Справа № 1-111/2010
В И Р О К

Іменем України

26.03.10 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі: головуючого судді Навроцького А.П.,

при секретарі Сологуб Л.А.,

з участю прокурора Кузьмінського П.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятин справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, незаміжньої, маючої малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, маючої середню освіту, непрацюючої, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше несудимої, та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2009 року, приблизно о 4 годині, в с. Махаринці, Козятинського району, ОСОБА_2 і ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою про вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, вирішили проникнути в будинок № 9, по пров. Вишневому, який належить гр-ці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10. Підійшовши до вказаного будинку, ОСОБА_2 обманним шляхом спонукала ОСОБА_5 відчинити двері будинку. Як тільки ОСОБА_5 відчинила двері веранди будинку, то ОСОБА_2, прямо в дверях, схопила ОСОБА_5 за голову, натягнула їй на очі шапку, яка була на ній (потерпілій), та штовхнула її в середину веранди. Від поштовху ОСОБА_5 впала на мішки з яблуками. ОСОБА_2 зразу ж, взявшись руками за голову ОСОБА_5, стала утримувати останню в лежачому положенні, а коли та намагалась підвестись, то ОСОБА_2 била її обличчям об мішок з яблуками.

В цей час ОСОБА_4, який зайшов в веранду будинку вслід за ОСОБА_2, вибив ногою двері, що ведуть в коридор будинку, зайшов в будинок і став шукати в кімнатах будинку матеріальні цінності. Знайшовши в кімнатах будинку мобільний телефон «МОТОРОЛА С - 115», вартістю 224 грн. 48 коп., з картою оператора мобільного зв'язку «Київ-стар», вартістю 25 гривень, та гроші, в сумі 11 гривень, ОСОБА_4 повернувся в веранду будинку, де ОСОБА_2 продовжувала утримувати ОСОБА_5. Після цього ОСОБА_4 і ОСОБА_2 залишили вказаний будинок, викравши відкрито вищевказані мобільний телефон «МОТОРОЛА С - 115», з картою оператора мобільного зв'язку «Київ-стар» та гроші в сумі 11 гривень.

Внаслідок застосування під час нападу відносно ОСОБА_5 насильства останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани на обличчі та гіперпігментованої плями, яка є наслідком загоєння рани, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 визнала себе винною в пред'явленому їй обвинуваченні за ч.3 ст.187 КК України, підтвердила вищевказані обставини.

Зокрема, пояснила, що 25 листопада 2009 року, приблизно о 22 годині, вона попросила своїх сусідів ОСОБА_4 і ОСОБА_6 поїхати разом з нею в с. Махаринці до її (ОСОБА_2В.) матері. ОСОБА_4 і ОСОБА_6 погодились і вони утрьох поїхали в с. Махаринці на таксі. По приїзду в с. Махаринці вони купили пляшку горілки, яку за вечерею в будинку її матері розпили. Коли після вечері вони вийшли з будинку на подвір'я, то ОСОБА_4 запропонував купити ще одну пляшку горілки, від чого ОСОБА_6 відмовилась, сказавши що випивати уже не хоче. ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з цього приводу посварились і ОСОБА_6, залишивши ОСОБА_4 в с. Махаринці, пішла пішки додому в м. Козятин. Після цього вона (ОСОБА_2В.) і ОСОБА_4 пішли по вулиці щоб купити у когось із жителів села горілки. Але горілки вони так і не знайшли. Проходячи біля будинку потерпілої, вона (ОСОБА_2В.) запропонувала ОСОБА_4 зайти в цю хату щоб вчинити напад на потерпілу, так як вона (ОСОБА_2В.) знала, що потерпіла живе одна. Напад вона вирішила вчинити, так як їм потрібні були гроші щоб поїхати на таксі в м. Козятин. Підійшовши до будинку, вона постукала у вікно і сказала сказала, що її (ОСОБА_2В.) матері стало погано і необхідна допомога. При цьому вона не назвалась. Потерпіла відчинила двері. Вона зразу ж взяла потерпілу за кофту і штовхнула її в середину веранди. Потерпіла впала. Вона стала тримати потерпілу голову, а ОСОБА_4 тим часом зайшов в хату. Вона потерпілу тримала за голову приблизно 30 хвилин і відпустила тоді, коли ОСОБА_4 вийшов з хати. При цьому, в цей момент у нього з рук випав мобільний телефон потерпілої, якого вона (ОСОБА_2В.) підняла. Після цього вона потерпілу відпустила і сказала щоб та 15 хвилин не виходила з будинку. Вона (ОСОБА_2В.) з ОСОБА_4 зразу ж залишили будинок і пішли пішки додому в м. Козятин. По дорозі ОСОБА_4 сказав їй, що в будинку нічого не знайшов, крім 11 гривень. Коли вони прийшли в м. Козятин, то зразу ж розійшлись по домах. Мобільний телефон вона залишила собі, а гроші ОСОБА_4 залишив собі.

