Справа № 466/8438/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/54/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовікримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2015 року,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 ( трьох ) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 / два / роки.
Згідно ст. 76 КК України покладено на неї обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись до КВІ.
Раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід - особисте зобов`язання - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 4 239 грн. 27 коп у відшкодування матеріальної шкоди, 4 000 грн. морального відшкодування, а всього 8 239 грн. 27 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 3 456 грн.

Згідно з вироком, 02.10.14 р. ОСОБА_7 , яку вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , під приводом укладення договору оренди однієї з кімнат у вказаній квартирі шляхом обману та зловживання довірою заволоділа коштами ОСОБА_9 на суму 1 300 грн. Проте ОСОБА_7 виконувати взяті на себе зобов`язання наміру не мала, оскільки в кімнаті, яку остання мала передати в оренду, проживали інші особи, а кошти, отримані від ОСОБА_9 обвинувачена використала на власні потреби, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1300 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою повторно, з корисливих мотивів, привласнила ноутбук торгової марки «HP ProBook» моделі 4740 s, який належить ОСОБА_9 . Так, ОСОБА_7 08.10.14 р., перебуваючи у квартирі на АДРЕСА_1 під час спілкування із потерпілою ОСОБА_9 позичила вказаний ноутбук у останньої, запевнивши про повернення такого через два дні. Вказаний ноутбук торгової марки « HP ProBook» моделі 4740 s ОСОБА_7 не повернула, розпорядившись ним на свій розсуд, таким чином спричинивши потерпілій матеріальної шкоди. Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 03.09.15 р. вартість ноутбука торгової марки « HP ProBook» моделі 4740 s станом на 08.10.14 р. становить 4939 грн.27 коп.

Крім цього, ОСОБА_7 у період з 03 по 06 листопада 2014 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 з корисливих мотивів таємно викрала принтер марки «Canon» моделі « LBP6000/ LBP 6018» вартістю 1600 грн., що належав ОСОБА_10 та в подальшому викраденим майном розпорядилась на свій розсуд. Вказаними діями ОСОБА_7 завдала потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на згадану вище суму.

Не погоджуючись із даним вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильність кваліфікації діянь ОСОБА_7 та призначене покарання, просить оскаржуване рішення змінити та скасувати в частині стягнення зі ОСОБА_7 в користь держави витрат за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 3 456 грн, в іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат покликається на те, що відповідно до ст.15 Закону України від 25 грудня 1994 року «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях на замовлення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, їх захисників, законного представника, потерпілого, його представника здійснюється за рахунок замовника. А у даному кримінальному провадженні клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи було заявлено представником потерпілої під час судового засідання 08.04.2015 року.

Тому, на переконання апелянта, рішення про стягнення витрат за проведення судової товарознавчої експертизи із обвинуваченої ОСОБА_7 є незаконним.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про судову експертизу», від 25.02.1994 року № 4038-XII, проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті, проведення судових експертиз, обстежень і досліджень у кримінальному провадженні державними спеціалізованими установами, судово-медичними та судово-психіатричними установами на замовлення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, їх захисників, законного представника, потерпілого, його представника здійснюється за рахунок замовника.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, представником потерпілої ОСОБА_9 було заявлено клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи майна, яке місцевим судом задоволено та ухвалою від 08 квітня 2015 року призначено проведення такої експертизи (а.с.п.53).

Згідно з наданою Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз довідкою (а.с.п.55), експертиза вартістю 3456 гривень виконана за рахунок асигнувань загального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, хоч проведення судової товарознавчої експертизи ініціювалося представником потерпілої, однак така призначалася судом, проводилася не за замовленням потерпілої чи його представника, фінансувалася за рахунок коштів Державного бюджету України, а відтак в силу ч.2 ст.124 КПК України витрати за її проведення підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 .

З огляду на зазначене, при ухваленні вироку суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону, а отже доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 04 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в її інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4