154/3768/15
1-кп/154/407/15
ВИРОК
іменем України
25 грудня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
громадянина України, українця, освіта середня,
не одруженого, безробітного

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
в с т а н о в и в:
11 квітня 2014 року Рожищенським РВК Волинської області військовозобов`язаного ОСОБА_4 призвано під час мобілізації на військову службу до Збройних Сил України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2014 року №79, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду лінійного наглядача центру командного пункту польового вузла зв`язку.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2014 року №310 введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - в/ч пп НОМЕР_2 .
Однак, під час проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 військовослужбовець ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку проходження військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин 03.09.2014 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , розташовану по АДРЕСА_2 , та у період часу з 03.09.2014 по 26.11.2014 без поважних причин був відсутній на службі протягом періоду понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що після участі у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції він самовільно залишив розташування військової частини та був відсутній на службі без поважних причин та без дозволу командування у період з 03.09.2014 по 26.11.2014 року. Після того, як його розшукали по телефону і повідомили про те що він вчиняє злочин, він повернувся у військову частину. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обвинувачений характеризуються виключно позитивно. Крім цього, обвинувачений раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, брав участь у проведенні антитерористичної операції, має статус учасника бойових дій, після вчинення злочину позитивно характеризується по місцю проживання, а тому з урахуванням цих обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 00 коп.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту одержання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1