Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 11а-757/10 Категорія: ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України,
Доповідач в апеляції ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.

суддів апеляційного суду Ревера В.В. та Зазулі І.Є.

за участю прокурора Войценка А.І.

при секретарі Кирилейзі Ю.С.

засудженого ОСОБА_3

його захисника ОСОБА_4

та потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляції потерпілого ОСОБА_5 та прокурора, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 червня 2010 року, яким -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, розлученого, пенсіонера, отримує пенсію в розмірі 987 грн. без судимості, -

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення волі. На підставі 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку у 3 (три) роки. У відповідності до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладено обов'язки періодично з'являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації та не міняти без згоди цих органів місця свого проживання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний - підписку про невиїзд.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Вироком суду постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_5 1 941,16 (одну тисячу дев'ятсот сорок одну) грн. матеріальної шкоди та 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Крім того, вироком суду постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_3 в користь НДЕКЦ при ГУ МВСУ у Львівській області 1 690,20 грн. (одну тисячу шістсот дев'яносто) грн. за проведення судово-хімічної, судово-балістичної, дактилоскопічної, криміналістичної та двох імунологічних експертиз.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за те, що 29 липня 2010 року в його господарстві, що на вул. Б. Хмельницького в с. Руданці Кам'янка-Бузького району Львівської області, в приміщені гаражу, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з 52-ма набоями калібру 5,6 мм, 38 з яких були придатні для стрільби і є боєприпасами, які ОСОБА_3 незаконно придбав у 1990 році та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 2 серпня 2010 року, близько 11.30 год., ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у власному будинку, що на вул. Б. Хмельницького у с. Руданці Кам'янка-Бузького району, на грунті особистих неприязних стосунків наніс удар ножем господарсько-побутового призначення ОСОБА_5 в область спини, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись із вищезазначеним вироком суду, потерпілий ОСОБА_5 подав апеляцію, в якій просить вирок Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 червня 2010 року скасувати, заявлений ним цивільний позов задовольнити повністю, а справу повернути на новий судовий розгляд.

В обгрунтування апеляції, апелянт покликається на те, що умисел засудженого ОСОБА_3 був спрямований на його (ОСОБА_5) вбивство, а не на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, апелянт зазначає, що засуджений ОСОБА_3 знущався та бив свою дружину - ОСОБА_6, а також, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, неодноразово вчиняв напади на потерпілого, з приводу чого останні зверталась в міліцію (підтверджуючі документи наявні в матеріалах справах), однак судом це не взято до уваги.

Апелянт також покликається на те, що суд першої інстанції, задовольняючи частково заявлений ним цивільний позов, не взяв до уваги його матеріальний стан та того, що в нього на утриманні перебуває дружина та пасинок, а він у зв'язку із завданими йому (потерпілому ОСОБА_5) тілесними ушкодженнями не має змоги працювати і утримувати свою сім'ю.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить згаданий вирок суду скасувати у зв'язку з невідповідністю покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 363 КК України - у виді 2 років позбавлення волі і відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Апелянт покликається на те, що призначене засудженому ОСОБА_3 покарання є невиправдано м'яким, не відповідає скоєному та особі засудженого. Обґрунтовуючи наведене, апелянт вказує, що суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому взяв до уваги суспільну небезпечність скоєного, особу винного ОСОБА_3, який вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 363 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем праці, є людиною похилого віку, однак, без жодних на те підстав, не врахував тяжкість вчинених ОСОБА_3 злочинів та наслідків, що настали для потерпілого ОСОБА_5.

Заслухавши доповідача, прокурора про підтримання апеляції щодо постановлення нового вироку і призначення засудженому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 363, ч. 1 ст. 121, 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, потерпілого ОСОБА_5 про скасування вироку суду і повернення справи на новий судовий розгляд, засудженого ОСОБА_3 та його захисника про залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно оцінив всі зібрані в ході досудового слідства і судового розгляду справи докази та підставно кваліфікував дії ОСОБА_3 за епізодом незаконного придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України що і не оспорюється іншими учасниками судового розгляду справи.

Дії засудженого ОСОБА_3, в частині нанесення потерпілому ОСОБА_5 удару ножем господарсько-побутового призначення в область спини і спричиненні при цьому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, суд першої інстанції правильно перекваліфікував з ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, підставно встановивши, що у ОСОБА_3 був відсутній умисел на вбивство потерпілого.

Покликання потерпілого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що умисел засудженого був спрямований на позбавлення його життя є безпідставним та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, суд першої інстанції, під час розгляду справи, належним чином перевірив показання засудженого ОСОБА_3 про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, при наявності у нього можливості довести злочин до кінця шляхом нанесення повторного удару ножем чи сокирою, і з врахуванням локалізації тілесного ушкодження та його спричинення кухонним ножем, який відповідно до висновку експерта не є холодною зброєю, підставно прийшов до переконання про відсутність у ОСОБА_3 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_5.

Винність засудженого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих йому злочинів за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 121 КК України, при обставинах, наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним справи, повністю підтверджується сукупністю зібраних доказів і не заперечується самим засудженим та його захисником. Отже, вирок суду грунтується на достатніх і достовірних доказах.

На думку колегії суддів, покликання прокурора в апеляції на необхідність скасування вироку Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 червня 2010 року і постановлення нового вироку у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_3 суперечить матеріалам кримінальної справи та не відповідає вимогам закону.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_3, врахував всі обставини, що пом'якшують покарання, а саме його вік та сприяння встановленню дійсних обставин справи. Призначаючи покарання, суд першої інстанції також врахував особу підсудного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його посередню характеристику за місцем проживання; обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в алкогольному сп'яніння та з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину підставно прийшов до переконання про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії, з послідуючим звільненням засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України, тобто призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_3, виходив із загальних засад призначення покарання, спрямованих на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості та призначив необхідне і достатнє покарання для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5, підставно прийняв рішення про стягнення з засудженого ОСОБА_3 в користь потерпілого 1 941,16 (однієї тисячі дев'ятсот сорок однієї) грн. матеріальної шкоди, тобто в межах доведеної заподіяної шкоди (т. 2, а.с. 135) та з урахуванням особи засудженого ОСОБА_3 і його матеріального становища - 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 362 - 367 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_5 залишити без задовольнення, а вирок Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 червня 2010 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Ухвалу можна оскаржити в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі З місяців.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_7. ОСОБА_8 ОСОБА_2

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т.Марітчак