справа №176/513/15-к,
провадження №1-кп/176/79/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого у Державному підприємстві «СхідГЗК» відділ залізничного цеху слюсарем, не одруженого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2014 року за № 0001331, -

за участю учасників судового провадження: прокурора прокуратури м. Жовті Води ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2014 року приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Volkswagen Jetta» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_5 , визначивши його як об`єкт свого злочинного посягання, направився до автостоянки №2, розташованої по вулиці Кропоткіна,10 в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з проникненням в інше сховище, а саме до автостоянки, в цей же день, 06.11.2014 року приблизно об 11 год. 30 хв., ОСОБА_3 , не маючи дозволу на керування автомобілем «Volkswagen Jetta» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пройшов через вхідні ворота до шиномонтажного комплексу, який розташований на території автостоянки №2, що по вулиці Кропоткіна, 10, в м. Жовті Води, перелізши через паркан, який розмежовує територію автостоянки та шино монтажного комплексу, проник на територію автостоянки №2, та переконавшись в тому, що за його злочинним діями ніхто не спостерігає, при невстановлених слідствах обставинах, проник до салону автомобіля «Volkswagen Jetta» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завів двигун вищевказаного автомобіля та привівши його в рух, не маючи при цьому дозволу на право користування даним транспортним засобом, проїхав по території автостоянки до шино-монтажного комплексу, де здійснив технічне обслуговування автомобіля. Після чого, покинув автостоянку на вищевказаному автомобілі, скориставшись відсутністю уваги охоронця та піднятим шлагбаумом, поїхав по місту Жовті Води у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом «Volkswagen Jetta», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та належить гр. ОСОБА_5 , ринкова вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №39.2014 від 15.11.2014 року складає 279 894 грн. 95 коп.

В цей же день, 06.11.2014 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та незаконно керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи перехрестя вулиць Першотравневої та Заводської в м. Жовті Води Дніпропетровської області, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого завдав автомобілю, яким незаконно заволодів, механічних пошкоджень, чим заподіяв реальний матеріальний збиток відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи за №39.2014 року від 15.11.2014 року в сумі 150 365 грн. 30 коп., чим завдавав потерпілому ОСОБА_5 значної матеріальної шкоди.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Суду дав показання про те, що він перебував з потерпілим у дружніх стосунках. В 2012 році ОСОБА_5 особисто дав йому комплект ключів від свого автомобіля «Volkswagen Jetta», з його дозволу він користувався зазначеним автомобілем. Згодом між ними стосунки погрішилися. 06.11.2014 року він, з дозволу дружини потерпілого, яка зателефонувала йому, пішов на автостоянку взяти для поїздки по своїх справах автомобіль потерпілого «Volkswagen Jetta». Він зайшов на територію автостоянки №2, що по вулиці Кропоткіна, 10, в м. Жовті Води, де був припаркований автомобіль потерпілого, через центральний вхід на територію автостоянки. Із собою у нього були ключі від машини. Сівши в салон автомобіля, він завів двигун і виїхав з території автостоянки. При цьому охоронець автостоянки не перешкоджав йому у виїзді. Ніякого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого він не мав. В той день він був в стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий ОСОБА_5 в той день дозволу на керування його автомобілем не давав. Жодних документів на автомобіль у нього не було. В той же день він, будучи за кермом автомобіля потерпілого ОСОБА_5 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, де було пошкоджено автомобіль.

Згодом, в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, а саме: визнав вину у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_5 , з проникненням у інше сховище, що завдало значної матеріальної шкоди. Одночасно, відмовився давати суду показання, скориставшись своїм правом. Цивільний позов потерпілого визнає частково. Зокрема, визнає позов в сумі 150 365 грн. 30 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Просив врахувати, що ним потерпілому ОСОБА_5 відшкодовано частково у відшкодування матеріальної шкоди 10900 грн. Моральну шкоду також визнає частково. В іншій частині позов потерпілого не визнає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду дав показання про те, що він знайомий з ОСОБА_3 , ще з його дитинства, між ними були дружні стосунки, він йому довіряв. Потім стосунки погіршилися і були припинені, оскільки він виявив, що ОСОБА_3 викрав у еього з квартири майно. В 2012 році за його згодою та тільки в його присутності ОСОБА_3 міг керувати його автомобілем «Volkswagen Jetta», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Жодного разу ОСОБА_3 сам автомобілем не керував, оскільки не мав ключів від автомобіля та документів на автомобіль. 06.11.2014 року він знаходився на лікуванні в лікарні в м. Харкові. 11.11.2014 року він повернувся в м. Жовті Води, де дочка та охоронець автостоянки, де стояла його машина, повідомили, що у нього угнали автомобіль «Volkswagen Jetta». У його дружини ОСОБА_7 були комплект ключів від автомобіля, вона ключі ОСОБА_3 не давала. Жодного дозволу ОСОБА_3 як в той день 06.11.2014 року, так і в інші дні, на керування автомобілем дружина не давала. Перший комплект ключів від його автомобіля знаходився у сусідці ОСОБА_8 , другий комплект ключів у нього ОСОБА_3 викрав у нього ключі від автомобіля і таким чином угнав його. Після угону автомобіля, ОСОБА_3 потрапив у ДТП, де було пошкоджено його автомобіль. Його дружина перегнала автомобіль на ремонт в м. Харків. В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілий уточнив свої позовні вимоги, які просив задовольнити в повному обсязі. Щодо призначення покарання ОСОБА_3 , то наполягав на призначені останньому максимального строку покарання з реальним позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що вона була дружиною потерпілого ОСОБА_5 , з яким розлучені. Проте проживають разом, ведуть спільне господарство. Її чоловікові ОСОБА_5 належить автомобіль «Volkswagen Jetta», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 06.11.2014 року вона перебувала в м. Харкові з чоловіком. В той день їй ОСОБА_3 не телефонував. В той день, їй на номер мобільного телефону зателефонував охоронець автостоянки, де припаркований був автомобіль та повідомив, що угнали автомобіль чоловіка з території автостоянки. Автомобіль угнав ОСОБА_3 , який напередодні, 11.09.2014 року у них вдома, викрав комплект ключів від автомобіля. Де знаходиться другий комплект ключів від автомобіля їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона є сусідкою потерпілого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 також є її сусідом. 11.09.2014 року потерпілого ОСОБА_5 підрізали. В його квартирі того дня перебував і ОСОБА_3 . Викликали праціників міліції та швидку допомогу. В цей час їй, напевно потерпілий ОСОБА_5 , передав ключі від автомобіля. Потім ОСОБА_5 забрала швидка допомога. Ключі від автомобіля потерпілого вона зберігала у себе вдома. В той же день вона звернулась до сусіда за допомогою відігнати автомобіль потерпілого на автостоянку. 06.11.2014 року їй зателефонувала дружина ОСОБА_11 та попрохала знайти в їх квартирі ключі від автомобіля. Вона продиктувала їх місце знаходження, зайшовши в квартиру вона знайшла там ключі та забрала їх. Згодом вона дізналася, що ОСОБА_3 угнав автомобіль потерпілого ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що 06.11.2014 року в період часу з 15 до 16 год. він їхав на перехресті вулиць Першотравневій-Заводській в м. Жовті Води. Керував своїм автомобілем, в салоні якого була також дружина ОСОБА_13 . На зазначеному перехресті в його автомобіль врізався автомобіль «Volkswagen Jetta», водій якого порушив Правила дорожнього руху України. Як потім з`ясувалося за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_3 . Викликали на місце ДТП працівників ДАІ. Але не дочекавшись працівників ДАІ, ОСОБА_3 покинув місце пригоди та від`їхав. Потім його працівники ДАІ наздогнали. В салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_3 , крім нього були ще один чоловік та жінка. На його думку, ОСОБА_3 за кермом автомобіля був в стані сп`яніння /у нього були скляні очі/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дала суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав суду показання про те, що він є охоронцем автостоянки №2, яка розташована по вулиці Кропоткіна, 10, в м. Жовті Води, 06.11.2014 року в період часу з 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв. він знаходився на робочому місці на автостоянці. На території автостоянки був припаркований автомобіль ОСОБА_5 «Volkswagen Jetta», номер НОМЕР_2 . Він побачив як з території автостоянки почав виїжджати автомобіль ОСОБА_5 . Він подумав, що за кермом автомобіля зять потерпілого. Він зателефонував дружині потерпілого та сказав, що з автостоянки виїжджає автомобіль за кермом якого зять. На що дружина потерпілого сказала, що ніякого зятя у них не має. І сказала йому викликати працівників міліції. Потім він дізнався, що за кермом автомобіля потерпілого був ОСОБА_3 , якого він знав, оскільки останній користувався послугами їх автостоянки, оскільки ставив свою машину. Він не бачив як на територію автостоянки заходив ОСОБА_3 . Вхід на автостоянку лише один - центральний. Для того, щоб зайти на територію автостоянки, людина повинна пред`явити чек, що свідче про находження автомобіля на автостоянці і тоді може її забрати. В`їзд на автостоянку огороджений шлагбаумом. Коли з території автостоянки виїжджала машина потерпілого, шлагбаум був відкритий, оскільки одразу попереду його машини, з території виїжджав інший автомобіль. Території автостоянки огороджена парканом, щоб потрапити на території повз вхід, необхідно перелізати через паркан. На той час камер відеоспостереження на автостоянці не було, поставили їх недавно. Особисто він не бачив, хто перебував в салоні автомобіля «Volkswagen Jetta», коли авто виїжджало з території автостоянки. Про те, що за кермом автомобіля «Volkswagen Jetta» був ОСОБА_3 йому сказали працівники шиномонтажу, що розташований на території їх автостоянки. І саме через шиномонтаж ОСОБА_3 зайшов на автостоянку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав суду показання про те, що він є працівником шиномонтажу, що розташований на території автостоянки №2 по вулиці Кропоткіна,10 в м. Жовті Води. Приблизно в жовтні-листопаді 2014 року десь біль 10 год. до них підійшов ОСОБА_3 , якого він знає так як обслуговується у них та запитав чи можна підкачати колеса автомобіля. Сказав, що його попрохав про це сусід. Він відповів згодою. ОСОБА_3 пройшов з території шиномонтажу на автостоянку. Ширина проходу на автостоянку десь приблизно 30-40 см. Через 5 хвилин ОСОБА_3 під`їхав до шиномонтажу, підкачати колеса. В цей час розмовляв з нами. Сів в машину та поїхав, рухався на території автостоянки. Чи виїжджав ОСОБА_16 на автомобілі з території автостоянки він не бачив. Від ОСОБА_3 було чути запах алкоголю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дав суду показання про те, що він є охоронцем автостоянки №2, яка розташована по вулиці Кропоткіна, 10, в м. Жовті Води, На території автостоянки ведеться відеоспостереження. Камери спостереження охоплюють також територію шино монтажу, що розташована на території автостоянки. ОСОБА_3 він знає, оскільки він неодноразово ставив свою машину «Жигулі» на їх автостоянку. 06.11.2014 року він знаходився на робочому місці на автостоянці. Проглядав записи з камер спостереження. На відеозапису він побачив як ОСОБА_3 підійшов до машини «Volkswagen Jetta», відчинив двері авто, поклав якісь пакет, сів в машину та поїхав. Працівники міліції проглядали відеозапис, однак ніхто зазначені записи не вилучав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дала суду показання про те, що з ОСОБА_5 вони знайомі давно. Потерпілий ОСОБА_5 познайомив її з ОСОБА_3 . Їй відомо, що ОСОБА_5 товаришував з ОСОБА_3 і він йому дуже довіряв. Їй відомо, ОСОБА_5 давав ОСОБА_3 ключі від свого автомобіля, відігнати машину. Особисто вона не бачила як ОСОБА_5 давав ключі від автомобіля ОСОБА_3 . Бачила ОСОБА_3 за кермом автомобіля ОСОБА_5 . Про обставини, що мали місце 06.11.2014 року їй відомо зі слів ОСОБА_3 .

Допитаний свідок ОСОБА_19 дав суду показання про те, що він є сусідом обвинуваченого та потерпілого. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 товаришували. Він неодноразово /десь 10 разів/ бачив, як ОСОБА_3 під`їжджав на автомобілі Чирви до під`їзду, де живе останній. ОСОБА_5 в цей час виходив, сідав в салон авто і вони виїжджали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дала суду показання про те, що 06.11.2014 року до неї приїхав знайомий ОСОБА_3 на машині. ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 запропонував відпочити. Вона, дочка та ОСОБА_3 поїхали в машині до Кулинівського магазину, де зустріли її чоловіка ОСОБА_21 . Потім вони поїхали до гаражу ОСОБА_3 . Чоловіки розпили одну пляшку горілки. Повертаючись додому в м. Жовті Води, по дорозі вони майже не перевернулися. По дорозі додому на мобільний телефон ОСОБА_3 хтось зателефонував. Потім він зняв з машини номерні знаки, але для чого їй невідомо. На перехресті вулиць вони потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. ОСОБА_3 виходив з машини та розмовляв з водієм іншої машини, з якою вони зіткнулися. Після цього ОСОБА_3 сів за кермо машини і поїхав. На якісь вулиці їх затримали працівники міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_20 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дала суду показання про те, що вона знайома як з обвинуваченим, так і з потерпілим. Є сусідкою вказаних осіб. Неодноразово /десь 5 разів/ бачила, як ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом машини ОСОБА_5 , привозив останнього додому. Чи були у ОСОБА_3 ключі від машини ОСОБА_5 їй невідомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 дав суду показання про те, що він є далеким родичем потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_5 одного разу приїжджав з ОСОБА_3 в село. Хто був за кермом автомобіля ОСОБА_5 він не пам`ятає. Йому невідомо місце стоянки автомобіля ОСОБА_5 в м. Жовті Води.

В ході судового розгляду кримінального провадження як сторона обвинувачення так і сторона захисту відмовилися від заявленого раніше клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , мотивуючи тим, що зазначений свідок перебуває за межами України, а тому з`явитися в судове засідання не може. В необхідності виклику свідка учасники судового провадження не наполягали. Судом приймалися відповідні заходи по виклику зазначеного свідка.

Керуючись вимогами ст.22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а також враховуючи те, що учасники судового провадження відмовилися від допиту свідка ОСОБА_24 , суд не здійснював допит вказаного свідка.

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими стороною обвинувачення доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 06.11.2014 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України /а.к.п.1/;

- протоколом огляду місця події від 06.11.2014 року, місцем огляду якого є територія автостоянки, розташованої по вулиці Кропоткіна, 10 в м. Жовті Води. Територія автостоянки зі всіх сторін огороджена парканом /а.к.п.9/;

- протоколом огляду від 06.11.2014 року, з фототаблицями до нього, предметом огляду якого є автомобіль «Volkswagen Jetta», сірого кольору, без номерних знаків. Розташований з тильної сторони будинку АДРЕСА_3 . На передній частині автомобіля мається пошкодження переважно з правої сторони. Права фара розбита та частини кріплення номерного знаку ввігнуті в середину. Капот в право-центральній частині має деформацію у вигляді ввігнутої частини в середину та має пошкодження фарби у вигляді розтріскування. Під правою фарою мається пошкодження пластмаси у виді тріщини, ближче до правої фари мається масляна пляма. З правої сторони біля отвору для залиття палива та задніх дверей мається продольна паралельна подряпина. При огляді салону автомобіля виявлено спрацьовані подушки безпеки. Біля автомобіля, на землі виявлено два мобільних телефони: мобільний телефон «S-Tell» S1-01 чорного кольору з двома сім-картами та мобільний телефон «Samsung» /а.к.п.10-13/;

- постановою від 07.11.2014 року про визнання речовими доказами: мобільного телефону «S-Tell» S1-01 чорного кольору з двома сім-картами та мобільного телефону «Samsung» /а.к.п.14/;

- розписка ОСОБА_3 про отримання мобільних телефонів /а.к.п.15/;

- заява ОСОБА_21 від 07.11.2014 року, відповідно до якої останній видав працівникам міліції два номерних знака НОМЕР_1 /а.к.п.18/;

- протоколом огляду від 07.11.2014 року, предметом огляду якого є два державних номерних знака НОМЕР_1 , а також два пластмасових кріплення для номерних знаків /а.к.п.19/;

- висновком судово-автотоварознавчої експертизи №39.2014 від 15.11.2014 року, з фототаблицями до нього, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 279 894 грн. 95 коп. Вартість матеріального збитку завданого власнику даного транспортного засобу ОСОБА_5 станом на 06.11.2014 року становить 150 365 грн. 30 коп. /а.к.п.43-82/;

- постановою від 11.11.2014 року про визнання речовим доказом - транспортного засобу «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та два номерні знаки НОМЕР_1 з автомобіля і кріплення до них /а.к.п.83/;

- протоколами про вчинення адміністративних правопорушень, що складені 06.11.2014 року відносно ОСОБА_3 за ст.126 ч.1, 121 ч.6 КУпАП /а.к.п. 88,89/.

Cуд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доказана і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище, що завдало значної матеріальної шкоди.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, показаннями потерпілого ОСОБА_5 , які, у свою чергу, узгоджуються між собою. Зазначені докази є належними та допустимими.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується наступним чином: скарг на ОСОБА_3 не надходило /а.к.п.143/, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /а.к.п. 138, 139, 140/.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлені. Обвинувачений дійсно визнав в судовому засіданні вину, проте не заявляв суду про щире каяття. Судом враховується те, що обвинувачений частково сплатив потерпілому ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 10900 грн., що підтверджується квитанцією про перерахунок на ім`я ОСОБА_5 10900 грн. /а.с.п.52/.

Обставини, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував факт перебування ним 06.11.2014 року в стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, перебування обвинуваченого ОСОБА_3 в день вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями допитаних свідків та висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції статті та частини кримінального закону, за якими його дії кваліфіковані, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч.5 вказаної статті, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. /а.с.п.10-19/.

Згодом, під час судового розгляду, потерпілим ОСОБА_5 подано уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 246 655,84 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 117610,52 грн. та 3 % річних у розмірі 5433,19 грн.; в рахунок втрати товарної вартості автомобіля 118000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 56264,80 грн. та 3 % річних у розмірі 2599,23 грн.; у відшкодування моральної шкоди 215000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 102516,37 грн. та 3 % річних у розмірі 4735,89 грн.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо завдання потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди суд важає зазначити наступне.

Потерпілим заявлено уточнені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 246 655 грн. 84 коп. Зазначаючи при цьому, що саме на таку суму обвинувачений завдав йому матеріальну шкоду, яка полягає у здійсненні ним за власний рахунок ремонту транспортного засобу «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в тому числі матеріальний збиток згідно автотоварознавчої експертизи у розмірі 150 365,30 грн., вартість ремонту двигуна автомобіля у розмірі 81741,84 грн., витрати на дефектовку автомобіля у розмірі 1646,40 грн., вартість пошкодженої фари у розмірі 3222,30 грн., вартість комплекту шин у розмірі 5330 грн. та вкрадені з його квартири 11.09.2014 року грошові кошти в сумі 4350 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_3 суму у розмірі 118 000 грн. в рахунок втрати товарної вартості його автомобіля «Volkswagen Jetta», 2012 року випуску.

