Перечинський районний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2010 року м.Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

при секретарі Данилевич Н.І.,

з участю обвинувача прокурора Чурей О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

17 жовтня 2010 року біля 23.00 год. ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні сільського будинку культури, який розташований по вул. Центральній у с. Сімерки Перечинського району, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та особливою зухвалістю, під час проведення вечору відпочинку виліз на кахельну піч та, після зробленого зауваження завідуючої сільського будинку культури ОСОБА_2, спочатку декілька разів ногою ударив по кахельній печі, від чого вона розламалася, а потім, ображаючи ОСОБА_2 нецензурними словами, вдарив її один раз рукою у груди, чим спричинив їй фізичну біль, після чого вечір відпочинку був припинений. Вказаними діями ОСОБА_1 також спричинив Сімерківському будинку культури матеріальну шкоду в розмірі 400,00 грн.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 17 жовтня 2010 року біля 23.00 год. він, будучи в стані алкогольного спяніння, прийшов на вечір відпочинку у сільський будинок культури у с. Сімерки Перечинського району. Там він у танцювальному залі заліз на кахельну піч, на якій почав танцювати. Тоді до нього підійшла завідуюча сільського будинку культури ОСОБА_2 і зробила йому зауваження. Це його роздратувало і він розлютившись, зіскочив з печі і наніс по такій декілька ударів ногою. Після цього ОСОБА_2 знову зробила йому зауваження, і тоді він підійшовши до неї, почав ображати її нецензурними словами та наніс один удар рукою у груди. Згодом трохи заспокоївшись, пішов додому. Під час розгляду справи підсудний заявив суду клопотання про закриття щодо нього кримінальної справи в порядку ст. 45 КК України, тобто у звязку з дійовим каяттям.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не має, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України обмежується визнавальними показами підсудного, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про заявлене підсудним ОСОБА_1 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд, заслухавши думку прокурора, яка не заперечила проти задоволення такого, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ст. 296 ч. 1 КК України, який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Також встановлено, що підсудний у вчиненому щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості та повністю відшкодував завдані ним збитки (а. с. 38).

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підсудного ОСОБА_1 на підставі ст. 45 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, закривши щодо нього провадження по справі.

Речових доказів та судових витрат по справі не має.

В ході досудового слідства та під час провадження справи у суді запобіжний захід до ОСОБА_1 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 7-1,7-2, 282 КПК України, ст.ст. 45 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 296 ч. 1 КК України на підставі ст. 45 цього Кодексу звільнити у звязку з дійовим каяттям, а справу щодо нього провадженням закрити.

На постанову суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи діб з дня її винесення.

Головуючий Ганько І.І.