УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області

від 14 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області

від 16 червня 2015 року

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області

від 14 квітня 2015 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, раніше неодноразово судимого, останній раз - 04 травня 2011 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 187 на 4 роки позбавлення волі,

засуджено: за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від

16 червня 2015 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 - залишено без зміни.

За вчинення вказаного злочину, вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2015 року

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10 січня 2015 року, приблизно о 17.00 год знаходячись у с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом розбиття вікна проникв середину житлового будинку ОСОБА_2, звідки таємно викрав телевізор, а також інше майно та продукти, спричинивши потерпілій ОСОБА_2 матеріальних збитків на загальну суму 2765 грн.

Крім того, 09 лютого 2015 року, приблизно о 18.00 год

ОСОБА_1, знаходячись за вказаною адресою у с. Магала, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, проник у вказаний житловий будинок, звідки таємно викрав музичний центр. З місця вчиненого злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 550 грн. Після цього проник в інший житловий будинок, звідки викрав грошові кошти - 100 Євро та речі зазначені в обвинувальному акті.

Також цього ж дня, о 19.00 год засуджений, знаходячись

за вказаною адресою у с. Магала, ОСОБА_1 діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, проник в житловий будинок ОСОБА_3, звідки таємно викрав грошові кошти - 400 Євро, ноутбук та особисті речі власного користування, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріального збитку на загальну суму 18986, 92 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 185 КК України, порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу внаслідок суворості, а також ставить вимогу про призначення більш м'якого покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, дослідивши надані ОСОБА_1 копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи із наступного.

Як убачається з матеріалів справи, висновки щодо винуватості

ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого

ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції належним чином вмотивував у постановленому ним судовому рішенні. Відповідні висновки підтверджені доказами, які не заперечувались засудженим і не досліджувались за його згодою в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема ОСОБА_1, в судовому засіданні, будучи допитаним в якості підозрюваного, визнав себе винним у повному обсязі.

Доводи засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання засудженому внаслідок суворості є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як убачається із вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_1, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, призначив покарання у межах санкції статті, за якою його було визнано винним з урахуванням обставин, що обтяжують покарання та даних про його особу. Зокрема, судом було враховано, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, кількість епізодів злочинної діяльності, а також взято до уваги, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за які відбував покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, касаційний суд врахував, що під час апеляційного розгляду справи, доводи засудженого щодо невідповідності призначеного йому покарання були всебічно розглянуті та належним чином оцінені судом, а ухвала апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_1 - постановлена із додержанням вимогам ст. 419 КПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 16 червня 2015 року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6