Провадження № 1-кп/331/467/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«17» вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, освіта повна вища, який до моменту взяття під варту працював менеджером ТОВ «Аспіко», сімейний стан розлучений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має судимості:
- 07.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 128 КК України до 150 годин громадських робіт;
- 13.05.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що 14 травня 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, він, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні ресторану «Фішкафе», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, буд. 107, діючи з корисливих мотивів, таємно, впевнившись в тому, що його дії ніким не помічені та, скориставшись тим, що адміністратор закладу ОСОБА_4 відійшла від барної стійки і залишила без нагляду свій мобільний телефон «LG А 100», вартістю 400 гривень із сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» без залишку грошових коштів, яка матеріальної цінності не представляє, взяв вказаний телефон та сховав його в кишені своїх брюк.
Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину та намагався зникнути, отримавши реальну початкову можливість розпорядитися викраденим майном, але був наздогнаний на вулиці охоронцем ОСОБА_7 та переданий працівникам міліції.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень.
Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Під час підготовчого судового засідання, 16 вересня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Виходячи зі змісту даної угоди, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодував завдані збитки і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком вісімдесят годин, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України узгоджено призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 5 днів і останній погодився на його призначення. Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Прокурор та захисник не заперечують проти затвердження угоди про примирення.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого між ним та потерпілою виду та розміру покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 16 вересня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015 року і призначити остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років 5 (п`яти) днів обмеження волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Зарахувати у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими статтею 72 КК України, а саме: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Речові докази:
- паперовий конверт, в якому знаходиться DVD - диск, який містить відеозапис з камери спостереження, з відеозаписом факту крадіжки мобільного телефону потерпілої, який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.п. 49-50).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України;
- прокурором з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1