При цьому вказала, що розкаюється у вчиненні злочину, просить суворо її не карати, не позбавляти її волі.

Підсудний ОСОБА_4 в цілому підтвердив показання ОСОБА_2, вказавши, що все відбувалось саме так, як ОСОБА_2 розповіла. Проте, вказав, що в кімнатах будинку він мобільного телефону не бачив і не брав, а мобільний телефон він побачив на підлозі в веранді, коли вслід за ОСОБА_2 зайшов в веранду. Цей телефон взяла ОСОБА_2, коли вони залишали будинок.

При цьому також вказав, що розкаюється у вчиненні злочину, просить суворо його не карати, не позбавляти його волі.

Крім показань підсудних їх вина повністю доказана сукупністю інших доказів, досліджених в ході судового слідства.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 26 листопада 2009 року, приблизно 4 годині, коли вона спала, хтось постукав у двері. Вона встала та запитала хто там? У відповідь вона почула жіночий голос: «ОСОБА_7, бабі погано». Вона подумала, що це Таня - її онука дружина. Вона запитала чи це Таня. У відповідь та сказала, що так. Вона (потерпіла) одяглась. Мобільний телефон лежав біля телевізора. Коли вона вийшла в веранду і відчинила двері, то в веранду увірвалась невідома жінка, на голові якої була дуже низько надіта шапка, а знизу обличчя було замотане шарфом. Ця жінка, нічого не кажучи, раптово наділа їй на очі шапку, яка була у неї (потерпілої) на голові, та сильно штовхнула її, від чого вона впала на мішки з яблуками. Потім, ця жінка зразу ж сіла на неї, взяла руками її (потерпілу) за голову і стала утримувати її в лежачому положенні. В цей час невідомий чоловік, який зайшов в веранду будинку вслід за цією жінкою, ногою вибив двері в коридор будинку і пішов в кімнати будинку. Коли вона намагалась підвестись, то ця жінка била її обличчям об мішок з яблуками. Потім той чоловік повернувся в веранду будинку, де та жінка продовжувала її (потерпілу) утримувати, підійшов до неї (потерпілої) і запитав чи немає в будинку схованих грошей. Вона йому сказала, що грошей немає. Цей чоловік вийшов з веранди на вулицю. Потім ця жінка їй наказала їй підвестись і зайти в комору, що вона і зробила. Ця жінка її зачинила в коморі і наказала п'ятнадцять хвилин не виходити з будинку, а сама вийшла з будинку. Побувши деякий час в коморі, вона вийшла з комори, зачинила двері будинку і зайшла в кімнату будинку. В кімнаті вона виявила, що постіль на ліжку була перевернута, речі в кімнаті розкидані. В гаманці вона виявила відсутність 11 гривень, а зі столу зник мобільний телефон.

Після цього вона вийшла з будинку і повідомила про це своїх сусідів.

Претензій матеріального характеру до підсудних не має, вказавши, що підсудні відшкодували заподіяну їй шкоду, просить не позбавляти підсудних волі.

Допит свідків судом за згодою учасників процесу визнано недоцільним на підставі ст.299 КПК України.

Крім того, вина ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаних дій відносно потерпілої доказана заявою останньої на ім'я начальника Козятинського районного відділу міліції (а.с.3) та протоколом огляду місця події від 26 листопада 2009 року, відповідно до якого лутка дверей, що ведуть в кімнати будинку потерпілої, пошкоджена в області замка, а сам замок знаходиться в закритому положенні (а.с.5).

Вказані обставини узгоджуються з показаннями підсудних та потерпілої.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №448 від 05.12.2009 року у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на обличчі, та гіперпігментованої плями, яка є наслідком загоєння садна. Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 26.11.2009 року, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та які були небезпечними дтя здоров'я.

(а. с. 69)

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2913 від 07.12.2009 року вартість належного потерпілій мобільного телефона «МОТОРОЛА С - 115» складає 224 грн. 48 коп..

(а.с.72-74)

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підсудні ОСОБА_2 і ОСОБА_4 діяли спільно і з єдиним умислом, суттєвих протиріч в їхніх показаннях і показаннях потерпілої стосовно обставин вчинення злочину немає. А тому суд і покладає показання підсудних і потерпілої в основу висновку про обставини вчинення злочину.

Твердження підсудного ОСОБА_4 про те, що в кімнатах будинку він мобільного телефону не бачив і не брав, а мобільний телефон він побачив на піглозі в веранді, коли вслід за ОСОБА_2 зайшов в веранду, суд сприймає критично, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 і підсудної ОСОБА_2. При цьому, суд вважає, що в цій частині показання підсудного ОСОБА_4 суперечать показанням потерпілої і підсудної ОСОБА_2 саме тому, що ОСОБА_4 під час вчинення злочину був в стані алкогольного сп'яніння, а тому і може не пам'ятати деталей обставин вчинення злочину.

З огляду на вказане суд кваліфікує дії ОСОБА_2 і ОСОБА_4 за ч.3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, оскільки в ході розбійного нападу відносно потерпілої було застосовано насильство, що спричинило короткочасний розлад здоров'я потерпілої.

Призначаючи підсудним покарання, суд враховує те, що вони вчинили особливо тяжкий злочин, проте, тяжких наслідків чи значної шкоди злочином не заподіяно.

ОСОБА_2 раніше не судима (а.с.30), за місцем проживання характеризується задовільно (а.с.24, 23), має на утриманні малолітню дитину (а.с.26,31), у вчиненні злочину розкаюється, сприяла його розкриттю, оскільки ще до порушення кримінальної справи дала детальні правдиві пояснення про обставини вчинення злочину (а.с.9,10), заподіяну потерпілій шкоду повністю відшкодувала, що підтверджується заявами потерпілої від 15 лютого та 26 березня 2010 року (а.с.124,138).

Останні чотири обставини суд визнає такими, що пом'якшують йому покарання.

Обставиною, що пом'якшує їй покарання, суд визнає також позицію потерпілої, яка просить не позбавляти підсудної волі.

Обставинами, що обтяжують їй покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

За таких обстави, суд вважає, що покарання ОСОБА_2 необхідно призначити із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк нижчий від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 187 КК України, та без конфіскації майна.

Разом з тим, враховуючи обставини справи, особу підсудної і позицію потерпілої, яка просить не позбавляти підсудної волі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без відбування призначеного покарання. А тому її необхідно звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.ст.75,76 КК України.

ОСОБА_4 раніше не судимий (а.с.22), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.18), має на утриманні двох малолітніх дітей (а.с.19), у вчиненні злочину розкаюється, сприяв його розкриттю, оскільки ще до порушення кримінальної справи дав детальні правдиві пояснення про обставини вчинення злочину (а.с. 11,12), заподіяну потерпілій шкоду повністю відшкодував, що підтверджується заявами потерпілої від 15 лютого та 26 березня 2010 року (а.с. 124,138).

Останні чотири обставини суд визнає такими, що пом'якшують йому покарання.

Обставиною, що пом'якшує йому покарання, суд визнає також позицію потерпілої, яка просить не позбавляти підсудного волі.

Обставинами, що обтяжують йому покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

За таких обстави, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 необхідно призначити із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк нижчий від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, та без конфіскації майна.

Разом з тим, враховуючи обставини справи, особу підсудного і позицію потерпілої, яка просить не позбавляти підсудного волі, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного покарання. А тому, його необхідно звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.ст.75, 76 КК України.

Незважаючи на те, що підсудні вчинили особливо тяжкий злочин, суд вважає, що цей злочин ними вчинений ситуативно, вони не є особами, яких необхідно ізолювати від суспільства, а тому, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудних і попередження вчинення ними нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначити їй покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом трьох років не вчинить нового злочину і буде повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4. від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і буде повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Речові докази в справі, а саме, мобільний телефон і гроші в сумі 11 гривень, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5, - залишити в її користуванні і розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області по 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 69 коп. з кожного у відшкодування вартості проведення товарознавчої експертизи (а.с.75).

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар -

Дата документу 26.03.2010 року.