2014/2915/2012
1/2014/289/2012
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Зміївський районний суд, Харківської області, в складі:
головуючого - Бібіка О.В.
за участю секретаря Онацької В.В.
з участю прокурора Калашника В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області, кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, холостого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений випробувальним терміном 3 роки,
за ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
У ніч з 17 на 18 травня 2011 ОСОБА_2 вступив у злочинну змову з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій намір, в ту ж ніч близько 23 години ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1, прийшли до гаражу № 1040, що належить ОСОБА_5, розташованому на господарському дворі № 1 сел. Комсомольський Зміївського району Харківської області, де ОСОБА_2 шляхом пошкодження покрівлі, через отвір, проник всередину гаража, звідки повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_1, вчинили таємне викрадення: двох велосипедів дорожнього типу "Україна" з відкритою рамою, що були у вжитку вартістю по 140 грн. кожен, загальною вартістю 280 гривень, велосипеда дорожнього типу "Україна" із закритою рамою, що був у використанні вартістю 160 грн., велосипеда дорожнього типу "Либідь" з відкритою рамою, що був у використанні вартістю 498 грн., двох бочок з нержавіючої сталі кустарного виробництва ємністю по 50 літрів кожна вартістю по 20 грн. кожна, загальною вартістю 40 гривень, що належать ОСОБА_5, чим останньому завдали матеріальної шкоди сума якої, на підставі висновків судово-товарознавчої експертизи № 120 від 26.09.2011 року склала 1258 грн.
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 зникли з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Крім того, приблизно в кінці липня 2011 року, ОСОБА_2 вступив у злочинну змову з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, в той же день, близько 9:00 ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 шляхом деформації покрівлі проникли в гараж № 1128, розташований на господарському дворі № 1 п. Комсомольський Зміївського району Харківської області, що належить ОСОБА_6, звідки повторно, за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення:металевих сходів кустарного виробництва довжиною 3 м. шириною 70 см, вартістю 95,3 грн., металевого куточка 40 х 40 мм, в кількості семи штук, загальною довжиною 15 м., вартістю 11 гривень за 1 погонний метр, загальною вартістю 165 грн.,
десяти токарних різців, що були у вжитку, вартістю 15 гривень за штуку, загальною вартістю 150 грн., десяти плашок, вживаних, вартістю 8 гривень за штуку, загальною вартістю 80 грн.,десяти мітчиків, вартістю 3 гривні за штуку, загальною вартістю 30 грн.,
чотирьох металевих трубок діаметром 1,75 см, завдовжки 1,5 кожна, вартістю 42 гривні за штуку, загальною вартістю 168 грн., що належать ОСОБА_6, чим заподіяли, згідно висновків судово-товарознавчої експертизи № 120 від 26.09.2011 року , потерпілому матеріальну шкоду на суму 804, 3 грн.
Гроші, отримані від реалізації викраденого майна, поділили порівну між собою.
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного суспільно-небезпечного діяння та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні учасниками процесу не оспорювалась і вони не наполягали на дослідженні всіх доказів, що є у справі, суд знаходить недоцільним їх дослідження і прийшов до висновку, обмежитись допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі, та підтвердив свої показання дані в ході досудового слідства. В скоєному щиро кається.
Вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні вище вказаного злочину доказана в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи та підсудним не оспорювались.
Дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у таємному викраденні чужого майна, повторно з проникненням до приміщення суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання відносно виду та міри покарання винного ОСОБА_1. суд враховує щире активне каяття у вчиненому, та активне сприяння у розкритті злочину, що у відповідності до ст.66 КК України визнається судом як обставина, яка пом»якшує покарання.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_1. встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, наслідки які наступили, особу підсудного.
За наведених обставин справи, з урахуванням обставин які пом»якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначення покарання ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі , передбаченого санкцією даної статті.
Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та недопущення вчинення ним нових злочинів з урахуванням принципів індивідуалізації, гуманності та справедливості, призначити остаточне покарання у відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»
Так як вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08 вересня 2011 року його було засуджено до 3 -х років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки ( Т.2,а.с.33-34). Таким чином, до покарання за новим вироком, за яким призначається покарання у виді позбавлення волі і його належить відбувати реально, та покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2011 року, яким було засуджено ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки не можуть бути застосовані принципи поглинення, часткового чи повного складання покарань, а тому кожен вирок і призначене за ним покарання виконується самостійно.
Керуючись ст.ст. 299,323,324 КПК України суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і шість місяців.
На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирок Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2011 року, яким було засуджено ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки - виконувати самостійно.
Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 залишити утримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту затримання з 15 лютого 2012 року.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Бібік О.В.