Справа № 400/631/15-к
Провадження №1-кп/383/73/15
У Х В А Л А

12 листопада 2015 року головуючий по справі суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю: судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , секретаря ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2015 року №0000009 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Ангарськ Російської Федерації, одруженого, тимчасово не працюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимості не має,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця смт. Петрово Кіровоградської області, не одруженому, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимості не має,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з Апеляційного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000009 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність вирішення питання щодо продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та подав клопотання по кримінальному провадженню про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та суду через усвідомлення ними можливості призначення суворого покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення, ризикам вчинення іншого злочину, оскільки вони раніше притягувались до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечить запобіганню вище зазначеним ризикам та виконанню процесуальних обов`язків в сукупності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотань, вважає їх необґрунтованими, оскільки клопотання необґрунтовані, не доведене належними доказами, нові ризики відсутні, міра запобіжного заходу не відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_8 , просить відмовити в задоволенні та вважає за можливе застосування до них більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію адвоката ОСОБА_10 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 заперечив проти задоволення клопотань, вважає їх необґрунтованими, адже доводи прокурора не підтверджені доказами, саме сторона обвинувачення не забезпечила присутність свідків в судовому засіданні просить відмовити в їх задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію адвоката ОСОБА_11 .

Згідно ч.3 ст.383 КПК України усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Оскільки строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлений ухвалою суду закінчується 16.11.2015 року та враховуючи вимоги ч.3 ст. 331, ч.3 ст. 383 КПК України та вищевказані обставини, суд вважає за можливе розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Так, кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_8 є: закінченим, умисним, особливо тяжким, яке посягає на життя потерпілого, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ознакою попередньої змови групою осіб. Обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працює тобто не має постійного законного джерела одержання доходів - заробітної плати, виконував роботи (надавав послуги) за строковим договором підряду (тобто цивільно-правовою угодою) з ТОВ «Україна фіто-центр» від 15 вересня 2014 року зі строком дії до 25 лютого 2015 року. Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не має достатнього рівня репутації та не має тісних соціальних зв`язків. Також врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченомуОСОБА_8 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Так, кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_9 є: закінченим, умисним, особливо тяжким, яке посягає на життя потерпілого, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ознакою попередньої змови групою осіб. Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який не має достатнього рівня репутації, не має тісних соціальних зв`язків, а також постійного місця роботи тобто не має законного джерела одержання доходів, заробітної плати. Також врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченомуОСОБА_9 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинувачених, а саме по собі посилання обвинуваченого про наявність у нього на утриманні трьох власних дітей та двох дітей дружини не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, адже публічний інтерес з розгляду справи про вчинення особливо тяжкого злочину та завдань кримінального провадження переважає над приватним інтересом обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, а також зважаючи на дані обвинувального акту та клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора відповідають вимогам статей 184, 199 КПК України, та переконаний у необхідності продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні у матеріалах дані підтверджують продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі зміни чи скасування відносно обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останніми їх процесуальних обов`язків та надасть їм змогу незаконно впливати на свідків, що не допитані, потерпілу з метою відстоювання обраної ними правової позиції по кримінальному провадженню, надасть можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень чи переховуватися від суду та зможе допустити неявки до суду, що буде передумовою для затягування розгляду кримінального провадження, та значно збільшує ризики невиконання їх процесуальних обов`язків та ускладнить виклик обвинувачених.
Отже, продовження відносно обвинувачених строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозність висунутого проти них обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою.
Наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, родини і трьох власних дітей та двох дітей дружини, позитивної характеристики, не зменшує ризиків його неналежної процесуальної поведінки, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, зухвалий характер умисних протиправних дій, у вчиненні яких він обвинувачується.

Отже, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою суд відхиляє, зважаючи на те, що вищевказані обставини повністю їх спростовують, а інших об`єктивних доказів на їх обґрунтування до суду не надано.

31.01.2015 року Ленінським районним судом м.Кіровоград підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 31.03.2015 року. 27.03.2015 року Ленінським районним судом м.Кіровоград підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 28.04.2015 року. Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровоград від 28.04.2015 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 32 дні з 19 год. 30 хв. 28.04.2015 року до 19 год. 30 хв. 29.05.2015 року. Ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року, 21 липня 2015 року та від 18 вересня 2015 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відповідно до 19 год. 30 хв. 27 липня 2015 року, 24 вересня 2015 року та 16 листопада 2015 року.

31.01.2015 року Ленінським районним судом м.Кіровоград підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 31.03.2015 року. 27.03.2015 року Ленінським районним судом м.Кіровоград підозрюваному ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 28.04.2015 року. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровоград від 28.04.2015 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 32 дні тобто до 18 год. 50 хв. 29.05.2015 року. Ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2015 року, 21 липня 2015 року та від 18 вересня 2015 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відповідно до 18 год. 50 хв. 27 липня 2015 року, 24 вересня 2015 року та 16 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників та враховуючи матеріали обвинувачення, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, ч.3 ст. 331, 350, 370, 372 КПК України, головуючий по справі суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000009, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 год. 30 хв. 10 січня 2016 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за п.12 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні №0000009, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 50 хв. 10 січня 2016 року.

Строк дії цієї ухвали про продовження тримання під вартою відносно обвинувачених закінчується 10 січня 2016 року у визначений вище щодо кожного з них час.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий по справі

суддя ОСОБА_1