АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року про заборону на розпорядження майном, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року було задоволено клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , та накладено заборону на розпорядження майном яке належить скаржнику, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 .
В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_7 посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм чинного законодавства. Звертає увагу на те, що слідчий суддя помилково та передчасно дійшов до висновку, про необхідність накладання арешту на майно. Орган досудового розслідування в порушення норм процесуального законодавства не з`ясував усі обставини вказаної справи та те що на данний момент у квартирі проживає двоє неповнолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, скаржника, який підтримав свою апеляцію, просив задовольнити її апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

За ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2015 року внесено відомості за № 0001789 про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України. В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 04.08.2015 року Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська накладено арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 не пред`явлене обвинувачення кримінальному провадженні № 0001789, також встановлено, що відповідно до договору оренди данної квартири від 17 червня 2015 року в ній проживає ОСОБА_10 з двома неповнолітніми дітьми.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Між тим, апеляційним переглядом встановлено, що клопотання слідчого та додані матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки не зазначено підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вказані вимоги закону не враховано, що при постановлені оскаржуваної ухвали призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що як наслідок є підставою для скасування цієї ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою повернути клопотання прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно для усунення недоліків у строк в сімдесят дві години.

Керуючись ст. ст. 172, 405, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року про арешт майна скасувати та постановити нову, якою:

Клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно повернути прокурору прокуратури Дніпропетровської області для усунення недоліків в строк у сімдесят дві години.

Судді: