ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/557/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Седнів, Чернігівського району, Чернігівської обл., українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, заєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , 12.12.2014 року близько 22 год.10 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Ілліча від вул. Російська в напрямку вул. Привокзальна в м. Києві, допустив порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме:
16.11 ПДР України - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що останній, керуючи транспортним засобом марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись другорядною дорогою по вул. Ілліча від вул. Російської в напрямку вул. Привокзальна в м. Києві, під`їжджаючи до перехрестя проїзних частин вул. Ілліча та вул. Ново-Дарницької в м. Києві, допустив виїзд на вказане перехрестя , не надавши дорогу автомобілю марки «Фольксваген Поло», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , що рухався головною дорогою та мав перевагу в русі. Внаслідок чого, відбулося зіткнення між автомобілями «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 та «Фольксваген Поло», д.н.з. НОМЕР_2 і водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №109/е від 04.02.2015 року потерпілий ОСОБА_4 , 1987 р.н. отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які виразилися у закритій травмі грудної клітки: перелому діафізу лівої ключиці зі значним зміщенням уламків у середній третині. Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від удару-співударяння тупих твердих предметів, у строк вказаний у описовій частині постанови, тобто 12.12.2014, внаслідок автомобільної травми - травма водія у салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні його з перешкодою.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №202ат від 02.06.2015 року причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Деу Ланос», д.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пункту 16.11 ПДР України.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням водію ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкодженнь.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав частково та показав, що у грудні 2014 року біля 22 год. він, керуючи автомобілем «Деу Ланос», рухався по вул. Ілліча в напрямку вул. Ново-Дарницької зі швидкістю приблизно 40-50км/год., на дорозі була ожеледиця. Перед перехрестям він пригальмовував. Дорожніх знаків видно не було, тому спочатку він не побачив знак «Дати дорогу». Подивившись наліво, направо, впевнившись в тому, що відсутні транспортні засоби, він виїхав на перехрестя і відбувся удар в ліву частину автомобіля. Звідки узявся автомобіль «Фольксваген» пояснити не може.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні в присутності свого представника адвоката ОСОБА_5 , показав, що 12.12.2014 року приблизно о 22год., він, керуючи автомобілем «Фольксваген Поло», рухався по головній дорозі - по вул. Ново-Дарницькій в напямку вулиці Ялтинської в м. Києві, зі швидкістю приблизно 40-50км/год. Перед перехрестям з вулицею Ілліча, праворуч на дорозі приблизно за 15 метрів, він побачив автомобіль «Деу Ланос», який рухався з великою швидкістю на перехрестя, але вжити заходів до уникнення зіткнення з ним не встиг. Зіткнення відбулося передньою частиною його автомобіля в ліву частину автомобіля «Деу Ланос» приблизно на середині перехрестя у смузі його руху. Внаслідок зіткення був пошкоджений його автомобіль, йому заподіяні тілесні ушкодження. Потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 180071грн.45коп. та моральної шкоди в сумі 100000грн., просив його задовольнити.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться також:

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2014 року, схемою та фототаблицею до нього ( том 1, а.с. 1-15), з яких вбачається, що по ходу руху автомобіля «Деу Ланос» під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 в зоні видимості розміщений дорожній знак «Дати дорогу».

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2015 року та схемою до нього, з якого вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту на місцевості, де сталося ДТП, потерпілий ОСОБА_4 вказав місце розташування його автомобіля в момент виникнення небезпеки для нього та місце розташування автомобіля «Деу Ланос» ( том 1, а.с. 25-29).

Висновком автотехнічної експертизи №202ат від 02.06.2015 року ( том 1, а.с. 32-39), відповідно до якого причиною даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_6 вимогам п. 16.11 ПДР України.

Постановами від 18.12.2014 року ( том 1, а.с. 16, 17) автомобілі «Деу Ланос» та «Фольксваген» визнані речовими доказами та передані на зберігання власникам.

Висновком судово-медичної експертизи №109/е від 04.02.2015 року ( том 1, а.с. 20-24), згідно з яким потерпілому ОСОБА_4 внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Аналізуючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , який відноситься до злочинів невеликої тяжкості , його особу , що вину визнав частково, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає можливим обрати йому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, думку потерпілого про призначення покарання обвинуваченому не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково: в частині матеріальної шкоди задовольнити повністю в сумі 180071грн.45коп., яка підтверджена документально. Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням моральних та фізичних страждань потерпілого, матеріального стану обвинуваченого, а саме те, що він не працює, виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 10000грн.

Запобіжний захід не обирався. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати на проведення автотехнічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 366-368,374 КПК України ,суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України , звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання , якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися в кримінально виконавчій інспекції для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок матеріальної шкоди 180071грн.45коп., в рахунок моральної шкоди 10000грн., а всього 190071грн.45коп.

Речові докази автомобілі «Деу Ланос» та «Фольксваген Поло» залишити у власників.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з дня його проголошення.

СУДДЯ: