Справа № 1-20/2010
Номер провадження 1-20/2010
ВИРОК

іменем України

01 квітня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонни

у складі: головуючого судді Сенечина В.М.

при секретарі Кухар О.П.

з участю прокурора Коліщук З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, непрацюючого, не судимого,

по ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 1 березня 2007 року маючи умисел на привласнення чужого майна шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_2, заволодів його грошима в сумі 2 000 грн. за які зобовязався доставити йому 20 кубометрів лісоматеріалів, однак своє зобовязання не виконав, умисно привласнивши гроші потерпілого, заподіявши останньому матеріальну шкоду.

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він в квітні 2000 року, маючи умисел на привласнення чужого майна шляхом зловживання довірою гр. ОСОБА_2, заволодів його грошима в сумі 4 000 грн. та за дані гроші зобовязався доставити гр. ОСОБА_2 40 кубометрів лісоматеріалів, однак ОСОБА_1 своє зобовязання не виконав, а гроші умисно привласнив.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе визнав частково та показав, що в кінці 1999 року випадково познайомився з ОСОБА_2 в м. Рудки Самбірського району Львівської області. В цей час у ОСОБА_2 була пилорама, в розмові з ОСОБА_2 він дізнався, що йому потрібен лісоматеріал кругляк, він також сказав ОСОБА_3, що придбав би лісоматеріал весною 2000 року. ОСОБА_3 у ОСОБА_2 взяв 4 000 грн. на які він йому привіз лісоматеріали і в тій частині їх усної угоди про купівлю лісоматеріалу ОСОБА_2 до нього претензій не має. В березні 2001 року ОСОБА_2 у нього замовив 20 кубометрів лісоматеріалу та дав йому 2 000 грн. ОСОБА_3 купив за дані гроші лісоматеріал (кругляк) та привіз ОСОБА_2 в м. Рудки де його розвантажив. Приблизно через 4-5 днів після цього ОСОБА_2 зателефонував йому на мобільний телефон та сказав щоб він до нього приїхав. Коли він до нього приїхав то у нього була громада з с. Вістовичі, яка хотіла придбати в ОСОБА_3 лісоматеріали на ремонт церкви в с. Вістовичі. Розмовляючи, вони домовились, що ОСОБА_2 позичає ОСОБА_3 лісоматеріали, який він йому продав за декілька днів до того, і ОСОБА_3 продає громаді за 2 000 грн. а за дані гроші він відкуповує лісоматеріал ОСОБА_2 ОСОБА_3 придбав лісоматеріал у жителів сіл Старосамбірського району та віз його в м. Рудки, про те при перевірці документів працівники міліції вилучили у нього лісоматеріали оскільки на нього не було документів. З того часу він винен ОСОБА_2 гроші в сумі 2 000 грн. ОСОБА_3 знав, що ОСОБА_2 його розшукував, хоча він не ховався та жодного разу він не говорив ОСОБА_2, що не поверне йому гроші чи лісоматеріали. Наміру привласнювати гроші в нього не було, він визнає, що повинен віддати гроші, він цього ніколи не заперечував. Після цього в 2006 році він сам повернув ОСОБА_2 гроші в сумі 500 грн., він особисто приїхав в м. Рудки, з цього часу в нього залишився борг 1 500 грн. Підсудний ствердив, що в березні 2007 року він знову зустрівся із ОСОБА_2 і маючи умисел заволодіти його грішми запропонував останньому доставку лісоматеріалів у кількості 20 кубометрів за 2 000 грн. Хоча наміру виконувати своє зобовязання не мав. Отримавши від потерпілого вказану суму грошей ОСОБА_1 лісоматеріалів не доставив.

Як зазначив підсудний під час судового розгляду справи він повернув ОСОБА_2 2 750 грн., у вчиненому щиро розкаявся.

Суд вважає, що винуватість підсудного по епізоду заволодіння 1 березня 2007 року майном гр. ОСОБА_2 доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_2, з яких відомо, що ОСОБА_1 запропонував йому у 2000 році лісоматеріали. ОСОБА_2 погодився в нього їх купити, після чого ОСОБА_1 привіз лісоматеріали, ОСОБА_2 заплатив йому 4 000 грн. за 40 кубометрів лісоматеріалу, але фактично ОСОБА_1 привіз лише 20 кубометрів лісоматеріалу, решту 20 обіцяв довезти пізніше. Приблизно через тиждень після цього ОСОБА_1 приїхав до ОСОБА_2 з представниками церкви с. Вістовичі Самбірського району, щоб позичити 20 кубометрів лісоматеріалів, того що він продав раніше, оскільки лісоматеріали потрібні були на церкву с. Вістовичі. Крім цього представники церкви, це були ОСОБА_4 та ОСОБА_5, також просили дані лісоматеріали. ОСОБА_2 погодився передати на церкву свої лісоматеріали, оскільки ОСОБА_1 запевнив його, що протягом двох тижнів привезе лісоматеріали, тобто поверне їх. В цей же день 20 кубометрів лісоматеріалів забрали на церкву. ОСОБА_1 запевняв його що поверне лісоматеріали чи гроші, про те свої обіцянки він не виконував. Це продовжувалося протягом 2001 2006 років. В листопаді чи в грудні 2006 року ОСОБА_1 привіз ОСОБА_2 та віддав 500 грн., дав йому номер свого мобільного телефону, щоб узгоджувати повернення решти боргу. В березні 2007 року до ОСОБА_2 на мобільний телефон перетелефонував ОСОБА_1 та знову запропонував доставку 20 кубометрів лісоматеріалів на що потерпілий погодився і у березні 2007 року заплатив йому 2 000 грн., які отримав від гр. ОСОБА_6 ОСОБА_1 так і не доставив лісоматеріали та всіляко уникав зустрічі. ОСОБА_2 повернув 2 000 грн. ОСОБА_6 і зрозумівши, що ОСОБА_1 його обманув звернувся в міліцію. Потерпілий ствердив, що під час судового розгляду справи підсудний повернув йому 2 750 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що він в 2001 році був призначений касиром церкви в с. Вістовичі Самбірського району. На той час була потреба в лісоматеріалах для будівництва церкви. Від односельчан він довідався що в м. Рудки є столярний цех, начальником якого є ОСОБА_2 і там можна купити і замовити лісоматеріали. Він разом з ОСОБА_5 та з іншими односельчанами підійшли до ОСОБА_2 та говорили з ним про придбання лісоматеріалів. В цей час хтось з односельчан, який знав ОСОБА_1, також домовлявся з ним про купівлю лісоматеріалів, і вийшло так, що в день коли вони домовлялись про купівлю лісоматеріалів в ОСОБА_2, ОСОБА_1 також перебував в м. Рудки. На території столярного цеху знаходився лісоматеріал (кругляк) і вони всі спільно обмірювали його, визначали кількість кубометрів. Присутні були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після проведення обмірювання було визначено що наявно 20,3 кубометрів лісоматеріалів та визначено суму 2 130 грн. Дану суму грошей він ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 в кабінеті ОСОБА_2 та його присутності. Із домовленостей він ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_1 повинен повернути лісоматеріали ОСОБА_2

Розпискою обвинуваченого ОСОБА_1 (а.с. 75), де він зобовязується повернути ОСОБА_2 до 26 травня 2007 року лісоматеріали в розмірі 20 кубометрів та гроші в сумі 200 грн.

Судом встановлено, що по епізоду шахрайства у квітні 2000 року ОСОБА_1 не мав умислу на заволодіння майном ОСОБА_2, його дії свідчать про укладення угоди цивільно-правового характеру, а тому по даному обвинуваченню він підлягає виправданню із відповідною перекваліфікацією його дій із ч. 2 на ч. 1 ст. 190 КК України у звязку із відсутністю повторності, як кваліфікуючої ознаки зазначеного злочину.

Так як ОСОБА_1 умисно шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, то він повинен нести кримінальну відповідальність по ч. 1 ст. 190 КК України.

При обранні виду і розміру покарання суд враховує характер злочину, особу підсудного, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Підсудний вперше вчинив злочин, який не є тяжким.

Помякшуючою покарання обставиною суд визнає щире розкаяння ОСОБА_1В у ході судового слідства.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у виді штрафу.

Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання штраф 850 (вісімсот пятдесят) грн.

По обвинуваченню у вчиненні шахрайства в квітні 2000 року ОСОБА_1 виправдати.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя