В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2010 року Київський районний суд м.Полтави у складi:

головуючого Шияна В.М.

при секретарi ОСОБА_1

за участю прокурора Храпко О.Ю.

та захисників адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Полтавi справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, освiта середня, одруженого, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_3, в силу ст.89 КК України ранiше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, у скоєннi злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2008 року близько 23 години ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, неподалік від перехрестя вулиць Кінноармійської та Івончанської в м. Полтаві, умисно, з корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на громадянку ОСОБА_5 під час якого наніс їй декілька ударів руками по голові, від яких потерпіла упала на землю. Після чого ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа нанесли декілька ударів ногами по тулубу і ногах потерпілої ОСОБА_5 та відкрито заволоділи сумочкою чорного кольору потерпілої вартістю 70 грн., в якій знаходились: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, посвідчення водія з талоном до нього, медична довідка на ім'я ОСОБА_5, грошові кошти в сумі 200 грн., талон страхування автомобіля «ВАЗ 21011», записна книжка, фотокартка, кредитна картка «Приватбанку» та «Альфабанку», мобільний телефон «Нокіа 2760» ( імей 96040) сірого кольору вартістю 490 грн. з сім-картою оператора МТС вартістю 25 грн., на рахунку якої було 20 грн., мобільний телефон «Нокіа 7610» вартістю 615 грн. з сім карткою оператора «МТС» вартістю 20 грн., на рахунку якої було 8 грн, косметичка з косметикою вартістю 300 грн. та флеш-картою обємом 1 Гб вартістю 60 грн., після чого ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа з місця вчинення злочину зникли. В результаті нападу потерпілій ОСОБА_5 було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя та завдано матеріального збитку на загальну суму 1808 грн.

Допитаний в суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що мобільний телефон «Нокіа 2760» він придбав приблизно на початку грудня 2008 року у незнайомого раніше чоловіка біля зупинки громадського транспорту «Опитна» в м. Полтаві за 50 грн., який потім продав своєму знайомому ОСОБА_6 за 200 грн. Через деякий час його було затримано працівниками міліції, яким він розповів за яких обставин він придбав зазначений мобільний телефон. Після чого, його відпустили попросивши придбати для потреб міліції пачку паперу та інші канцелярські прилади. Він придбав зазначені речі, але в звязку із зайнятістю попросив занести їх в райвідділ свого кума ОСОБА_7 Через певний час після цього на його імя прийшла повістка до райвідділу і коли він зявився на виклик, то був затриманий працівниками міліції. Наполягає на тому, що жодного відношення до нападу на потерпілу ОСОБА_5 він не має. В СІЗО серед утриманих він впізнав особу, у якої придбав в кінці 2008 року на зупинці «Опитна» мобільний телефон «Нокіа». Ним виявився ОСОБА_8

Не зважаючи на показання підсудного ОСОБА_4, його вина у вчиненні злочину повністю підтверджується:

показаннями допитаних в суді:

потерпілої ОСОБА_5, яка розповіла, що пізно ввечері 22 листопада 2008 року коли вона ішла додому на неї напав раніше невідомий чоловік та почав наносити їй удари по голові та всьому тілу від чого вона впала. Потім підбіг іще один нападник і теж почав її бити. Потім нападники забрали у неї сумочку і втекли. В сумці було двісті гривень різними купюрами, два мобільних телефона «Нокіа», косметичка з косметикою та картою памяті, всі її особисті документи: паспорт, водійське посвідчення та інші документи та особисті речі. Впевнена і наполягає на тому, що один із тих хто скоїв на неї напад був саме ОСОБА_4 З викраденого їй повернуто: мобільний телефон «Нокіа 2760» та зарядний пристрій до нього, а також сумочку з усіма її записами та документами, які знаходяться в пошкодженому стані і потребують відновлення. Після зазначених подій її стан здоровя значно погіршився;

свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , які розповіли, що наприкінці листопада 2008 року їм зателефонував ОСОБА_4 та сказав, що у нього є мобільний телефон «Нокіа», який він хоче продати. При цьому ОСОБА_4 запевнив, що мобільний телефон не крадений. Менш ніж через місяць до них прийшли працівники міліції та вилучили зазначений телефон пояснивши, що він крадений;

свідка ОСОБА_7, який розповів, що в кінці грудня 2008 року йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив, щоб він відвіз до райвідділу якийсь пакет для працівника міліції ОСОБА_9. На що він погодився. Приїхавши в райвідділ він передав пакет за призначенням та поїхав у своїх справам. Що було в пакеті йому не відомо;

свідка ОСОБА_9, який розповів, що в 2008 році він працював начальником СБНОН Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області. 20.12.2009 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_7 та попросив передати пакет оперативним працівникам Київського райвідділу, але що саме було в пакеті він не дивився і не питав. Зайшовши в кабінет о/у Павленка та ОСОБА_10 він сказав, що цей пакет від ОСОБА_4 та пішов;

свідка ОСОБА_10, який працює оперуповноваженим СВ Київського РВ ПМУ ГУМВВ України в Полтавській області та розповів, що в його провадженні перебували матеріали по заяві громадянки ОСОБА_5. В ході проведення перевірок було знайдено речовий доказ, а саме викрадений у потерпілої мобільний телефон і особа, яка його придбала вказала на ОСОБА_4, що саме у нього придбала мобільний телефон. В ході розмови з ОСОБА_4 останній розповів йому обставини скоєння ним нападу на громадянку ОСОБА_5, зазначивши, що у вечірній час побачив як остання йшла додому та вчинив на неї напад, забравши собі її речі. Оскільки пояснення ОСОБА_4 носили усний характер і офіційно він відмовився їх оформляти, він вирішив піти на хитрість та пообіцяв йому, що все буде нормально, якщо він поверне викрадений у потерпілої мобільний телефон та інші речі. ОСОБА_4 погодився на його пропозицію та попросився вийти в туалет, після чого втік. Через певний час після цього в кабінет зайшов ОСОБА_9 та приніс із собою якийсь пакет. Зазирнувши до пакету він одразу зрозумів, що це ОСОБА_4 передав обіцяні речові докази. В подальшому зміст пакету було оглянуто в присутності понятих. В пакеті знаходилися водійське посвідчення, сумка, елементи косметики та інші речі потерпілої.

Також вина підсудного ОСОБА_4 підтверджується дослідженими та оголошеними в суді:

даними протоколу огляду від 23.11.2008 року, згідно яких було оглянуто місце вчинення нападу на гр. ОСОБА_5, а саме перехрестя вулиць Кінноармійської та Івончанської в м. Полтаві (а.с.18);

даними протоколу огляду від 14.12.2008 року, згідно яких у гр. ОСОБА_6В, було вилучено мобільний телефон «Нокіа 2760» в корпусі сірого кольору, імей 96040 (а.с.19);

висновком судово-медичної експретизи № 130 від 28.01.2009 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесне ушкодження у вигляді гематоми мяких тканини нижньої лівої кінцівки, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя (а.с.44);

даними протоколу предявлення осіб для впізнання від 03.02.2009 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_5 впізнала учасника під № 1 - ОСОБА_4, за рисами обличчя, зовнішності, тулубу, як особу яка вчинила на неї напад 22.11.2008 року (а.с.64);

даними протоколу огляду від 20.12.2008 року, згідно яких було оглянуто речі, які надав в Київський РВ ПМУ гр. ОСОБА_7, якого попрохав передати ОСОБА_4, а саме: паспорт на ім'я ОСОБА_5, посвідчення водія та талон до посвідчення на ім'я ОСОБА_5, медичну картку, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, кредитну картку банку «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_5, трудову книжку на ім'я ОСОБА_5, записну книжка, косметичку червоного кольору, дві зв'язки ключів, пудру в корпусі темно-синього кольору, гребінець світло-коричневого кольору, фотографію з зображенням жінки та чоловіка, губну помаду в футлярі фіолетового кольору, складний ніж довжиною 12 см шириною 2 см, дзеркало косметичне, фотокартку з зображенням жінки формату 3,5 /4,5 см (а.с.15);

даними протоколу огляду від 22.03.2009 року, згідно яких в журналі обліку осіб, які були запрошені до Київського РВ ПМУ, міститься інформація про те, що 05.12.2008 року до кабінету № 38 о/у ОСОБА_10 запрошувався гр. ОСОБА_4 (а.с.26);

висновком товарознавчої експертизи № В -219/2 від 26.01.2009 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Нокіа 2760» з урахуванням зносу становить 490 грн. (а.с.39);

даними рахонку-фактури від 23.12.2008 року, згідно яких вартість мобільного телефону «Нокіа 7610» становить 615 грн. (а.с.17);

іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Показання допитаного в суді в якості свідка ОСОБА_11 в частині того, що в кінці 2008 року по пров. Заячому в м. Полтаві на ринку він зустрів раніше незнайомого ОСОБА_4 і продав йому мобільний телефон мобільний телефон «Нокіа», який сам начебто за кілька днів до цього придбав на ринку, суд оцінює критично.

Також суд оцінює критично показання самого підсудного ОСОБА_4, як спосіб захисту він предявленого обвинувачення, оскільки його вина повністю доводиться показаннями допитаних в суді потерпілої та свідків, а також зібраними по справі доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством небезпечним для здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб..

При обраннi мiри покарання пiдсудному, суд враховує ступiнь тяжкості скоєного злочину; особу пiдсудного, який хоча характеризується позитивно, але раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, а також наявність обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, що помякшують покарання пiдсудного: наявність на утриманні малолітньої дитини, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання пiдсудного не виявлено.

Згiдно медичного висновку пiдсудний працездатний, примусового лікування не потребує.

Враховуючи наявність кількох обставин, що помякшують покарання підсудного, те що він характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.187 КК України та не застосовувати додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

В той же час, враховуючи те, що він скоїв особливо тяжкий злочин, у скоєному не розкаявся, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєннi злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України i призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді пяти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк вiдбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03.02.2009 року.

Запобiжний захiд ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази у вигляді мобільного телефону та інших речей повернути потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 за проведення товарознавчої експертизи на користь держави 78 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляцiйного суду Полтавської областi протягом 15 дiб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Головуючий Шиян В.М.