Справа № 615/857/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.08.2015 м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження № 0000432 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бичок Касторенського району Курської області РФ, росіянина, громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не судимого в силу ст. 89 КК України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водія-механіка БТР 3-го відділення 1 взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення, старшого солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
в с т а н о в и в:

28.05.2015 року до Валківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 29.04.2015 року старшим прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 .

В підготовчому судовому засіданні сторонами надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до обвинувального акту наказом командира військової частини НОМЕР_1 №8 о/с від 20 березня 2014 року ОСОБА_5 був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахований до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення та призначений стрільцем 1 відділення 2 стрілецького взводу 18 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 22 о/с від 20 червня 2014 року, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду гранатометника 2-го відділення 1 взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення, яку він займав до теперішнього часу у військовому званні «старший солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 154 від 13 серпня 2014 року, особовий склад військової частини, у тому числі солдат ОСОБА_5 , вибув до с. Топольське Харківської області, для участі в антитерористичній операції.

26 липня 2014 року солдат ОСОБА_5 після отримання наказу вибувати з військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , рухався в якості пасажира на автомобілі «Део Ланос» р/н НОМЕР_2 по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський». Після зупинки в цей же день близько 3.00 год. вказаного транспортного засобу в районі автозаправочної станції «АНП», розташованої за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Гонтів Яр, вул. Кірова, 61, солдат ОСОБА_5 , знайшов бойовий припас гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ. Діючи умисно, цілком усвідомлюючи, що вищезазначений предмет являється бойовим припасом, солдат ОСОБА_5 таємно, незаконно, без передбаченого Положенням про

дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, дозволу, придбав шляхом привласнення знайдений ним бойовий припас гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ, після чого поклав його до кишені власної барсетки та продовжуючи свій злочинний намір таємно, незаконно, без передбаченого дозволу в цей же день незаконно транспортував його на автомобілі «Део Ланос» р/н НОМЕР_2 до поста ДАІ, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 129.

У подальшому, 26 липня 2014 року близько 04.50 години працівниками міліції на посту ДАІ м. Валки, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 129, у солдата ОСОБА_5 був виявлений та вилучений бойовий припас - граната Ф-1 із запалом УЗРГМ, яку останній транспортував без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 26 липня 2014 року близько 03.00 години, перебуваючи в районі автозаправочної станції «АНП», розташованої за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Гонтів Яр, вул. Кірова, 61, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 дозволу, шляхом привласнення знайденого, вчинив придбання бойового припасу гранати Ф-1 із запалом УЗРГМ та, продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, направлені на незаконне поводження з бойовими припасами, поклав його до кишені власної барсетки, після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, таємно, незаконно транспортував на автомобілі «Део Ланос» р/н НОМЕР_2 до поста ДАІ, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 129.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні злочину повністю, щиро розкаявся, просив затвердити укладену між ним і прокурором угоду про визнання винуватості, погодившись на призначене покарання із застосування ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі, замість якого на підставі ст. 58 КК України призначення службового обмеження строком на два роки із відрахуванням у доход держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення. Вказав, що розуміє наслідки затвердження угоди, порядок відбування покарання та наслідки невиконання угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

20.08.2015 року між прокурором та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, сторонами узгоджено призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.263 КК України із застосування ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі, замість якого на підставі ст. 58 КК України призначення службового обмеження строком на два роки із відрахуванням у доход держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, при чому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за викладених вище обставин, між ним і прокурором досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання, суд розглянув справу відповідно до положень ч.2 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, яка відповідно до положень ст. 469 КПК України може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.

Узгоджене між сторонами покарання, в тому числі згода обвинуваченого на призначення із застосування ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі, замість якого на підставі ст. 58 КК України призначення службового обмеження строком на два роки із відрахуванням у доход держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений, беззастережно визнавши свою винуватість у зазначеному діянні, цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди про визнання винуватості не порушують прав, свобод та інтересів сторін, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Заслухавши думку прокурора і захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд з урахуванням викладеного дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20.08.2015 року між прокурором та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат в кримінальному провадженні за проведення судової комплексної вибухово-технічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 313 від 11.08.2014 року, суд, виходячи з положень ст.124 КПК України, вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.08.2015 року між прокурором та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання із застосування ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді двох років позбавлення волі призначити ОСОБА_5 службове обмеження строком на два роки із відрахуванням у доход держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

Речові докази: залишки гранати Ф-1 у кількості 1 од. разом із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт. - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1475,76 грн. на р/р 0005, код доходів 24060300, код банку 37999680, МФО 851011, УДСК України в Комінтернівському районі м. Харкова.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1