Потерпілий ОСОБА_5 , обґрунтовуючи суму матеріального збитку, надав документи: рахунок №АДСЧТ13516 від 28.11.2014 року та рахунок № НОМЕР_3 від 04.12.2014 року офіційного дилера Фольксваген в Україні ТОВ «Автодом Харків», з яких вбачається, що вартість ремонту вищевказаного автомобіля становить 247 255 грн. 86 коп., в тому числі вартість ремонту двигуна 81 741 грн. 84 коп. Окрім того, ним були понесені витрати на дефектовку автомобіля після ДТП, які згідно наряду замовлення №АДЗН060860 від 28.11.2014 року офіційного дилера Фольксваген в Україні ТОВ «Автодом Харків» становлять 1646 грн. 40 коп. Величина втрати товарної вартості автомобіля, на думку потерпілого, становить 118 000 грн. Загальна сума матеріального збитку становить 364 655 грн. 84 коп.
Суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що потерпілому завдана матеріальна шкода на суму 150 365 грн. 30 коп., яка полягає у вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Адже висновком судово-автотоварознавчої експертизи №39.2014 від 15.11.2014 року, визначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу ОСОБА_5 станом на 06.11.2014 року становить 150 365 грн. 30 коп. Судовим експертом взято до уваги, при визначенні розміру матеріального збитку, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість складових, що підлягають заміні під час проведення ремонту, і розмір матеріального збитку визначено з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ /втрати товарної вартості/ - /а.к.п.43-82/.

Поряд з іншими кваліфікуючими ознаками статті 289 КК України, є такі кваліфікуючі ознаки як завдання значної матеріальної шкоди - а це частина 2 цієї статті, та завдання великої матеріальної шкоди а це частина 3 цієї ж статті. Таким чином розмір матеріального збитку за даним злочином впливає на кваліфікацію дій винної особи.

Зазначений розмір матеріального збитку 150 365 грн. 30 коп. покладений в об`єм висунутого ОСОБА_3 обвинувачення. І зазначений об`єм обвинувачення знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, оскільки дії останнього кваліфіковані як досудовим розслідуванням так і судом за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище, що завдало значної матеріальної шкоди.
Згідно примітки до статті 289 КК України, матеріальна шкода визнається значною у разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою матеріальною шкодою визнається у разі заподіяння реальних збитків на суму понад 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1. ПК України відповідного року.

Згідно розрахунку на 2014 року /станом на день вчинення злочину/ значною шкодою від 100 до 250 н.м.д.г. визнається сума, що складає від 60 900 грн. до 152 250 грн.; велика матеріальна шкода понад 250 н.м.д.г. визнається сума понад 152 250 грн.

Заявляючи матеріальний збиток на суму 246 655 грн. 84 коп. та в рахунок відшкодування стягнення суми втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 118 000 грн., потерпілий ОСОБА_5 вийшов за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, оскільки зазначений ним розмір збитку, відповідно до примітки статті 289 КК України, є великою матеріальної шкодою, і, як наслідок, дії особи повинні бути кваліфіковані за частиною 3 ст.289 КК України, тобто за більш тяжкою кваліфікацією.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд, розглядаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в межах висунутого йому обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, не має права вийти за його межі та перекваліфікувати його дії на більш тяжкий злочин за ч.3 ст.289 КК України, оскільки це буде погіршувати становище ОСОБА_3 , що є прямою забороною Закону.

Вимога потерпілого про стягнення з обвинуваченого суми викрадених у нього 11.09.2014 року грошових коштів в розмірі 4350 грн. також не підлягає задоволенню, оскільки в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачення по факту крадіжки майна потерпілого не висувалося.

Тому з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає стягненню сума у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 150 365 грн. 30 коп., яка знайшла свої підтвердження в ході судового розгляду.

Суд враховує також і те, що доказування виду та розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди покладається на слідчого та прокурора, оскільки вид і розмір майнової шкоди є одним із елементів у структурі обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (предмет доказування). Розмір заподіяної шкоди охоплюється об`єктивною стороною вчиненого кримінального правопорушення, визначає кримінально-правову кваліфікацію. Доказування обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, нерозривно пов`язане з доказуванням виду і розміру заподіяної ним шкоди. Саме тому й обов`язок доказування майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за цивільним позовом, покладається на слідчого та прокурора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди лише на суму 150 365 грн. 30 коп. за висновком експерта, оскільки саме такий розмір спричинення матеріального збитку знайшов своє підтвердження під час розгляду кримінального провадження. Щодо вирішення позову в частині відшкодування моральної шкоди покладався на розсуд суду. В іншій частині позов потерпілого не підтримав.

Окрім того, потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 215 000 грн. і який останній просить стягнути з обвинуваченого на його користь.

