Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула 03 листопада 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2015 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Сміла Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 08 січня 2015 року, о 03 год 40 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки « Фольксваген Т-5 », реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по

вул. Громова у м. Черкаси, зі сторони вул. Чайковського у напрямку просп. Хіміків, порушив вимоги п.п. «б» 2.3, «а» 2.9 та 12.1 Правил дорожнього руху та здійснив виїзд на праве узбіччя дороги та подальший наїзд на перешкоду у вигляді металевої рампи.

В результаті зазначених дій, пасажир автомобіля марки «Фольксваген Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2, отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями відносно ОСОБА_1, просить їх скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості злочину та особі засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп'яніння, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому безпідставно застосував положення ст. 75 КК України. Ухвала апеляційного суду, на думку прокурора, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому касаційним судом судові рішення в цій частині не перевіряються.

Безпідставними є доводи касаційної скарги прокурора про м'якість призначеного ОСОБА_1 покарання та безпідставне звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з копії вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_1 судом було враховано ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв у розкритті злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, судом також було враховано і обставину, що у відповідності

до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, а саме вчинення засудженим злочину у стані алкогольного сп'яніння.

З огляду на викладені обставини, суд призначив ОСОБА_1 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, враховуючи дані про особу, який повністю визнав свою вину у скоєному, співпрацював з органами досудового розслідування та частково відшкодував завдану шкоду потерпілому, з огляду на що останній, зі слів його представника, претензій майнового характеру не має та просив застосувати до останнього покарання не пов'язане з позбавленням волі, суд належним чином обґрунтовуючи прийняте рішення, звільнив ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився апеляційний суд, який переглядав вирок суду з аналогічних касаційній скарзі підстав, та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 15 липня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3