Справа № 209/5701/14-к
Провадження № 1-кп/209/10/16
В И Р О К
Іменем України
17 лютого 2016 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинувачених:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, приватного підприємця, холостого, військовозобов`язаного, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, приватного підприємця, одруженого, військовозобов`язаного, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 31 липня 2014 року близько 07 години 50 хвилин, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, з корисливого мотиву, викрадення майна раніше незнайомої їм ОСОБА_4 , проходили по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську, де побачили ОСОБА_4 , яка йшла їм назустріч. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна останньої, діючи спільно, розподіливши ролі, згідно заздалегідь розробленого плану, спираючись на підтримку один одного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_4 та зупинились на відстані від останньої. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, з метою відволікання уваги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 спитав у неї дорогу до вул. Алчевського, на що ОСОБА_4 почала показувати напрямок, тим самим тимчасово послабивши контроль за своїм майном, а саме виробами із золота. Скориставшись цим, ОСОБА_6 , діючи за заздалегідь підготовленим планом, правою рукою схопив та шляхом ривку зірвав ланцюжок, виготовлений з золота 585 проби, вагою приблизно 20 гр. та кулону-підвіски у вигляді ікони "Божої Матері" з оздобленням з білих каменів, виробництва Харківської ювелірної фірми "Золотий стрілець", виготовленого із золота 585 проби, вагою 4,01 гр., що знаходились на шиї ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_7 , діючи за заздалегідь підготовленим планом, стояв позаду ОСОБА_6 і спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб сповістити останнього у разі виникнення небезпеки. Після скоєного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 26000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину при вищезазначених обставинах визнав частково та пояснив, що 31 липня 2014 року приблизно о 07 годині 30 хвилин він разом з братом ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ 2110 сріблястого кольору поїхав у район Романково, щоб провідати рідну бабусю. Перед цим вони вирішили заїхати у магазин "Анна", який знаходиться на перехресті вул. Криворізька вул. Романківська. За декілька метрів від магазину він попросив брата повернути у вулицю навпроти магазину, щоб справити малу нужду, і той зупинився. Брат залишився у автомобілі, а він пішов у провулок. Він був одягнутий у білу футболку, білу бейсболку, а що було знизу, він не пам`ятає. В провулку йому назустріч, десь за 100 метрів, йшла жінка. Він звернув увагу, що у неї на шиї був ланцюжок, він сяяв на сонці, тому його було видно здалеку. Йому потрібні були гроші на лікування, тому він вирішив зірвати ланцюжок з потерпілої. Він пішов повільними кроками їй назустріч, підійшовши до неї на відстань приблизно 1 м. і запитав у неї, як пройти на якусь вулицю, щоб відволікти її увагу. Коли потерпіла почала пояснювати, як йому пройти, вона почала вказувати руками, відвернулась від нього на пів оберту і відволіклася. Скориставшись цим, він протяг руку до її шиї, схопив ланцюжок з медальйоном і, шляхом ривку, зірвав. Після цього, розвернувшись, він почав бігти і побачив. що на відстані десь 7-10 метрів від нього стоїть його брат, у що був одягнений брат він не пам`ятає. Порівнявшись з братом, він крикнув йому: "Побігли" і побіг в сторону автомобіля. Брат побіг за ним. Коли вони бігли, брат запитав, що трапилось, він відповів: "Це не твоя справа, побігли". Вони вдвох добігли до автомобіля, сіли у нього і він сказав брату: "Поїхали додому", брат поїхав. Ланцюжок він поклав у карман, брату не показував і нічого про те що сталося не розказував. На Дніпробуді брат його висадив, а сам поїхав. Наступного чи іншого дня він поїхав у Запоріжжя, де заклав до ломбарду ланцюжок з медальйоном за 6500-7000 грн. Десь через 1-2 дня брат попросив позичити йому 3000 грн., він позичив йому гроші, але звідки вони у нього він не казав. Потерпілу він раніше не знав. Ланцюжок з медальйоном він повернув потерпілій. Позов визнає частково в сумі 10000 грн. Щодо відеозапису може пояснити, що можливо брат стояв на відстані 5 метрів від нього, що також видно і на відеозаписі. Він не чув криків: "Що ви робите" і не чув, щоб потерпіла взагалі щось кричала. Він вибачився перед потерпілою, щиро розкаюється у скоєному. На лікування йому було потрібно 3500 грн., а інші 3000 грн. він позичив брату. Брат ніяких дій відносно потерпілої не скоював. На відеозаписі обличчя не видно, він не може сказати на всі 100 %, що це відеозапис саме цієї події. Свідка ОСОБА_8 він вперше бачить і ніяких протиправних дій відносно неї він не скоював. Можливо вона його оговорює, чому, не знає.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину при вищезазначених обставинах не визнав в повному обсязі та пояснив, що 31 липня 2014 року десь о 07.20-07.30 годині вони з братом ОСОБА_6 поїхали до бабусі і заїхали у магазин "Аннушка" на перехресті вул. Криворізька - вул. Романківська. По дорозі брат попросив зупинити автомобіль, щоб сходити по-маненькому. Він зупинив автомобіль і брат пішов вниз по вулиці. Він не став чекати в машині і також пішов у туалет. В той день він був одягнений у шорти та футболку, якого саме кольору він не пам`ятає. Брат йшов униз, і він пішов за ним. Він побачив, як брат спілкується з раніше незнайомою жінкою, коли вони спілкувалися, то жестикулювали руками. Він почав оглядатися щоб справити нужду. Тут брат почав бігти на нього і коли порівнявся з ним, то крикнув: "Побігли", після чого він почав розвертатися та бігти за ним. Коли він спитав у брата, що сталося, то він йому нічого не відповів. Вони сіли в автомобіль, він знову спитав у брата, що сталося і куди ми будемо їхати. Брат відповів, що будемо їхати додому, але так нічого й не розказав. Він висадив брата, а потім сам поїхав додому. Десь через день він позичив у брата 3000 грн., він не пояснював, звідки у нього гроші. Гроші він повернув брату через тиждень. Потерпілу він раніше не знав. З братом він не підходив до потерпілої і ніякого ланцюжка він не бачив. Брат закривав потерпілу своєю спиною. Він на них взагалі не дивився. Потерпіла його оговорює в тому, що він підійшов разом з братом і стояв за його спиною. Чому вона його оговорює, йому не відомо. На відеозаписі він не впізнав себе, це були схожі люди, але якщо навіть брати в рахунок відеозапис, то там видно, що він стоїть на відстані від них. Коли стояв, то дивився в різні боки: на брата з жінкою та щоб ніхто не йшов, доки він справить малу нужду. Свідка ОСОБА_9 він бачить вперше, вона його оговорює, навіщо він не знає. Він не бачив, як брат зривав ланцюжок, бо стояв на відстані десь 5 м від них на іншій стороні дороги.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, їх вина в інкримінованому їм злочині повністю підтверджується наступними зібраними у справі доказами:

- Свідченнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що раніше вона не була знайома з обвинуваченими. 31 липня 2014 року десь о 07 годині 45 хвилин вона йшла на роботу у напрямку до зупинки. До неї підійшли двоє хлопців і запитали, як пройти до вул. Алчевської. Перший до неї підійшов ОСОБА_10 , він був одягнений у темні спортивні штани, білу футболку та білу бейсболку, а за його спиною стояв ОСОБА_11 , він був одягнений у темну футболку та кольорові шорти, на голові у нього нічого не було. Їй потім стало відомо, як їх звуть. Між ними була відстань десь близько одного метра. Вона стояла майже біля паркану. Коли вона розвернулася та почала показувати напрямок руху, то побачила, що до її шиї тягнеться рука, а потім почула сильний біль в області шиї. В цей час ОСОБА_10 сказав ОСОБА_11 : "Побігли". На короткій відстані від них проїжджало таксі, з якого вискочила дівчина і крикнула: "Що ви робите?" і це таксі поїхало за хлопцями. Вона знаходилась у стані шоку, тому пішла в ту сторону, куди побігли хлопці. Таксист, який поїхав за грабіжниками, повідомив їй, що вони поїхали на автомобілі ВАЗ 2110 сріблястого кольору та назвав реєстраційний номер машини, але зараз вона його вже не пам`ятає. Під час пограбування ОСОБА_10 стояв впритул до неї, а ОСОБА_11 стояв у нього за спиною на перестраховці, вона не могла пройти по вулиці, як вона зрозуміла пізніше. ОСОБА_11 бачив, як ОСОБА_10 зірвав з неї ланцюжок і не намагався з`ясувати, що сталося або чи потрібна їй допомога. Вона наполягає на відшкодуванні їй моральної шкоди. Ланцюжок та підвіску їй повернули, покарання просить призначити на розсуд суду. На даний час вона вже не пам`ятає, якою саме рукою ОСОБА_10 зірвав з неї ланцюжок. ОСОБА_11 не розмовляв з нею, він просто стояв і спостерігав за ситуацією. Вона бачила його краєм ока. Вона добре роздивилась обличчя обох хлопців, коли вони підходили. Вони підійшли до неї разом. Після того, як ОСОБА_10 зірвав ланцюжок, він крикнув: "Побігли" і одразу вдвох хлопці повернулись та разом побігли. Вона все дуже добре пам`ятає, усі дрібниці. Вона не кричала, бо була у шоковому стані.;

- Свідченнями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 12 серпня 2014 року десь о 08.15-08.30 годині вона йшла на роботу по пр. Конституції. ОСОБА_12 вдарив її в перенісся, а ОСОБА_13 хотів зірвати ланцюжок. Вона почала голосно кликати на допомогу, на її крики на допомогу прибіг хлопець, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 втекли звідти на автомобілі. Вона викликала міліцію, але потім відмовилась від заяви, бо не було часу ходити до міліції, і у неї нічого не встигли забрати. Працівники міліції приїжджали до неї і показували їй фото, а після того, як їх затримали, вона бачила їх фото на сайті міста (новини) і впізнала тих хлопців, що намагалися її пограбувати. Після їх затримання до неї також приїжджали працівники міліції і вона впізнала обвинувачених по фото, ніяких протоколів при цьому не складали. У неї немає підстав оговорювати обвинувачених. З приводу ОСОБА_4 їй нічого не відомо.;

- Свідченнями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою потерпілої. Обвинувачених вона бачила за два дні до злочину біля свого двору. В липні 2014 року десь о 10.00 годині (точніше вона же не пам`ятає) вона йшла додому і побачила обвинувачених. Вона звернула на них увагу, бо вони були їй не знайомі. Вона при цьому йшла додому і обвинувачені у неї нічого не питали, вони йшли від вул. Котельникова, трамвайних колій, у сторону цвинтаря. Через два дні після цього у сусідки зірвали ланцюжок, вона сама їй про це сказала, повідомивши, що хвилин 15-20 тому у неї зірвали ланцюжок. Її будинок знаходиться десь через три будинки від будинку потерпілої. На її будинку немає відеоспостереження, а у сусіда є відео спостереження.;

- Свідченнями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачені їй не знайомі, а потерпіла є її сусідкою. Десь в середині липня 2014 року, точніше вона не пам`ятає, вона зранку пішла на базар. Коли вона звідти поверталась, то були тільки сусіди, сторонніх вона не бачила. До неї підійшли працівники міліції та розпитували, чи не бачила вона когось стороннього та попередили, щоб вона не носила прикрас із золота. Потім від сусідів вона дізналась, що у сусідки зірвали ланцюжок.;

- Свідченнями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 є її сусідом, а обвинуваченого ОСОБА_6 вона бачила кілька раз, потерпіла їй не знайома. Про пограбування їй нічого не відомо, але вона читала про це у газеті і бачила там фото автомобіля, схожого на автомобіль ОСОБА_11 . За цим фактом її не допитували. Вона приходила до РВ і там бачила обвинувачених. Працівник міліції приходив до неї додому і розпитував щодо автомобіля ОСОБА_11 , а також питав, чи не під`їжджали до під`їзду білі жигулі. Їй навіть зараз не відомо про що йдеться мова.;

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 липня 2014 року, згідно якого ОСОБА_4 просить ОВС прийняти міри до двох невідомих чоловіків, які 31 липня 2014 року о 07 годині 50 хвилин відкрито, шляхом ривку заволоділи належним їй золотим ланцюжком з золотим кулоном, який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом (а.с. 7).;

- Протоколом огляду місця події від 31 липня 2014 року, в ході якого було оглянуто територію навпроти будинків АДРЕСА_4 , який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом (а.с. 8-9).;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 серпня 2014 року та додатком до нього, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 31.07.2015 року, приблизно о 07.50 годині, біля будинку № 43 по вул. Котельникова шляхом ривка відкрито викрала її майно, який підтверджують факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом (а.с. 22-23).;

- Протоколом огляду автомобіля ВАЗ 2110 р/н НОМЕР_1 від 19 серпня 2014 року, який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом. (а.с. 42-44);

- Специфікацією № 1 (прийняття закладу) до договору про надання фінансового кредиту під заставу від 31 липня 2014 року № 134-000008326, укладеного між ПТ "КЛИМЧУК І КОМПАНІЯ "ЛОМБАРД КАПИТАЛ" та ОСОБА_6 , який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом (а.с. 45).;

- Протоколом огляду ланцюжка з кулоном жовтого кольору, наданими ОСОБА_6 , від 28 серпня 2014 року, який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом (а.с. 97);

- Протоколом огляду відеозапису від 08 вересня 2014 року на якому видно обставини скоєного грабежу, який підтверджує факти та обставини скоєння кримінального правопорушення, згідно обставин, встановлених судом. (а.с. 141, 142);

- Речовими доказами по справі: оптичним диском з відеозаписом, ланцюжком і кулоном з металу жовтого кольору (а.с.172, 173, 174).
Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії слід правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії слід правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення пред`явленого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кваліфікуючу ознаку повторності, оскільки у суду відсутні відомості щодо наявності обвинувальних вироків відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а в матеріалах справи наявна постанова старшого прокурора прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_17 від 20.11.2014 року про закриття кримінального провадження та припинення кримінального переслідування відносно ОСОБА_6 .

Твердження обвинувачених про те, що ОСОБА_7 не скоював злочин та не знав про скоєння злочину ОСОБА_6 , судом не приймається, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілої, яка в судовому засіданні давала чіткі і послідовні показання, не довіряти яким у суду немає підстав, вищевказаними письмовими доказами в їх сукупності. Крім того дані твердження обвинувачених спростовуються відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, на якому видно в чому були одягнені особи, які скоїли злочин, механізм та послідовність скоєння злочину, який підтверджується поясненнями потерпілої. Належність даного відеозапису як доказу в судовому засіданні не оспорювалась обвинуваченими.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає визнання обвинуваченим своєї вини та відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд, враховуючи характер вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимого, який свою вину визнав частково, в здійсненому розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 , хворіє на цукровий діабет, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд, враховуючи характер вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимого, який свою вину не визнав, відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 , з урахуванням обставин, що пом`якшують, принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , з урахуванням позиції обвинувачених, суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, в розмірі 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- п. 3 - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- п. 4 - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком чинності не обирати.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- п. 3 - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- п. 4 - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком чинності не обирати.

Позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши солідарно з засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень.

Речові докази по справі: оптичний диск з відеозаписом, який зберігається у матеріалах кримінального провадження (а.с.172) залишити у матеріалах кримінального провадження; ланцюжок і кулон з металу жовтого кольору, які зберігаються у потерпілої ОСОБА_4 (а.с. 173, 174) залишити у останньої.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його оголошення, особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії цього вироку.

Суддя ОСОБА_1