Справа № 375/585/14-к
Провадження № 1-кс/375/64/14

У Х В А Л А
про скасування постанови слідчого
про закриття кримінального провадження

06.05.2014 року слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заступника начальника слідчого відділу Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне скаргу ОСОБА_4 на постанову начальника слідчого відділу Рокитнянського РВ ГУ МВС України у Київській області від 28.03.2014 року

про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 15.12.2012 року за ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із даною скаргою, якою просить скасувати постанову начальника слідчого відділу Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000351 від 19.02.2014 року.

В обгрунтування скарги посилається на те, що 14.04.2012 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у нанесенні йому ударів ногами, руками, дерев`яним кілком та дерев`яним держаком по голові та різних частинах тіла, заподіяли йому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вважає, що оскаржувана постанова являється необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог ст.ст.85, 94 КПК України, виходячи з того, що: слідчим не було звято до уваги його покази та покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо викладених ним обставин та змісту вироку Рокитнянського районного суду, на котрий посилається слідчий і яким вкотре підтверджується факт нанесення йому сім`єю ОСОБА_11 тілесних ушкоджень; відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області вказаний вирок суду не може бути підставою для закриття кримінального провадження по факту нанесення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Окрім того, з вироку не вбачається стану необхідної оборони у гр.. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; в порушення вимог ст.94 КПК України слідчий не дав належної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, якими прямо підтверджується факт нанесення йому тілесних ушкоджень.

Також зазначає, що викладене у оскаржувані постанові твердження слідчого про заподіяння ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 у стані сильного душевного хвилювання та відсутність таким чином підстав для притягнення їх до кримінальної відповідальності, вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки така обставина під час досудового розслідування фактично не була не встановлена.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав за викладених у ній обставин та підстав і просив задовольнити. Також уточнив, що не погоджується з тим, що особи, які заподіяли йому тілесні ушкодження не несуть відповідальності за скоєне.

Підтримав позицію свого довірителя і представник скаржника адвокат ОСОБА_13 , який суду показав, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки посилання слідчого про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із перебуванням останніх під час скоєння злочину у стані сильного душевного хвилювання не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування. З цього приводу, зокрема, не було призначено та проведено у справі судово-психологічної експертизи.

Заступник начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 , постанова якого оскаржується, просить у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити. Також повідомив суду, що під час досудового розслідування кримінального провадження судово-психологічна експертиза з приводу перебування осіб, що причетні до спричинення ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, у стані емоційного збудження не призначалася. Такого свого висновку він дійшов лише на підставі показів ОСОБА_12 і тільки. На уточнююче запитання, чому не було призначено судово-психологічної експертизи суду показів не надав.

Заслухавши скаржника, його представника, заступника начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 , вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що органом досудового слідства встановлено причетність ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 до спричинення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Разом з тим, як вбачається, орган досудового слідства прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення вказаних осіб до кримінальної відповідальності через обставину перебування їх на час скоєння злочину у стані сильного душевного хвилювання і що таким чином в їх діях відсутня суб`єктивна сторона злочину.

На разі, суд погоджується з доводами скарги, що така обставина не знайшла свого належного підтвердження під час досудового розслідування кримінального провадження, а тому не могла бути покладеною в основу оскаржуваної постанови, а відтак висновки оскаржуваної постанови є передчасними та необгрунтованими.

На це вказує відсутність у кримінальному провадженні висновків судово-психологічних експертиз щодо обставин емоційного збудження винних осіб під час спричинення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень і що підтвердив у судовому засіданні слідчий. Відповідно до судової практики та загальних засад визначення перебування особи у стані сильного душевного хвилювання останній може бути кваліфікований лише юридичними органами, але на основі експертно-психологічного висновку про те, що в момент вчинення злочину звинувачуваний перебував у стані емоційного збудження, яке досягло ступеню фізіологічного афекту.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування вказаних обставин за вимогами статті 92 згаданого Кодексу, за винятком доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. В даному випадку такий обов`язок покладався на начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 , який з метою встановлення чи спростування перебування винних осіб у стані сильного душевного хвилювання мав призначити у кримінальному провадженні судово-психологічні експертизи, що у свою чергу сприяло б всебічному та повному зясуванню обставин провадження, оцінки кожного доказу зокрема та їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 і на чому наголошувалося в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 23.09.2013 року.

Викладене вказує на те, що заступником начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 такі вимоги закону в повному обсязі виконані не були і що на переконання суду не давало йому підстав для закриття кримінального провадження за відсутності в діянні ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..125 КК України.

Викладене також дає суду підстави стверджувати про однобічність та неповноту проведеного досудового розслідування. Обставини кримінального провадження, передбачені ст.91 КПК України, залишаються бути нез`ясованими у повному обсязі, слідством не надано оцінки кожному отриманому доказу зокрема з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і у зв`язку із чим оскаржувана постанова не може вважатися законною та підлягає скасуванню і що узгоджується з положеннями ст.307 КПК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження органу досудового слідства необхідно більш вимогливо поставитися до виконання вимог ст.ст. 91, 92, 99 КПК України щодо збирання та послідуючої оцінки отриманих у кримінальному провадженні доказів з дотриманням вимог статті 94 вказаного Кодексу (Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.) з огляду на викладені у даній постанові виявлені порушення при провадженні досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 9, 89, 91-93, 95, 99, 225, 303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скасувати винесену 28.03.2014 року заступником начальника СВ Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 15.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Копію даної постанови направити до відома та відповідного реагування прокурору Рокитнянського району Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1