А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників процесу : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 й підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги, які подали прокурор прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчого) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із середньою освітою, не працюючого, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, відповідно до ст. 89 КК України не судимого.
Слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено ОСОБА_7 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 й зобов`язано за першим викликом прибувати до слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області. Роз`яснено ОСОБА_7 , що працівники органу внутрішніх справ із метою контролю за його поведінкою, відповідно до ст. 181 КПК України, мають право з`являтися до його житла, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням ним покладених на нього зобов`язань.
Визначено строк дії ухвали до 22 грудня 2015 року.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 15 жовтня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_5 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із гр. ОСОБА_10 , знаходячись напроти під`їзду № 1, що біля будинку № 15 по вул. Заньковецької в м. Ужгороді, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки діяння, бажаючи їх настання, пошкодивши передні ліві двері автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, прикріпивши вказаний транспортний засіб ременем безпеки до автомобіля марки «Mersedes E 200», буксирували його до гаражів, що розташовані по АДРЕСА_2 , незаконно ним заволодівши, чим спричинили власнику потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 100 (сто) тисяч гривень і вчинили передбачений ч. 2 ст. 289 КК України злочин. В обґрунтування доводів слідчий посилається на те, що підозра ОСОБА_7 підтверджена зібраними по справі доказами, зокрема, протоколами огляду місця події, виявлення та вилучення автомобіля, впізнання особи по фотознімках, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 .. Крім того, у клопотанні вказується на те, що ОСОБА_7 ніде не працює, злочин скоїв у групі осіб, завдав потерпілому значної шкоди, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, який є тяжким, і за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати, або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного, вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт чи застава, будуть неефективними запобіжними заходами для запобігання передбаченим законом і вказаним вище ризикам. Просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що реально існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилаються слідчий та прокурор. У тому числі слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органа досудового розслідування, знищити, сховати, або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. При прийнятті рішення слідчий суддя також врахував вимоги ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини. Крім того, слідчий прийшов до висновку про те, що прокурор не довів, що застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, що надані слідчому судді матеріали кримінального провадження дану обставину не доводять. Приймаючи рішення слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався й стан його здоров`я. Враховуючи, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину є обґрунтованою, реальне існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які посилаються слідчий та прокурор, слідчий суддя обрав щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
- прокурор вказує на те, що що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що слідчим щодо ОСОБА_7 винесено повідомлення про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України злочину, що підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 взятий під варту. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема, протоколами огляду місця події, виявлення та вилучення автомобіля, впізнання особи по фотознімках, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і потерпілого ОСОБА_11 .. Апелянт також посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, і за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема, про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати, або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування доводів апелянт також вказує на те, що у період з 15 по 21 жовтня 2015 року через адвоката ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово викликався до слідчого для пред`явлення йому підозри, однак умисно не з`являвся на виклики. Тому слідчим суддею було дано дозвіл на затримання ОСОБА_7 і доставлення до суду для участі у розгляді клопотання. Матеріали справи підтверджують факт знайомства ОСОБА_7 зі свідком ОСОБА_14 , що створює ризик можливого незаконного впливу на свідка з метою зміни показань. ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування, відсутній за місцем реєстрації та постійного проживання. Останнє підтверджується рапортами слідчого про неможливість вручення ОСОБА_7 повістки про виклик до слідчого на допит. Також посилається на те, що органом досудового розслідування у повній мірі не з`ясовані всі фактичні обставини вчиненого злочину, тому зберігається можливість отримати речі, які вказують на вчинення злочину певними особами. Також вважає, що матеріали кримінального провадження підтверджують те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідка, який проживає у Хустському районі, та потерпілого ОСОБА_11 , з метою схилити останніх відмовитися від своїх показань, іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом затягування проведення окремих слідчих дій, з метою приховування факту своєї причетності до вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наведене підтверджують дані про особу ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів проти здоров`я особи, після відбуття покарання на шлях виправлення не став. Висновок сторони обвинувачення про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 є об`єктивною дійсністю. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити й обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб;
- захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вказує на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що слідчий ОСОБА_9 не надав слідчому судді докази про те, що ОСОБА_7 ухиляється від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, вважає, що в обґрунтування доводів клопотання, у тому числі у підтвердження того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органа досудового розслідування, знищити, сховати, або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий не надав суду відповідних доказів. Вважає, що слідчим у клопотанні не зазначено які речі чи документи може знищити, переховувати чи спотворити ОСОБА_7 , що слідчим не надано доказів про вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, направлених на незаконний вплив на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, про наміри вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, не доведено існування ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, та не надано доказів того, що недостатньо застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не дає можливість ОСОБА_7 вільно пересуватись, займатись своїми справами, які не заборонені законом. Вважає, що щодо ОСОБА_7 можна обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який не впливатиме на його вільне пересування й надасть йому можливість займатися своїми справами, що обрання такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, у разі недоведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, не тягне за собою наслідків. Просить обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників процесу : захисника адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану в інтересах підозрюваного апеляційну скаргу й просили відхилити апеляційну скаргу прокурора; прокурора, який просив клопотання задовольнити й обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, перевіривши провадження за клопотанням, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного у клопотанні злочину. Вказаний висновок підтверджується матеріалами за клопотанням, у тому числі, протоколами огляду місця події, виявлення та вилучення автомобіля, впізнання особи по фотознімках, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 , копією повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, яка 22 жовтня 2015 року йому вручена.
Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які вказується в клопотанні, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 , може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи іншого підозрюваного ОСОБА_10 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати, або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Указаний висновок ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, які приєднані до клопотання, узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим. Тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 у цій частині визнаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи й відхиляються.
При прийнятті рішення слідчим суддею також враховано тяжкість вчиненого злочину: відповідно до ст. 12 КПК України передбачений ч. 2 ст. 289 КК України злочин є тяжким, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; дані про особу ОСОБА_7 : має постійне місце проживання, відповідно до ст. 89 КК України є несудимою особою, стан його здоров`я.
З урахуванням наведеного, колегія суддів обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що прокурор не довів, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам. Обґрунтованим визнається й висновок слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи особисте зобов`язання, можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 у цій частині відхиляються.
Доводи апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_8 про неповноту судового розгляду, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням наведеного вище також відхиляються. При прийнятті рішення, колегія суддів враховує й те, що апелянт не вказує на те у чому саме полягають неповнота при розгляді клопотання та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що, будучи викликаним до слідчого ОСОБА_7 не з`явився умисно й обрання щодо нього у зв`язку з цим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визнаються недостатніми для обрання щодо підозрюваного цього запобіжного заходу, при цьому, враховуються твердження прокурора про те, що про час та місце явки ОСОБА_7 до слідчого повідомлявся саме адвокат ОСОБА_8 і не повідомлявся ОСОБА_7 .. Прокурор не надав апеляційному суду докази про те, що адвокат ОСОБА_8 повідомляв ОСОБА_7 про необхідність явки до слідчого.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 взятий під варту, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді при прийнятті судового рішення. При оцінці цих доводів враховується, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуває під вартою, а підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи під домашнім арештом, не зможе на першого впливати. При оцінці цих доводів враховуються положення ст. 198 КПК України про те, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього, або іншого кримінального проваджень.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що органом досудового розслідування у повній мірі не з`ясовані всі фактичні обставини вчиненого злочину й обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визнаються такими, що не підтверджені достовірними даними й належним чином не вмотивованими. При оцінці цих доводів враховується, що прокурор не вказував на те, яким чином ОСОБА_7 , перебуваючи під домашнім арештом, перешкоджатиме слідчому з`ясовувати фактичні обставини скоєного злочину.
При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора також враховуються пояснення підозрюваного ОСОБА_7 про те, що він належно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являється до слідчого на всі виклики, що слідчий, викликаючи ОСОБА_7 для проведення слідчих дій, такі не проводив і те, що прокурором ці твердження підозрюваного спростовані не були.
При відхиленні доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує висновки викладені у п. 3 Рішення Конституційного суду України № 14-рп/ 2003 від 08 липня 2003 року «в справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу», з яких вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як достатня підстава для застосування будь-якого запобіжного заходу; твердження прокурора про врахування тяжкості злочину, у скоєнні якого ОСОБА_7 підозрюється визнається таким, що не є достатнім для тримання підозрюваного під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначені в постанові місцевого суду мотиви й підстави поєднуються з положеннями Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Рішенням Європейського суду в справі «Летельє проти Франції» про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що інший, менш суворий, запобіжний захід особисте зобов`язання, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено початок та кінець строку дії щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали прокурор прокуратури м. Ужгорода та адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України кримінального правопорушення ОСОБА_7 й обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: