УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора засудженого ОСОБА_12, ОСОБА_6,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 13 жовтня 2015 року кримінальне провадження № 0006219 щодо ОСОБА_6,

встановила:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від

21 листопада 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, судимого Шевченківським районним судом м. Києва 7 лютого 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 200 годин,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин; за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України , призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Згідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців 25 днів.

.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 18 червня 2014 року, близько 9 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_7 шість ударів в область голови, внаслідок чого заподіяв останній легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_6 в період часу з 16 травня 2014 року по 23 липня 2014 року, знаходячись у місті Києві, маючи реальну можливість відбувати покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке йому призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року, умисно ухилився від відбування вказаного покарання

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить змінити судові рішення та пом'якшити призначене йому покарання.

Зазначає, що суди не врахували всі пом'якшуючі його вину обставини, не дали оцінки заяві потерпілої про примирення та відсутність претензій з її сторони. Також апеляційний суд, на його думку, безпідставно при призначенні покарання за сукупністю вироків застосував принцип повного складання покарань.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги, оскільки судові рішення, на його думку, є законні та обґрунтовані, пояснення засудженого, який підтримав доводи касаційної скарги та просив пом'якшити покарання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.438 КПК України не підлягають.

Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв'язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім того, вирок щодо ОСОБА_6 був предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої був залишений без зміни. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Призначене судом покарання ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання як за кожен із злочинів окремо так і за їх сукупністю та за сукупністю вироків судами правильно враховані всі обставини справи, в тому числі і наголошені у касаційній скарзі про примирення з потерпілою та відсутність претензій з її боку, та призначено покарання, яке за своїм розміром не є максимальним покаранням, установленим санкцією більш тяжкого злочину. При призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків суди правильно застосували принцип повного приєднання до призначеного за новим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки останній, ухиляючись від відбування покарання, вчинив два злочини, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Отже, підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у справі не встановлено, колегія суддів, керуючись статтями 434, 436, 438 КПК України,

постановила:

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від

21 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_9