ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року Справа № 293/710/15-к

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області кримінальне провадження № 0000251, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2015 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт Черняхів Житомирської області, проживаючої в АДРЕСА_1 , офіційно не працюючої, освіта середня, не одруженої, малолітніх дітей на утриманні не маючої, раніше судимої востаннє 10.02.2015 Черняхівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:

За наслідками розгляду кримінального провадження, дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000251 відносно ОСОБА_4 ст. 389 ч. 2 КК України (далі МКП), судом визнається доведеним, що 10.02.2015 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області у справі № 293/1917/14-к (далі вирок від 10.02.2015) (МКП, арк. 8) обвинувачену було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 80 годин громадських робіт.

16.03.2015 інспектором КВІ Черняхівського РП Коростишівського МРВ УДПтСУ в Житомирській області обвинуваченій були роз`яснені права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання у виді громадських робіт, та попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності. Окрім цього обвинуваченій було роз`яснено умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ст. 37 КВК України. Дані обставини підтверджуються:

-анкетою від 16.03.2015 (МКП, арк. 9);

-підпискою обвинуваченої від 16.03.2015 (МКП, арк. 10).

Постановою від 16.03.2015 (МКП, арк. 11) обвинуваченій було встановлено дні явки на реєстрацію, а саме кожний третій вівторок кожного місяця.

Обвинувачену було направлено для відбуття покарання у виді громадських робіт до Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області (далі Черняхівський РВ) (направлення, МКП, арк. 14).

Розпорядженням Черняхівського РВ від 17.03.2014 № 16 (МКП, арк. 17) було визначено місце і вид робіт, що мають виконуватися обвинуваченою, та ознайомлено її з правилами техніки безпеки під час відбування громадських робіт, що підтверджується підписом обвинуваченої у вказаному розпорядженні.

Т.в.о. начальника Черняхівського РВ були затверджені графіки виходу на роботу особи, яка відбуває громадські роботи в Черняхівському РВ УМВС України (МКП, арк. 18-25).

Станом на момент розгляду кримінального провадження обвинувачена не відбула 24 години громадських робіт, присуджених їй вироком від 10.02.2015, що підтверджується:

-обліковою карткою засудженого до кримінального покарання у виді громадських робіт № 5/15 (МКП, арк. 12);

-листом Черняхівського РВ від 08.04.2015 (МКП, арк. 26);

-табелем виходу на роботу в березні 2015 року (МКП, арк. 27);

-табелем виходу на роботу в квітні 2015 року (МКП, арк. 28);

-актом перевірки виконання покарання у виді громадських робіт від 24.04.2015 (МКП, арк. 31).

Обвинувачена була попереджена про те, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, про що їй було оголошено 21.04.2015 (попередження, МКП, арк. 30).

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази наявності поважних причин неприбуття обвинуваченої для відбуття покарання у виді громадських робіт (лист Черняхівського ТМО від 27.05.2015 (МКП, арк. 61).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнала у повному обсязі. З огляду на це та враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, судом згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним здійснення допиту свідків, вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.с. 6) щодо обставин вчинення ОСОБА_4 злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом в судовому засіданні на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено ОСОБА_4 зміст цих обставин (обставин вчинення нею злочину), з`ясовано, що визнання нею обставин вчинення злочину є добровільним, а також було роз`яснено їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України.

З огляду на це суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні від відбуття громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 підтверджується також поясненнями обвинуваченої від 21.04.2015 (МКП, арк. 29), від 12.05.2015 (МКП, арк. 33). Підстав для визнання наявних в матеріалах кримінального провадження доказів недопустимими згідно зі ст. ст. 86-89 КПК України судом при розгляді справи не встановлено.

Оскільки ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, суд згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 24 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено ОСОБА_4 з непрямим умислом.

Станом на момент вчинення злочину ОСОБА_4 досягла віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність (паспорт, МКП, арк. 52). Станом на 25.05.2015 ОСОБА_4 в психіатричному кабінеті та наркологічному кабінеті на обліку не перебуває, що підтверджується відповідними відмітками на листі Черняхівського РВ від 25.05.2015 (МКП, арк. 50). З огляду на це суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є осудною згідно зі ст. 19 КК України, а тому вона підлягає кримінальній відповідальності.

Рішення про зміну обвинувачення та про визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом протягом розгляду справи не приймалися.

Обставинами, що пом`якшують покарання для ОСОБА_4 , згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України судом визнаються щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання для ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України судом визнається рецидив злочинів.
Так, згідно зі ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. ОСОБА_4 вироком від 10.02.2015 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 80 годин громадських робіт. Станом на момент вчинення злочину ОСОБА_4 покарання відповідно до вироку від 10.02.2015 не відбула, а тому згідно зі ст. 89 КК України вона була такою, що має судимість. Крім того, оскільки вчинений раніше ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а також даний злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, вчинені обвинуваченою умисно, суд приходить до висновку, що має місце рецидив злочинів.
Обставин, що виключають злочинність діяння ОСОБА_4 , передбачених ст. ст. 36-43 КК України, а також підстав для її звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст. ст. 44-49 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи наявність обставин, що обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування при призначенні їй покарання положень ст. 69-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи:

-наявність пом`якшуючих обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину);

-наявність обтяжуючої обставини (рецидив злочинів);
-що вона раніше судима (вимога від 25.05.2015, МКП, арк. 47, 48);

-що компроментуючих матеріалів на неї немає, скарги та заяви не надходили, поведінка на адмінкомісії не розглядалась (довідка-характеристика від 26.05.2015, МКП, арк. 49),

суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, а саме арешт на строк два місяці.

Цивільний позов у справі пред`явлено не було.
Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту на строк два місяці починаючи з дня звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Черняхівському районному суді Житомирської області. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1