У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,
захисника ОСОБА_5,
при секретарі ОСОБА_6.,
розглянула в судовому засіданні 17 вересня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця

АДРЕСА_2,

такого, що не має судимості,

засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 127 696,60 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та 450 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову, а цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 04 жовтня 2012 року приблизно о 06.00 год, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1, маючи намір на вчинення крадіжки майна ОСОБА_9, який також знаходився у цій квартирі, та будучи викритим останнім під час обшуку його речей, усвідомлюючи, що таємне викрадення не відбулось, але маючи умисел довести його до кінця, узяв з підвіконня кухонний ніж та свідомо допускаючи настання смерті ОСОБА_9 завдав йому один удар ножем в шию, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_9

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 заволодів майном ОСОБА_9, а саме мобільним телефоном, фотоапаратом та грошима у сумі 2 000 російських рублів, а всього на загальну суму 84 500 російських рублів, що по курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 21 651 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, неправильне застосування кримінального закону. Стверджує, що лише захищався від неправомірних дій потерпілого, умислу на вбивство не мав. Зазначає, що суд не взяв до уваги показання експерта-психолога, про те, що він знаходився у незвичайному для себе стані, яке і призвело до такої поведінки у стресовій ситуації. Просить змінити судові рішення та перекваліфікувати йог дії з п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України, з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Стверджує, що належних доказів винуватості його підзахисного у вчиненні умисного вбивства, а саме наявності відповідного умислу та корисливого мотиву матеріали провадження не містять. Зазначає, що суд не встановив причину конфлікту, не врахував і не дав оцінки способу вчинення злочину, кількості ударів, характеру і локалізації поранення, не взяв до уваги пояснення експерта-психолога та не перевірив версію захисту щодо сексуального домагання з боку потерпілого та перебування ОСОБА_7 у зв'язку з тим у стані сильного душевного хвилювання. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав касаційні скарги, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

У касаційних скаргах порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.

Зокрема, цей висновок підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та інших, та об'єктивно підтверджуються даними, які містяться у протоколах огляду місця події, речових доказів, добровільної видачі речей, пред'явлення фотознімків для впізнання, висновках судово-медичної, судово-психологічної та іншими матеріалами кримінального провадження, які узгоджуються між собою.

Згідно з даними акту амбулаторної судово-психологічної експертизи ОСОБА_7 в момент вчинення злочину знаходився в стані ситуаційно обумовленої емоційної напруги, яка за своєю глибиною та особливістю протікання не досягла глибини фізіологічного афекту і не знижувала його здатності розуміти характер вчинених ним дій та їх можливі наслідки.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_15 підтвердила висновки судово-психологічної експертизи та зазначила, що такі дії ОСОБА_7 як ненадання допомоги потерпілому, знищення слідів злочину (завернув потерпілого в ковдру та сховав його тіло під диван), не характерні для афективних злочинів.

Під час досудового розслідування та судового розгляду об'єктивно встановлена відсутність будь-яких ознак нетрадиційної сексуальної орієнтації потерпілого ОСОБА_9, а тому доводи у скаргах про те, що дії ОСОБА_7 були спрямовані на самозахист від непристойних домагань потерпілого є безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не виявлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених судових рішень, вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційних скарг, належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3