Справа № 750/9221/15-к
Провадження № 1-кс/750/2509/15
У Х В А Л А

11 вересня 2015 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові клопотання ОСОБА_3 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000863 від 09.02.2015 р., -

в с т а н о в и в :

10.09.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання, в якому просить повернути йому, як володільцю майна, вилучені в ході досудового розслідування під час обшуку його особисті речі, а саме 16 ігрових автоматів, які були визнані речовим доказами у кримінальному провадженні № 0000863 від 09.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України, що було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 посилається на ч. 9 ст. 100 КПК України, яка зазначає, що в разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 КПК України, у зв`язку з чим він і звернувся з відповідним клопотанням до суду.

Разом з тим, як слідує з тексту даного клопотання, в ході досудового розслідування відповідні ігрові автомати були дійсно визнані речовими доказами, однак арешт на такі автомати не накладався, а тому посилання ОСОБА_3 на ч. 2 ст. 174 КПК України є хибним, оскільки відповідно до даної статті, він, як володілець майна, міг звернутись з клопотання лише, якщо на дане майно було накладено арешт, а тому у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Більш того сам ОСОБА_3 зазначає, що звертався до слідчого з клопотанням про повернення йому даних ігрових автоматів, однак відповідь так і не отримав, а вирішення цього питання передбачено законом, але іншою інституцією, а саме відповідно до можливості оскаржити таку бездіяльність слідчого на підставі ст. 303 КПК України.

Крім того, відповідно до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання.

Таким чином, оскільки слідчий після закриття кримінального провадження до цього часу ще не звернувся до суду з питання вирішення долі речового доказу і жодних перешкод для обов`язкового звернення слідчого до суду немає і наразі, позаяк не існує часових обмежень для такого звернення після закриття кримінального провадження, зазначене може свідчити про ймовірне порушення саме слідчим вимог закону, передбачених ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до чого, особа, яка звернулась до суду має право на поновлення своїх прав, котрі вона вважає порушеними, у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності саме слідчого, враховуючи те, що інститут судового контролю не наділяє слідчих суддів правом підміни слідчих або прокурорів в частині виконання саме тими процесуальних рішень, обов`язки щодо чого покладені на останніх. Ухвала суду не є перешкодою цьому.

Керуючись ч. 9 ст. 100 КПК України,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000863 від 09.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України, що було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1