Галицький районний суд ІваноФранківської області
Справа № 1-35/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року м. Галич

Галицький районний суд ОСОБА_1 Франківської області в

в складі: головуючого судді Клюба В.В.

секретаря Борисевич Н. В.

з участю: прокурора Головашкіна В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі справу про обвинувачення: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, судимого: 22 лютого 2002 року Тисменицьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк два роки; 02 липня 2004 року ОСОБА_1 Франківським міським судом за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки і 21 лютого 2008 року звільненого після відбуття покарання; 17 травня 2010 року Тисменицьким районним судом за ст. ст. 15, 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України та згідно ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, -

установив:

ОСОБА_2 порушив правила адміністративного нагляду при таких обставинах:

Після відбуття покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 січня 2008 року щодо підсудного ОСОБА_2 встановлено адміністративний нагляд терміном на два роки. Після закінчення терміну адміністративного нагляду, постановою Галицького районного суду від 26 серпня 2010 року відносно підсудного ОСОБА_2 знову було встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік і встановлено обмеження: заборонено виїжджати за межі Галицького району без відома працівників органів внутрішніх справ та зобовязано зявлятися на реєстрацію у Галицький РВ УМВС другої суботи кожного місяця з 09.00 години по 17.00 годину. При цьому підсудний ОСОБА_2 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, чим порушив встановлені щодо нього обмеження, а саме: 08 січня, 12 березня, 09 квітня та 14 травня 2011 року не прибув на реєстрацію в Галицький РВ УМВС; 07 липня та 04 серпня 2011 року без дозволу органів внутрішніх справ виїхав за межі Галицького району з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав частково і підтвердив, що він дійсно у вказані в обвинувальному висновку дні не зявився на реєстрацію в Галицький РВ УМВС та протягом зазначеного періоду перебував за межами Галицького району Проте він по телефону повідомляв Галицький РВ УМВС, що виїхав у с. Вишків Долинського району на роботу, де працює по сьогоднішній день. Тому, що повинен письмово інформувати про виїзд за межі району та отримувати відповідний дозвіл не надав значення. Щиро кається у не вчиненому.

Крім часткового визнання вини підсудним, його винуватість у вчиненому доводиться: протоколом про обставини вчинення злочину, рапортами працівників Галицького РВ УМВС, копіями постанов про встановлення адміністративного нагляду, листком реєстрації адміннаглядного, копіями постанов суду про накладення адміністративного стягнення.

Так згідно протоколу про обставини вчинення злочину, передбаченого ст. 395 КК України підсудний, щодо якого постановою суду від 26 серпня 2010 року було встановлено адміністративний нагляд і встановлені обмеження, 11 липня та 04 серпня 2011 року виїхав у с. Вишків Долинського району до свого брата, ОСОБА_3, який знайшов йому роботу. Про те, що його не буде по місцю проживання підсудний органи внутрішніх справ не повідомляв, хоча йому було відомо про визначені судом обмеження. У с. Вишкові Долинського району він перебував з 11 по 20 липня 2011 року та з 04 по 06 серпня 2011 року. В ході перевірки були опитані: ОСОБА_4, який пояснив, що йому, як Височанківському сільському голові Галицького району, відомо, що підсудний був неодноразово судимий. Хоча йому пропонувалися платні громадські роботи, він відмовлявся від них; ОСОБА_1, який пояснив, що з підсудним проживає по сусідству і в середині червня 2011 року він разом із своїм братом ОСОБА_3 поїхав на роботу у с.Вишків Долинського району; ОСОБА_5, яка пояснила, що під час розмови з підсудним на початку червня 2011 року дізналася, що він планує поїхати у с. Вишків Долинського району на роботу. Після цього підсудного не бачила (а. с. 3 4).

Як вбачається з постанови Галицького районного суду від 26 серпня 2010 року, відносно підсудного встановлено адміністративний нагляд та застосовано обмеження: заборонено виїзд за межі Галицького району без відома працівників міліції; зобовязано зявлятися на реєстрацію в Галицький РВ УМВС другої суботи кожного місяця (а. с. 14).

Відповідно до рапортів дільничного інспектора Галицького РВ УМВС ОСОБА_6 від 22 лютого, 13 березня, 11 квітня, 16 травня, 01 та 08 серпня 2011 року, підсудний: 11 липня та 04 серпня 2011 року, не повідомивши органи внутрішніх справ, залишив місце постійного проживання і виїхав за межі Галицького району; 08 січня, 12 березня, 09 квітня та 14 травня 2011 року не прибув на реєстрацію в Галицький РВ УМВС. Це підтверджується листком реєстрації адміннаглядного (а. с. 5 6, 15 19).

Згідно постанов Галицького районного суду від 08 серпня 2011 року підсудного було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 187 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 20 21).

За наведених у вироку обставин справи та доказів, суд вважає, що дії підсудного слід кваліфікувати за ст. 395 КК України, оскільки він самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. При цьому підсудний повністю підтвердив факти залишення місця проживання та неявку для реєстрації в органи внутрішніх справ, а його доводи в тій частині, що він повідомляв органи внутрішніх справ про виїзд за межі району спростовані сукупністю досліджених по справі доказів. Тобто вина підсудного у предявленому обвинуваченні повністю доведена в судовому засіданні.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Зокрема, помякшуючими покарання обставинами, суд визнає щире каяття підсудного у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів

Негативно характеризуючи даних підсудного за місцем його проживання, як особи, не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підсудному слід призначити покарання у вигляді арешту і в межах санкції ст. 395 КК України.

Вироком Тисменицького районного суду від 17 травня 2010 року підсудного ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ст. ст. 15, 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавленні волі на строк чотири роки та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Оскільки підсудним вчинено злочин під час іспитового строку, йому слід визначити покарання за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком від 17 травня 2010 року згідно правил складання покарань, визначених ст. 72 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 323, 324, 327, 328 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Тисменицького районного суду від 17 травня 2010 року відповідно до ст. 72 ч. 1 п. 1.а КК України і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду ОСОБА_1 Франківської області протягом п`ятнадцяти діб з часу проголошення вироку через Галицький районний суд.

Головуючий: