В И Р О К
іменем України
"28" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 1-кп/755/755/15, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0006688 від 08 травня 2015 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без місця реєстрації, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, який ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного Дарницьким районним судом м. Києва від 16 лютого 2012 року скасовано, та направлено для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
встановив:
Судом визнано доведеним, що будучи раніше судимим за крадіжки, ОСОБА_5 08 травня 2015 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, перебуваючи у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований автомобіль марки Volkswagen моделі Toureg днз НОМЕР_1 , в салоні якого знаходився прикріплений до лобового скла відеореєстратор, що належить ОСОБА_6 , та в нього виник злочинний умисел направлений на повторне викрадення вказного майна.

В подальшому, ОСОБА_5 , переконавшись та впевневшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки Volkswagen моделі Toureg, д.н.з. НОМЕР_1 та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів за допомогою керамічного уламку автомобільної свічки запалення, яка була у нього при собі, шляхом розбиття скла бокових дверей зі сторони переднього пасажирського сидіння, повторно таємно вчинив крадіжку з салону вказаного вище автомобіля належного потерпілому ОСОБА_6 відеореєстратора, вартістю 3000 грн.

Після чого ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_6 матерільного збитку на загальну суму 3000 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання щодо обставин вчинення ним крадіжки відеореєстратора із автомобіля Volkswagen Toureg у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 . Ці показання відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, згідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України остаточне покарання йому слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки.

При цьому суд враховує, що Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком призначене наведеним вище вироком Дарницького районного суду м. Києва було скасоване та ОСОБА_5 було направлено для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі. Вказана постанова суду набрала законної сили.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України остаточне покарання слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2012 року, остаточно визначивши ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 08 травня 2015 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в СІ № 13 УДПС в м. Києві та Київській обл.

Речові докази: відеореєстратор фірми «МІО», який передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності; уламок кераміки зі свічки запалення двигуна знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя