Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11 - 74/2010р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія ч. 1 ст. 185 КК ОСОБА_1
України Доповідач в апеляційній
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Щепоткіної В. В.

суддів Євтушенка В. Г., Шкреби Р. Д.

за участю прокурора Кругляк Н. М.

потерпілої ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Придніпровського району м. Черкаси ОСОБА_5 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель м. Черкаси, раніше судимий 6.05.2005 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу на 5 років позбавлення волі (відбував строк покарання з 5. 01. 2005 року по 30. 07. 2007 року), звільнений згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 27. 07. 2007 року на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 9 днів, засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків вирішено до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2005 року в виді 01 місяця позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття 6 місяців позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої 4380 грн.

Вирішено питання про речові докази у справі.

ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він 28 травня 2009 року близько 14 год. в м. Черкаси, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, що належить його знайомій гр. ОСОБА_6 3. В., таємно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу викрав чуже майно (майно потерпілої ОСОБА_7 В.): - портсигар з візерунками у виді квітів, вартістю 50 грн., - 3 золотих ланцюжки, вартістю відповідно 420 грн., 500 грн. та 700 грн., - золоте кольє з частинами діамантів, вартістю 4000 грн., - 2 золотих хрестики, вартістю 230 грн. кожний, -золотий хрестик, вартістю 700 грн.. - золоту застібку вартістю 800 грн., - 2 срібних ланцюжка, вартістю відповідно 200 грн. та 250 грн.. - 2 срібні підвіски, вартістю відповідно 200 грн. та 300 грн.. - срібну каблучку, вартістю 300 грн., - намисто, вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 91 80 грн.. після чого з викраденим з місця злочину зник.

У апеляції прокурор який приймав участь у судовому розгляді справи, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій ОСОБА_4, мотивує про невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його м'якості і просить скасувати вирок суду першої інстанції і постановити новий, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2005 року у вигляді 1 року позбавлення волі остаточно призначивши засудженому покарання - 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та промови: прокурора, який частково підтримав апеляцію; - потерпілої ОСОБА_3, яка просить вирок суду залишити без змін; пояснення, промову та останнє слово засудженого ОСОБА_4, який заперечує апеляцію, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджуються доказами у справі, яку розглянуто в судовому засіданні у першій інстанції в порядку, передбаченому ч. З ст. 299 КПК України.

Доведеність винності засудженого у вчиненні злочину, як і правильність кваліфікації дій винного за ч. 1 ст. 185 КК України усі учасники судового розгляду справи не оспорювати. Сам засуджений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і показав суду, що дійсно 28 травня 2009 року близько 14 год. в м. Черкаси він перебував в квартирі АДРЕСА_1 у знайомої ОСОБА_6 3. В. , з якою він "зустрічається". В той час вони сперечалися і, коли остання вийшла з кімнати на кухню готувати час, він таємно викрав портсигар з ювелірними прикрасами, які потім частину здав у ломбард, а решту, яку зберігав при собі, пізніше видав працівникам міліції.

Такі його показання узгоджуються з іншими доказами у справі, що він і не оспорював.

З протоколу судового засідання вбачається, що головуючий докладно роз'яснив учасникам судового розгляду зміст положень, передбачених ст. 299 КПК. а саме, що у випадку визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Ці встановлені фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у апеляції прокурором не оспорюються. Тому в цій частині вирок суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

За таких обставин доводи у апеляції прокурора про скасування вироку в цілому є необгрунтованими.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за даний злочин суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину. який згідно ст. 12 КК класифікується як злочин середньої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, які пом'якшують покарання засудженого: його щире каяття, активне сприяння органам досудового слідства розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди. З урахуванням цих обставин, а також з урахуванням попередньої судимості засудженого суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 покарання в межах санкції кримінального закону, за яким засуджено винного, у вигляді арешту, яке не є мінімальним і є достатнім для виправлення засудженого. Тому апеляційні вимоги прокурора про необхідність призначення засудженому максимального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі являються безпідставними і не є справедливими. В цій частині вирок суду першої інстанції також є законним і обгрунтованим.

За сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України суд призначив ОСОБА_4 покарання з покарання - 6 місяців позбавлення волі. Таке рішення суду є невідповідним вимогам ч. 4 ст. 71 КК України про те. що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від

покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. :%

Згідно вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2005 року ОСОБА_4 реально відбув строк позбавлення волі з 5. 01. 2005 року по 30. 07. 2007 року і був звільнений згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 27. 07. 2007 року на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 9 днів, протягом якого ОСОБА_4 чинив новий злочин.

За таких обставин вирок суду в частині призначення ОСОБА_4 покарання згідно ст. 71 К України за сукупністю вироків підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом кримінального закону та невідповідності призначеного судом покарання особі засудженого внаслідок його м'якості.

При постановленні нового вироку ОСОБА_4 слід вважати винним і засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до призначеного вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси 23 листопада 2009 року покарання у вигляді 5 місяців арешту.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення засудженим злочину, ступінь тяжкості злочину та особу ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку, що при призначенні винному покарання згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного йому покарання за новим вироком - 5 місяців арешту необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком - два роки і один місяць позбавлення волі, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_8 остаточно складає - 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Таке покарання є відповідним вимогам кримінального закону і є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів. З цих підстав апеляційні вимоги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.. ст.. 323, 324. 365. 366. 378 КПК України, колегія суддів, -

засуди л а:

апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2009 року відносно ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання за сукупністю вироків - скасувати.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до визначеного вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2009 року покарання - 5 місяців арешту.

Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 травня 2005 року і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання за сукупністю вироків - 2 (два) роки 6 (шість)місяиів позбавлення волі.

В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2009 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляцію помічника прокурора Придніпровського району м. Черкаси ОСОБА_5 - без задоволення.

Вирок може бути оскаржений і на нього може бути принесено подання прокурора в порядку касаційного провадження до колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України через апеляційний суд протягом одного місяця учасниками процесу з моменту проголошення вироку, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді