Єдиний унікальний номер справи 185/5925/15-к
Провадження № 1-кп/185/361/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі прокурора ОСОБА_2 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого- ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
секретаря - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000086 від 12.01.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Тернівка Дніпропетровської області,
громадянина України, українця, із середньою освітою, не
працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 89 КК України
судимості не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України,
неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який навчається у Західно-Донбаському професійному ліцеї, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
10.01.2015 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 спільно з раніше йому знайомим неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували біля будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_8 , який, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, йшов вздовж вищевказаної вулиці. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , про що він повідомив неповнолітньому ОСОБА_4 та в подальшому запропонував останньому разом з ним незаконно заволодіти майном ОСОБА_8 , на що неповнолітній ОСОБА_4 відповів згодою. Після чого ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 в той же день 10.01.2015 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел підійшли до ОСОБА_8 , який в той час йшов по АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область голови, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_4 в свою чергу, діючи умисно за попередньою змовою, почав наносити удари ногами по різним частинам тіла лежачому на землі ОСОБА_8 . ОСОБА_3 , бажаючи довести до кінця злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, почав обшукувати кишені куртки ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 стояв поруч та спостерігав за обстановкою, щоб в разі небезпеки попередити ОСОБА_3 . Обшукавши кишені, ОСОБА_3 відкрито, з корисних спонукань з правої кишені куртки заволодів мобільним телефоном марки «SONY Xperia LT 25і» вартістю 2630 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи №11/15 від 02.03.2015року. Після чого ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток в сумі 2630 грн.

Крім того, ОСОБА_3 10.01.2015 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, перебуваючи біля будинку № 69 по вулиці Карла Маркса м. Павлограда Дніпропетровської області, заздалегідь знаючи про те що, раніше йому знайомий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім, запропонував останньому взяти участь в здійсненні відкритого заволодіння чужим майном з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, своїми переконаннями викликав у неповнолітнього ОСОБА_4 бажання та прагнення здійснити відкрите заволодіння майном із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, при цьому вказав об`єкт злочинного посягання та спосіб вчинення злочину, втягуючи тим самим ОСОБА_4 в злочинну діяльність.

Так, 10.01.2015 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 спільно з раніше йому знайомим неповнолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували біля будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_8 , який, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, йшов вздовж вищевказаної вулиці. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , про що він повідомив неповнолітньому ОСОБА_4 та в подальшому запропонував останньому разом з ним незаконно заволодіти майном ОСОБА_8 , на що неповнолітній ОСОБА_4 відповів згодою.

Після чого ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 в той же день 10.01.2015 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення відкритого викрадення майна та звернення його на свою користь, підійшли до ОСОБА_8 , який в той час йшов по АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область голови, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_4 в свою чергу, діючи умисно за попередньою змовою, почав наносити удари ногами по різним частинам тіла лежачому на землі ОСОБА_8 . ОСОБА_3 , бажаючи довести до кінця злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, почав обшукувати кишені куртки ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 стояв поруч та спостерігав за обстановкою, щоб в разі небезпеки попередити ОСОБА_3 . Обшукавши кишені, ОСОБА_3 відкрито з корисних спонукань з правої кишені куртки заволодів мобільним телефоном марки «SONY Xperia LT 25і» вартістю 2630 грн. згідно висновку товарознавчої експертизи №11/15 від 02.03.2015року.

Після чого ОСОБА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Отже, ОСОБА_3 втягнув неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, відмовився від надання пояснень, та на запитання відповів, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті що до його обвинувачення, він згоден. Проте, що ОСОБА_4 на час скоєння злочину був неповнолітнім, він знав. Причину скоєння злочину назвати не може.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, відмовився від надання пояснень, та на запитання відповів, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті що до його обвинувачення, він згоден. Причину скоєння злочину назвати не може.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 її рідний брат, та коли померли їх батьки, то вона стала опікуном над братом. На даний час брат навчається, та проживає з нею однією сім єю. Всі умови для належного виховання та навчання у брата є. Про вчинений злочин братом її стало відомо від працівників міліції.
Допитавши обвинувачених, суд вважає, що вони, кожен окремо, вині у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинувачених, кожного окремо, кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 винний у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність.
Його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 304 КК України.
Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, судимості не має, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, вину визнав повністю.
Неповнолітній ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, служби у справах дітей Павлоградської міської ради, СКМСД Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області не перебуває, за місцем навчання характеризується посередньо. Проживає разом з сестрою-опікуном - ОСОБА_5 .

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у скоєнні злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_4 передбаченими ст. 66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоять нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 69 КК України суд вважає можливим призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 186 ч.2 КК України, так як обвинувачений є неповнолітнім, виховуються без батьків, визнав свою вину повністю, розкаявся, те що в результаті скоєного ним злочину не наступили тяжкі наслідки, викрадине майна повернуто потерпілому.
Враховуючи дані про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 , та попередження вчинення ним злочинів.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 304 КК України три роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, та зобов`язати його відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України.
Відповідно до ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, та зобов`язати його відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «SONY Xperia LT 25і», переданий на зберігання під розписку ОСОБА_8 залишити останньому за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1