Провадження № 1-кп/638/125/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздолля, Первомайського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.03.2011 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ст. 198, 75 КК України, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік; 02.09.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки; 10.10.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_14 , 22 червня 2014 року близько 22 год. 35 хв. разом із невстановленими під час досудового розслідування особами, під час проходу через Саржинський міст по вул. О. Дерев`янко в м. Харкові, рухаючись у бік вул. Сумської від перехрестя вул. О. Дерев`янко та вул. Балакірєва, звернули увагу на раніше не знайому їм ОСОБА_8 , яка проходила на зустріч у напрямку перехрестя вул. О. Дерев`янко та вул. Балакірєва, у якої вони помітили на шиї золотий ланцюг із золотим хрестом.

У цей час у ОСОБА_14 та у невстановлених під час досудового розслідування осіб виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, розподіливши між собою злочинні ролі, та діючи з корисливих мотивів, користуючись тим, що ОСОБА_8 не очікує нападу, ОСОБА_14 , діючи відповідно до своєї злочинної ролі, порівнявшись із нею на пішохідній доріжці, різко схопив за золотий ланцюг із хрестом, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2283 від 10 липня 2014 року - 1400 грн. 20 коп., та сильним ривком відкрито зірвав його з шиї ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_14 разом із невстановленими під час досудового розслідування особами, з місця скоєння злочину втекли у напрямку перехрестя вул. Сумської та вул. О. Дерев`янко, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1400 грн. 20 коп.

Крім того, 03 липня 2014 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_14 разом із невстановленими під час досудового розслідування особами, під час проходу по вул. Балакірєва в м. Харкові, рухаючись в бік «Канатної дороги» від перехрестя вул. О. Дерев`янко та вул. Балакірєва, звернули увагу на раніше не знайому їм ОСОБА_9 , яка проходила у попутному напрямку, у якої вони помітили на шиї два золотих ланцюга із золотою ладанкою.

У цей час у ОСОБА_14 та у невстановлених досудовим розслідування осіб виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, розподіливши між собою злочинні ролі, діючи з корисливих мотивів, користуючись тим, що ОСОБА_9 не очікує нападу, ОСОБА_14 , діючи відповідно до своєї злочинної ролі, порівнявшись із нею на пішохідній доріжці, різко схопив за два золотих ланцюга із золотою ладанкою, вартість яких згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №2284 від 10 липня 2014 року становить: золотий ланцюг вагою 10 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 2894 грн. 10 коп.; золотий ланцюг вагою 2 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 578 грн. 82 коп.; золота ладанка вагою 6 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 1736 грн. 46 коп., та сильним ривком, відкрито зірвав їх з шиї ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_14 разом із невстановленими під час досудовим розслідуванням особами, з місця вчинення злочину втекли у напрямку будинку № 46 по вул. Балакірєва в м. Харкові, та зникли у дворах будинків, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5209 грн. 38 коп.

Крім того, 03 липня 2014 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в вечірній час, близько 20 год. 20 хвилин біля станції метро «Ботанічній сад» зустрілися, після чого у них виник сумісний злочинний умисел направлений на заволодіння велосипедами шляхом отримання їх в прокат та неповернення в подальшому. З`ясувавши, що ОСОБА_14 має документ, який він готовий надати в заставу, а ОСОБА_15 в свою чергу запропонував надати гроші за прокат велосипедів.

Реалізовуючи свій злочинний намір, розподіливши між собою злочинні ролі, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 направились до парку ім. М.Горького, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 81. Прибувши до парку ім. М.Горького, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 близько 20 год. 50 хвилин прийшли до пункту прокату де ОСОБА_14 надав в заставу за два велосипеди свій документ - єдиний квиток дітей сиріт, а ОСОБА_15 в свою чергу заплатив 80,00 гривень за прокат двох велосипедів на одну годину. ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 маючи спільний умисел не повертати велосипеди в пункт прокату, отримали два спортивні велосипеди: білого кольору марки «Оrbea Tuareg 22» WHT» серійний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 8259 від 18 липня 2014 року становить 2150,00 гривень; та велосипед білого кольору марки «Оrbea Tuareg 22» WHT» серійний номер - НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 8259 від 18 липня 2014 року становить 2150,00 гривень.

Після отримання двох велосипедів в пункті прокату, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 з місця скоєння злочину втекли, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4300 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково. Так обвинувачений ОСОБА_14 показав, що правопорушення відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вчиняв, в момент, коли відносно потерпілих вчинялися злочини, він був в іншому місці, і взагалі в такий пізній час він завжди вдома. Під час досудового слідства визнав провину по цим епізодам, лише тому, що до нього застосовувалися недозволені методи слідства, з цього приводу обвинувачений звертався до прокуратури.

Стосовно епізоду від 03.07.2014р., провину визнав частково, та пояснив, що зустрілися цього дня з ОСОБА_15 на Героїв праці, гуляли містом, було нудно, зайшли до Центрального парку культури і відпочинку ім. М. Горького, вирішили взяти велосипеди на прокат, покататися містом. Вони з ОСОБА_15 заплатили гроші, обвинувачений віддав до прокату документ, який посвідчував його особу, взяли велосипеди та поїхали кататися. Приблизно в районі станції метро «проспект Гагаріна», обвинувачений звернув увагу, що в нього спущене колесо, він вирішив поїхати додому і коли відремонтує велосипед, поверне його до прокату. На наступний день обвинувачений пішов на роботу, а через два дні прийшли до нього до дому робітники міліції. Велосипеди потрібно було повернути до прокату приблизно 21:40.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнавав частково, але згодом під час судових дебатів визнав вину у повному обсязі. Так обвинувачений ОСОБА_15 показав, що 03.07.2014р. він зустрівся з ОСОБА_14 приблизно о 19:00-19:30, поїхали метро до станції «Пушкінська» та пішли в сторону Центрального парку культури і відпочинку ім. М. Горького, взяли з ОСОБА_14 на прокат велосипеди приблизно о 20:30, покаталися парком та вирішили поїхати за межі парку, поїхали по вул. Сумська, повз станції метро «Історичний музей», доїхавши до станції метро «проспект Гагаріна», ОСОБА_14 помітив, що у нього пробите колесо. На годиннику було приблизно 21:30, вони вирішили пошукати СТО, щоб полагодити колесо. Не знайшовши СТО, ОСОБА_14 сказав, що повезе велосипед додому, що полагодить його там та домовилися зустрітися наступного дня, щоб повернути велосипеди до прокату та компенсувати гроші за перевищення часу, за який заплатили в прокаті. Як пояснив ОСОБА_15 , він погодився не їхати до прокату, щоб повернути велосипед, тому, що час на який було орендовано велосипед, закінчився і взагалі, вони вирішили, що якщо разом брали, то разом і будуть повертати. Наступного дня обвинувачений зателефонував ОСОБА_14 , на що останній відповів, що зайнятий, а через три дні до ОСОБА_15 прийшли робітники міліції.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинувачених, їх винуватість у вчиненні інкримінованих діянь в обсязі пред`явленого обвинувачення за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

Допитом в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що в 22.06.2014р., приблизно о 22.00 поверталася до дому по вул. Дерев`янко, на зустріч їй йшло багато людей і вона не звертала на них уваги, також вона бачила, як їй на зустріч йшли три молоді людини, на них вона теж не звертала особливої уваги. Потім один з молодиків зірвав у потерпілої ланцюжок з підвіскою у формі хреста та швидко втік, інші теж побігли разом з ним. Наздоганяти молодих людей потерпіла не стала, бо була налякана та продовжувала йти до дому. На вулиці в цей час було вже темно, після події потерпіла добре пам`ятала, в що був одягнутий обвинувачений ОСОБА_14 , під час впізнання, потерпіла його впізнала.

Допитом в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, що приблизно 7 липня 2014р. перебувала на лікуванні в міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги № 4 ім. проф. А. І. Мещанінова. Ввечері цього дня, потерпіла вирішила піти до дочки до дому переночувати. Приблизно о 19.00 потерпіла вийшла з лікарні, під час проходу по вул. Балакірєва в м. Харкові, рухаючись в бік «Канатної дороги» від перехрестя вул. О. Дерев`янко та вул. Балакірєва, не доходячи до магазину в районі 46 будинку, побачила, що їх на зустріч біжить молодий чоловік в кепці, футболці та брюках, схожих на джинси, які були підкочені, також потерпіла бачила на ногах обвинуваченого з під підкочених брюк татуювання з загостреними кінцями. Зірвавши два ланцюжки на яких було два кулончика та побіг за ріг 46 будинки, поки потерпіла оговтувалася, до неї підбіг ще один молодий чоловік, ніби-то допомогти, але побачивши на землі кулончик, який випав у обвинуваченого, коли той зірвав ланцюжки та теж побіг за ріг 46 будинку.

Показами свідка:

ОСОБА_16 , яка під час судового засідання показала, що влітку 2014р. працювала в прокаті спортивного інвентарю в Центральному парку культури і відпочинку ім. М. Горького. Приблизно за чотири години до закриття прокату, підійшли два молодих чоловіка, хотіли взяти на прокат велосипеди, вони склали договір, обвинувачений Ферар надав документ, здається якась посвідка, заплатили гроші за годину прокату та поїхали. До закриття велосипеди не були повернуті, почекали ще добу та звернулися в міліцію з заявою. Велосипеди були повернуті тільки після того, як міліція знайшла обвинувачених та забрала у них велосипеди.

Письмовими доказами:

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.07.2014р., під час пред`явлення осіб для впізнання, потерпіла ОСОБА_8 впізнала особу під № 1, як особу, яка 22.06.2014р., приблизно о 22:40, за адресою: м. Харків, вул. Деревянко, відкрито заволоділа її майном, а саме золотим ланцюгом та золотим хрестом. Під час пред`явлення осіб для впізнання, під № 1 був ОСОБА_14 .

Висновком судової товарознавчої експертизи за № 2283 від 10.07.2014р., відповідно до якого, ринкова вартість ланцюжка з золотим хрестом зі сплаву золота 585 проби, загальною вагою 5гр., станом на 22.06.2014р., у вигляді брухту металу, становить 1400 грн. 20 коп.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.07.2014р., під час пред`явлення осіб для впізнання, потерпіла ОСОБА_9 впізнала особу під № 3, як особу, яка 03.07.2014р., приблизно о 19:30, за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, 46, відкрито заволоділа її майном. Під час пред`явлення осіб для впізнання, під № 3 був ОСОБА_14 .

Висновком судової товарознавчої експертизи за № 2284 від 10.07.2014р., відповідно до якого, ринкова вартість ланцюжка зі сплаву золота 585 проби, вагою 10гр., станом на 03.07.2014р., у вигляді брухту металу, становить 2894 грн. 10 коп., ринкова вартість ланцюжка зі сплаву золота 585 проби, вагою 2 гр., станом на 03.07.2014р., у вигляді брухту металу, становить 578 грн. 85 коп., ринкова вартість ладанки зі сплаву золота 585 проби, вагою 6гр., станом на 03.07.2014р., у вигляді брухту металу, становить 1736 грн. 46 коп.

Протоколом одночасного допиту осіб від 23.07.2014р., проведений між потерпілою ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_14 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2014р. за участю підозрюваного ОСОБА_14 та фото таблицею до протоколу.

Договором прокату від 03.07.2014р. та правилами катання, відповідно до п. 2 якого, територія поїздок визначається адміністративно - територіальними межами парку Горького, тому суд критично відноситься до пояснень обвинувачених, які в судовому засіданні показали, що вони нібито хотіли повернути велосипеди на яких поїхали далеко за межі парку.

Протоколом огляду предмету від 18.07.2014р.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2014р., відповідно до якого ОСОБА_16 заявила, що з впевненістю впізнає особу зображену на фотознімку № 3, як особу, яка 03.07.2014р., шахрайським шляхом заволоділа велосипедами. На фотознімку під № 3 зображено ОСОБА_15 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2014р., відповідно до якого ОСОБА_16 заявила, що з впевненістю впізнає особу зображену на фотознімку № 2, як особу, яка 03.07.2014р., шахрайським шляхом заволоділа велосипедами. На фотознімку під № 2 зображено ОСОБА_14 .

Висновком судової товарознавчої експертизи № 8259 від 18.07.2014р.

Протоколом одночасного допиту осіб від 29.07.2014р., проведений між свідком ОСОБА_16 та підозрюваним ОСОБА_14 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.

Згідно з положень ст. 89 КПК України, питання допустимості доказів суд має вирішувати під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення і тільки у разі очевидної недопустимості доказу - під час судового розгляду.

Приймаючи як доказ сторони обвинувачення: висновки фахівців експертів, суд вважає, що вони в повній мірі узгоджуються з показаннями потерпілих, свідків, які вони дали під час судового розгляду та не спростовуються обвинуваченими та їх захисниками.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення.

За вказаних обставин, суд оцінивши всі досліджені докази в сукупності, проаналізувавши дані показань обвинувачених, потерпілих, свідка, дані протоколів пред`явлення особи для впізнання, відтворення обстановки та обставин подій, висновки експертів, прийшов до однозначного переконання, що доводи обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника з приводу відсутності в його діях ознак правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, інкримінованого йому стороною обвинувачення, є однозначно неправдивими.

Оцінюючи докази, зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_14 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто:

за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;

за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Оцінюючи докази, зібрані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_15 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 неодноразово наголошував, що під час досудового слідства він визнав свою провину в епізодах грабежу майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , тільки тому, що до нього застосовувались недозволені методи слідства. Обвинувачений стверджував, що він навіть звертався з відповідною заявою в прокуратуру, але підтверджень цьому суду не надано.

Том 1 а.с. 48-53 містить дві заяви обвинуваченого ОСОБА_14 , які направлені з прокуратури Дзержинського району м. Харкова, для долучення до матеріалів кримінального провадження, в яких обвинуваченим ОСОБА_14 зазначено, що саме він скоїв кілька грабежів, і що заяву написано власноруч та вірно, що спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про непричетність до вчинених правопорушень.

Спроби обвинуваченого та його захисника ввести суд в оману, що нібито в момент скоєння грабежів, обвинувачений не міг перебувати в місцях скоєння злочину, тому що він був в іншому місці і взагалі так пізно обвинувачений завжди перебував вдома та те, що обвинувачений ОСОБА_14 хотів потім, колись повернути велосипеди до прокату не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та сприймаються як спроба обвинуваченого ухилитися від відповідальності.

Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, даних, зазначених у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів справи не було встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними матеріали справи не містять.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_14 , суд враховує, що він на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем реєстрації характеризується формально задовільно, на утриманні нікого не має.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуюче викладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_14 , враховуючи тяжкість вчинених ним злочину, його особу, та усі обставини справи, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства. Тому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_14 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Крім цього, суд з урахуванням положень ст. 72, ст. 71 КК України призначає покарання з урахуванням вироку Дзержинським районним судом м. Харкова від 10.10.2014р.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_15 , суд враховує, що він на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем реєстрації характеризується формально задовільно, на утриманні нікого не має.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_15 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, дані, що характеризують його особу, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_15 , суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_15 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_15 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов, в якому вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 , 1400 грн. 20 коп. - матеріальної шкоди та 1099 грн. 80 коп. - моральної шкоди. В судовому засіданні, обвинувачений позов не визнав.

Вимоги заявлені потерпілою до обвинуваченого підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на цивільного позивача чи його представника покладається обов`язок надати докази в підтвердження завданої шкоди.

Так вартість, золотого ланцюга із хрестом, який було викрадено у потерпілої ОСОБА_8 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2283 від 10 липня 2014 року, складає 1400 грн. 20 коп.

Суд вважає, що вимоги потерпілої в частині матеріальної шкоди, підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються належними і допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Крім того, у відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлена неправомірність дій ОСОБА_14 відносно потерпілої. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також обставини справи, суд дійшов висновку про наявність душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з противоправною поведінкою обвинуваченого, разом з тим, суд приймає майновий стан самого обвинуваченого, вважає в цій частині цивільний позов такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 500 грн.

Потерпілою ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов, в якому вона просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 , 5209 грн. 38 коп. - матеріальної шкоди та 9790 грн. 62 коп. - моральної шкоди. В судовому засіданні, обвинувачений позов не визнав.

Вимоги заявлені потерпілою до обвинуваченого підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на цивільного позивача чи його представника покладається обов`язок надати докази в підтвердження завданої шкоди.

Так, вартість двох золотих ланцюжків із золотої ладанки, які було викрадено у потерпілої ОСОБА_9 , згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №2284 від 10 липня 2014 року становить: золотий ланцюг вагою 10 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 2894 грн. 10 коп.; золотий ланцюг вагою 2 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 578 грн. 82 коп.; золота ладанка вагою 6 г. (зі сплаву золота 585 проби) вартістю - 1736 грн. 46 коп.

Суд вважає, що вимоги потерпілої в частині матеріальної шкоди, підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються належними і допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Крім того, у відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлена неправомірність дій ОСОБА_14 відносно потерпілої. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також обставини справи, суд дійшов висновку про наявність душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з противоправною поведінкою обвинуваченого, разом з тим, суд приймає майновий стан самого обвинуваченого, вважає в цій частині цивільний позов такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 500 грн.

Потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов не заявлено. В матеріалах справи наявна заява про те, що йому відшкодована моральна та матеріальна шкода.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинувачених.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 2 ст. 190 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_14 - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2014 року та призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_14 , строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 11.07.2014 року.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_14 , до набуття вироком законної сили - залишити без змін.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_15 від призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 наступні обов`язки:

1. не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

2. повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

3. періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_14 на її користь, на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1400 гривен 20 копійок та на відшкодування моральної шкоди в сумі 500 гривен. В іншій частині позов залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_14 на її користь, на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5209 гривен 38 копійок та на відшкодування моральної шкоди в сумі 500 гривен. В іншій частині позов залишити без задоволення.

Два спортивних велосипеда білого кольору марки «Оrbea Tuareg 22» WHT», отримані ОСОБА_16 для відповідального зберігання у співробітника міліції Дзержинського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківської області вважати повернутими їх законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_14 судові витрати на проведення у справі: судової товарознавчої експертизи за № 2283 від 10.07.2014 року в сумі 146 гривен 70 копійок, судової товарознавчої експертизи за № 2284 від 10.07.2014 року в сумі 146 гривен 70 копійок - в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 солідарно на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 8259 від 18.07.2014р. в сумі 196 гривен 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: