерпілій, оскільки ці покази спростовуються показами самої потерпілої та свідка, які в свою чергу логічно співвідносяться зі змістом висновку судово-медичної експертизи щодо механізму утворення ушкоджень. Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що всебічний аналіз указаних доказів обґрунтовано доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні постановленого йому у вину злочину.

Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині недостатності чи суперечливості доказів, на підставі яких суд дійшов думки про його винуватість, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані. Колегія суддів не вбачає достатніх підстав вважати, що свідок ОСОБА_10 є зацікавленою особою лише тому, що працює разом з потерпілою, чи тому, що обвинувачений мав намір скаржитися керівникові потерпілої та свідка на неналежне виконання ними своїх обов`язків.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи обвинуваченого в частині невідповідності у змісті вироку вказаної дати його народження, дати події у поясненнях обвинуваченого, а також вказівки на аспекти порядку дослідження доказів, зокрема за ч. З ст. 349 КК України.

Як вбачається з даних паспорту обвинуваченого, він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому вказівка у вироку як на дату його народження на 18 листопада 1970 року є помилковою. Крім цього, у змісті вироку щодо пояснень обвинуваченого, зазначено, що подія злочину була 11 вересня 2014 року (дата у майбутньому). Втім, колегія суддів вбачає, що такі помилки за своїм характером являються описками, які належить виправити суду першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 379 КГЖ України.

Однак, вирок суду необхідно змінити в частині виключення з його змісту вказівки на дослідження доказів в порядку, передбаченому ч. З ст. 349 КПК України, з наступних підстав. Зазначені у вироку докази (покази обвинуваченого, потерпілої, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висновок експерта), на підставі яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 , були досліджені судом безпосередньо.

Суд не зазначив у вироку, які конкретно докази він визнав такими, що на підставі ч. З ст. 349 КПК України досліджувати недоцільно, оскільки вони підтверджують ті обставини, які ніким не оспорюються. Тому така вказівка у вироку з огляду на позицію апелянта має бути виключена як зайва.

Керуючись указаним вище, а також ст. ст. 405. 407. 408 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити зі змісту мотивувальної частини вироку вказівку на дослідження доказів у порядку, передбаченому ч. З ст. 349 КПК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення судом апеляційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартого, указаний строк рахується з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий :

Судді :