Згідно ч. 1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст.23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування слід врахувати тяжкість фізичних і моральні страждань позивачів, їх тривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках. Суд вважає, що потерпілому була заподіяна моральна шкода, але враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення цивільного позивача, а не про покарання обвинуваченого за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.
За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини справи, діяння обвинуваченого, моральні страждання потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково і стягнути на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 10000 грн., саме така сума на думку суду з урахуванням всіх обставин справи, буде справедливою і достатньою для відшкодування моральної шкоди потерпілому.
Окрім того, згідно уточненої позовної заяви потерпілим ОСОБА_5 заявлено вимогу про стягнення інфляційних сум та 3% річних як по відшкодуванню матеріальної шкоди так і по відшкодуванню моральної шкоди, а також 118 000 грн. в рахунок втрати товарної вартості його автомобіля.

Вимога потерпілого про стягнення 118 000 грн. в рахунок втрати товарної вартості його автомобіля задоволенню не підлягає, оскільки при визначенні розміру матеріального збитку експертом врахована зазначена вартість і судом прийнято рішення про стягнення суми матеріального збитку на користь потерпілого з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля за висновком експерта.

Вимоги потерпілого про стягнення інфляційних сум та 3% річних як по відшкодуванню матеріальної шкоди так і по відшкодуванню моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Зокрема, чинним законодавством визначено, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Потерпілий ОСОБА_5 , заявляючи таку вимогу, посилається на правову позицію з приводу зазначеного питання Верховного Суду України, зокрема постанова ВСУ від 01.10.2014 року № 6-113цс14.
Зазначеною постановою Верховного Суду України встановлено, що, ухвалюючи рішення про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання вироку суду в частині цивільного позову у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що на правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджуються положення ст. 625 ЦК України.

Проте, стягнення такого виду інфляційних сум та 3-річних з боргових зобов`язань було здійснено після ухвалення судом вироку суду, що набрав законної чинності, і яким стягнуто із засудженого на користь потерпілого у відшкодування шкоди певної суми грошових коштів. Зазначені суми були стягнуті за період, протягом якого засуджений не відшкодував потерпілому у справі суми завданої шкоди. В даному випадку судом і були застосовані норми ст.625 ЦК України.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання у вигляді відшкодування майнової та моральної шкоди зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобов`язанням.

В рамках даного кримінального провадження, що розглядається, завдання та вид і розмір майнової та моральної шкоди встановлюється з дня ухвалення судом обвинувального вироку.
Окрім того, вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення інфляційних сум та 3% річних не випливають із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2015 року накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема, накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-21063, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , а також на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Так як суд задовольняє цивільний позов потерпілого частково, то з урахуванням положень ч.4 ст.174 КПК України відсутні підстави для скасування арешту майна.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на застосовувався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 800 грн., стягненню не підлягають, оскільки стороною обвинувачення зазначені витрати документально не підтвердженні. В матеріалах кримінального провадження відсутні документи в підтвердження таких витрат, а тому їх слід віднести за рахунок держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «S-Tell» S1-01 чорного кольору з двома сім-картами та мобільний телефон «Samsung», який переданий під розписку їх власнику ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 ;

- транспортний засіб «Volkswagen Jetta» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та два номерних державних знаків « НОМЕР_1 » з автомобіля та кріплення до них, які передані під розписку ОСОБА_9 залишити їх власнику ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення інфляційних сум та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 150 365 грн. 30 коп., у відшкодування моральної шкоди 10 000 /десять тисяч/ грн., а всього 160 365 /сто шістдесят тисяч триста шістдесят п`ять/ грн. 30 коп.

В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 - відмовити.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «S-Tell» S1-01 чорного кольору з двома сім-картами та мобільний телефон «Samsung», який переданий під розписку їх власнику ОСОБА_3 залишити ОСОБА_3 ;

- транспортний засіб «Volkswagen Jetta» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та два номерних державних знаків « НОМЕР_1 » з автомобіля та кріплення до них, які передані під розписку ОСОБА_9 залишити їх власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок суду проголошено 19.08.2015 року.

Суддя: