Справа № 442/5197/15-к
Провадження № 1-кс/442/1073/2015
У Х В А Л А
20 серпня 2015 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчогоСВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області,
ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність слідчого та просить зобов`язати слідчого Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відповідні дані за її заявою від 27.07.2015 року та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги покликається на те, що вона 27.07.2015 року вона звернулась до Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області за телефоном "102" з приводу хуліганських дій та проникнення невідомих осіб зі зломом замків до нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке вона орендує. 29.07.2015 року, вона повторно звернулась із письмовим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області з приводу хуліганських дій та проникненням зі зломом замків невідомих осіб до нежитлового приміщення, яке вона орендує, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Жодної реакції з боку Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області, щодо запобігання та протидії вчинення такого кримінального правопорушення не було. Станом на 30.07.2015 року жодних відомостей, щодо внесення її заяви про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР їй не надано.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, просить її задоволити. Зазначила, що відповідати на запитання вона не буде, оскільки все викладено в тексті скарги.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника вивчивши матеріали скарги, дослідивши матеріали № 2438, які надані Дрогобицьким МВ ГУ МВСУ у Львівській області приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 27.07.2015 року, скаржник ОСОБА_3 звернулась до Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області за телефоном "102" з приводу хуліганських дій та проникнення невідомих осіб зі зломом замків до нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке вона орендує.
Як вказала в судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 нею 29.07.2015 року, вона повторно звернулась із письмовим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області з приводу хуліганських дій та проникненням зі зломом замків невідомих осіб до нежитлового приміщення, яке вона орендує, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .
Як вбачається із висновку по матеріалах № 2438, що затверджений начальником Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області від 03.08.2015 року по заяві ОСОБА_3 перевірку по факту порізки навісних замків та входження у складське приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 працівників ДВС Дрогобицького МУЮ припинено.

Із представлених матеріалів слідчому судді вбачається, що працівники ДВС Дрогобицького МРУЮ здійснювали примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області про виселення ФОП ОСОБА_3 з нежитлового приміщення загальною площею 16,6 м.кв., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .
З приводу виконання рішення Господарського суду Львівської області були опитані державний виконавець ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_4 , головний бухгалтер КП «Дрогобицький ринок» ОСОБА_5 , заступник директора КП «Дрогобицький ринок» ОСОБА_6 . Працівники КП «Дрогобицький ринок» повідомили, що ОСОБА_3 була неодноразово повідомлена про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області про примусове виселення із складського приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , однак ФОП ОСОБА_3 ухилялась від виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.
Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст. 14 ЦПК України визначені ознаки обов`язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела, і отже зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити саме такі відомості.

Також, відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Системний аналіз положень глави 19 КПК України свідчить, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлені, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення.
Як вбачається з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином
Враховуючи заслухані пояснення у судовому засіданні скаржника, та досліджені в судовому засіданні матеріали скарги, матеріали висновку № 2438 від 03.08.2015 року, слідчий суддя вважає, що повідомлення скаржника ОСОБА_3 , з яким вона звернулась до Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які в своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин.

Відповідно до національного законодавства та міжнародно-правових зобов`язань України скаржнику не гарантуєтсья право просити правоохоронний орган здійснити реєстрацію події стосовно певної особи або визначеного кола осіб і за бажаним ним обвинуваченням у формі кримінально-правової кваліфікації, оскільки будь-який вплив на працівника правоохоронного органу щодо здійснення ним дії щодо створення обставин, наслідком яких є оголошення підозри певній особі за певною кримінально-правовою кваліфікацією є кримінально-караним діянням, відповідальність за яке передбачено в ст. 343 КК України.
Таким чином працівника правоохоронного органу не може бути зобов`язано зареєструвати повідомлення про злочин щодо будь-якої особи чи кола осіб за певною кримінально-правовою кваліфікацією.
Національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України, скаржнику не гарантується право на надання слідчому чи прокурору обов`язкових до виконання вказівок або оскарження до суду відмови у виконанні таких вказівок. Незалежність органу досудового слідства полягає в тому, що він самостійно здійснює слідчі дії для реалізації покладеної функції. Будь-який вплив на слідчого законодавством не допускається.
Пояснення скаржника, надані докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
На підставі викладеного вважаю, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчогоСВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1