Єдиний унікальний номер 722/1942/15-к
Номер провадження 1-в/722/358/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Сокиряни Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,-

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 , 02.12.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив застосувати щодо нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та відсутності його захисника. Клопотання підтримав.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, якою просив суд розглянути клопотання засудженого за його відсутності. Заперечував проти задоволення клопотання засудженого з підстав, передбачених п. «е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», оскільки у 2011 році до ОСОБА_4 вже застосовувалася амністія.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Врахувавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2014 року на призначено остаточне покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.

Вироком цього ж суду від 11.02.2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, до призначеного покарання засудженому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2013 року та призначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Ст.85 КК України передбачено, що на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарань.

Відповідно до ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

З досліджених судом доказів, а також з обставин, назначених у вироку, встановлено, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року №1185-УІІ (надалі Закон) 19.04.2014 року, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та остаточне покарання йому призначено за сукупністю вироків, тобто він вчинив даний злочин під час іспитового строку, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 24.01.2013 року за ст.185 ч.2 КК України.

П.«в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що Закон України «Про амністію у 2014 році» до ОСОБА_4 застосуванню не підлягає.

Крім того, згідно п.«е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпаської області від 30.08.2011 року звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, а порушену відносно нього кримінальну справу закрито на підставі п. «а» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року.

Тобто, в 2011 році до ОСОБА_4 вже було застосовано амністію, тому в силу положень п.«е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» в даний час амністія до нього застосована бути не може.

Таким чином, відсутні законодавчо встановлені підстави для застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році».

За таких обставин та вимог закону, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає до задоволення, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст.ст.537-539 КПК України, п.«в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-УІІ, п.«е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 01.10.1996 року, суд,-

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .