АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1812/15 Справа № 172/648/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 26.05.2015 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

раніше засудженого 30.10.2014 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

відносно якого ухвалено обвинувальний вирок за ч.2 ст.186, ч.2 ст.389, ч.1 ст.70, ст.71 КК України та звільненого від призначеного покарання із випробуванням, з іспитовим строком один рік, та покладено обов`язки у відповідності до ст.76 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7

В с т а н о в и л а:

Даним вироком ОСОБА_10 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст.389 КК України до двох років обмеження волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_7 призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано покарання, не відбуте за попереднім вироком, у виді 200 годин громадських робіт, в перерахунку на позбавлення волі 25 днів , та остаточно йому призначено чотири роки двадцять п`ять днів позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також на неправильне тлумачення закону, яке суперечить положенням ч.4 ст.71 КК України, просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий, за яким призначити йому за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст.389 КК України - два роки обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2014 року і остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування чотири роки двадцять п`ять днів позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та за відкрите викрадення чужого майна з погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я .

В мотивувальній частині вироку зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області був засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт.

4 грудня 2014 року даний вирок надійшов на виконання до кримінально-виконавчої інспекції Васильківського району, після чого на адресу засудженого було направлено виклики до кримінально-виконавчої інспекції на 12.12.2014 року та повторний - на 23.12.2014 року, за якими останній не з`явився.

12 грудня 2014 року в телефонному режимі секретар Дебальцівської сільської Ради ОСОБА_11 повідомила, що особисто неодноразово переказувала ОСОБА_7 про обов`язковість явки до КВІ для відбування громадських робіт.

Крім того, 23.12.2014 році працівником інспекції було роз`яснено ОСОБА_7 , в телефонному режимі, про обов`язковість явки до інспекції для постановки на облік та відпрацювання громадських робіт та повідомлено про відповідальність за ухилення від відпрацювання громадських робіт.

В цей же день, голова Дебальцівської сільської Ради ОСОБА_12 в телефонному режимі повідомила працівникам інспекції, що особисто неодноразово переказувала ОСОБА_7 про необхідність явки до інспекції.

29 грудня 2014 року при виїзді працівників Васильківської РП КВІ за місцем проживання ОСОБА_7 , шляхом опитування його бабусі ОСОБА_13 установлено, що засуджений за вказаною адресою не проживає з листопада 2014 року, в телефонних розмовах останній повідомив, що перебуває в зоні АТО. При цьому бабуся пояснила, що власного телефону той не має, та що в грудні місяці він приїздив до неї на декілька днів і вона повідомляла його про обов`язковість явки до кримінально-виконавчої інспекції.

16 січня 2015 року кримінально-виконавча інспекція звернулася до Васильківського РВ ГУМВС в області з поданням про проведення розшукових заходів щодо ОСОБА_7

04 лютого 2015 року працівниками міліції було встановлено, що на той час ОСОБА_10 перебував на лікуванні у Дніпропетровській обласній лікарні ім.. Мечникова з приводу поранення в зоні АТО у зв`язку з чим матеріали були повернуті до кримінально-виконавчої інспекції без заведення ОРС.

На письмовий запит інспекції від 10 лютого 2015 року, 19 березня 2015 року надійшла відповідь із лікарні ім. Мечникова, із якої стало відомо, що ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії та трансплантації з 28 січня 2015 року по 30 січня 2015 року з діагнозом : «непроникаюче осколкове сліпе поранення м`яких тканин грудної клітини зліва».

18 березня 2015 року, за місцем проживання ОСОБА_10 в буд. АДРЕСА_1 , працівники кримінально-виконавчої інспекції ознайомили останнього з порядком відбування покарання та зобов`язали явкою до інспекції 19 березня 2015 року для вручення направлення до сільської Ради.

25 березня 2015 року ОСОБА_7 працівниками інспекції були роз`яснені під розпис права та обов`язки, покладені на нього судом, ознайомлено його з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, встановлені дні явок на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, попереджено його про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання.

Цього ж дня ОСОБА_10 категорично заявив про відмову відпрацьовувати громадські роботи та відмовився від вручення йому направлення до Сільської Ради.

30 березня 2015 року ОСОБА_10 дав працівникам КВІ письмове пояснення із якого вбачається, що у нього відсутні поважні причини неявки до сільської Ради для відбування громадських робіт, після цього його попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання та необхідність приступити до відбування громадських робіт.

Станом на 01 квітня 2015 року засуджений ОСОБА_10 до відпрацювання громадських робіт не приступив, не відпрацював жодної години із призначених 200 годин.

Крім того, ОСОБА_10 , 30 травня 2015 року, близько 2 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ринковій площі, розташованій по вул. 9-го січня,4 в с. Чаплине, Васильківського району Дніпропетровської області, з погрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , відкрито викрав з прилавка належне останньому м`ясо свинини, а саме: два задніх окости свині на загальну суму 1842 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального права.

Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження вказані вимоги закону не виконав належним чином.
Відповідно до вимог ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд повинен зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням елементів складу кримінального правопорушення, зокрема, місця, часу, способу та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Якщо суд за частиною обвинувачення визнає обвинуваченого не винуватим, то мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним.

Разом з тим, зі змісту мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_7 , оскаржуване рішення суд ухвалив з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, лише навів обвинувачення, яке було висунуто ОСОБА_7 органом досудового розслідування, не встановив які саме дії обвинуваченого носять суспільно-небезпечне діяння, не вказав, які його дії суд визнав доведеним, не розкрив об`єктивну сторону інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме, не встановив та не описав в якій формі ОСОБА_10 застосував фізичне насильство щодо потерпілого ОСОБА_14 , що є обов`язковою складовою при даному складі злочину, що перешкодило суду повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, прийняти законне і обґрунтоване рішення, та відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, у разі згоди всіх учасників кримінального провадження на спрощений розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд зобов`язаний роз`яснити положення даної статті, з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно журналу судового засідання та вироку суду першої інстанції, кримінальне провадження в цьому суді проводилося у порядку, встановленому зазначеною вище нормою закону. Разом із тим, при прослуховуванні аудіо запису судового засідання від 17 серпня 2015 року встановлено, що дані журналу судового засідання не відповідають фактичному порядку судового засідання, та свідчать про те, що учасникам кримінального провадження не роз`яснювався зміст ч.3 ст.349 КПК, головуючий не впевнився, що визнання обвинуваченим фактичних обставин справи є добровільним та істинним, що сторони кримінального провадження повністю проінформовані про відсутність у них права подальшого оспорювання цих фактичних обставин в апеляційному порядку чим порушено право обвинуваченого на захист.

Вищевикладене свідчить, що суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_15 допустив істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому він не відповідає положенням ст.370 КПК України і є незаконний, в зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність його скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції з підстав, передбачених ст.ст. 412, 415 КПК України.

Враховуючи, що вирок скасовується через вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів у відповідності до ч.2 ст.415 КПК не входить в обговорення питання правильності застосування судом першої інстанції кримінального закону та призначення покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження, вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційної скарги, необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4