Справа № 183/7619/15
№ 1-кп/183/940/15
В И Р О К
іменем України
28 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000605 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця призваного на час проведення часткової мобілізації, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

25 березня 2014 року наказом № 63 командира військової частини НОМЕР_1 яка (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду - гранатометника 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону.
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
З листопада 2014 року так і в подальшому солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконвав, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, заходів для повернення до військової частини не приймав.
17 листопада 2015 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, та заявив про себе у наслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 незаконно перебував поза межами військової частини в період з 03 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року, тобто понад один місяць.
Дії військовослужбовця ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у тому, що він 03.11.2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у зв`язку з сімейними обставинами. Добровільно повернувся до військової частини 17.11.2015 року з метою подальшого проходження військової служби. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні:
- наказ військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2015 року № 1935, про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_4 , згідно з яким наказано командиру роти вогневої підтримки 3 парашутно-десантного батальйону капітану ОСОБА_5 , в термін до 05.07.2015 року провести службове розслідування за фактом самовільного залишення частини 03.11.2014 року гранатометником 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону солдатом ОСОБА_4 ;
- витяг із наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2014 року № 240, відповідно до якого солдата військової служби за призивом на особливий період під час мобілізації ОСОБА_4 , гранатометника 9 парашутно-десантної роти вважати незаконно відсутнім на службі з 03 листопада 2014 року. Знято з продовольчого забезпечення з 06 листопада 2014 року;
- довідка Військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2014 року № 779, згідно з якою солдат ОСОБА_4 в період з 31.05.2014 року по 30.06.2014 року, та з 11.07.2014 року по теперішній час приймає участь в антитерористичній операції та території Луганської та Донецької області;
- службова характеристика на ім`я ОСОБА_4 , згідно з якою останній характеризується негативно.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць є встановленою та доведеною, його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем служби характеризується негативно, але вину визнав повністю, не судимий, приймав участь в антитерористичній операції на території Луганської та Донецької області,дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю один рік, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю.Крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують його, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 407 КК України.
Речових доказів по провадженню не має.
Процесуальних витрат по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком один рік.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1