Провадження №1-кс-6533/14
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 Солом`янський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження №0000041 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2014 ОСОБА_5 завернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з грошових коштів в сумі 10000,00 дол. США, вилучених у нього під час обшуку за його помешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання заявник посилається на те, що при обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 слідчими оперативно-розшукової групи у нього було вилучено грошові кошти в сумі 10000,00 дол. США. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року на вказані грошові кошти накладено арешт, в рамках кримінального провадження №0000041. Заявник зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні він не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудною особою, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому просить скасувати арешт з належного йому майна на підставі ст. 174 КПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 . Огли адвокат ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема, зазначила, що грошові кошти в сумі 10000,00 дол. США визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому повернення їх до вирішення питання про закриття провадження на стадії досудового розслідування чи вирішення по суті судом згідно кримінально-процесуального законодавства не можливо.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як визначено ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частина друга ст. 93 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 11 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125, після огляду речові докази приєднуються до справи постановою працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.

Частиною другою ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. №1104, речові докази у вигляді готівки у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (далі - уповноважений банк). У разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки (далі - депозитний рахунок) уповноваженого банку.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2013 слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Київській області розпочато кримінальне провадження №0000041 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

23.10.2013 та 24.10.2013 співробітниками СУ ФР ГУ Міндоходів у Київській області спільно із співробітниками ОУ ГУ Міндоходів у Київській області на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем зберігання документації, що підтверджує факти незаконної реалізації спирту етилового та тютюнової продукції, готівкових коштів отриманих внаслідок незаконної діяльності, комп`ютерної техніки, печаток, пломбіраторів, а саме: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення обшуку виявлено та вилучено документи, що підтверджують факти незаконної реалізації спирту етилового та тютюнової продукції, готівкові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, заготовки для сигаретних блоків, алкогольні та тютюнові вироби в асортименті без марок акцизного збору, пломби пластикові у кількості 13 штук, пломби металеві у кількості 2 шт., пломби металопластикові у кількості 1 шт., зразки етикеток для маркування алкогольних напоїв у кількості 4 шт.

Постановою від 24.10.2013 готівкові кошти у сумі 10000 (десять тисяч) доларів США визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000041.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2013 в порядку ст. 173 КПК України накладено арешт на зазначений готівкові кошти.

За змістом абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2013, задовольняючи клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 10000,00 дол. США, слідчий суддя виходив з доведеності слідчим необхідності їх арешту, оскільки встановив, що незастосування заборони розпорядження призведе до зникнення майна, що було визнано речовими доказами і тим самим перешкодить кримінальному провадженню.

Частиною п`ятою ст. 131 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином виходячи з положень ч. 5 ст. 131, абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, на заявника покладено процесуальний обов`язок подати слідчому судді докази на підтвердження того, що в подальшому застосуванні арешту грошових коштів в сумі 10000,00 дол. США, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вбачається, що як на підставу вимоги про скасування арешту заявник посилається на те, що він накладений необґрунтовано. Зокрема, вказує, що він не є у кримінальному провадженні №0000041 підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудною особою, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а грошові кошти в сумі 10000,00 дол. США є його власністю.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_5 . Огли показав, що вилучені у нього грошові кошти у сумі 10000,00 дол. США він позичив у свого друга ОСОБА_6 , який постійно мешкає у Азейбарджані. Прізвища та конкретного місця проживання ОСОБА_6 та інших даних він не знає, документально підтвердити факт позики зазначених коштів у ОСОБА_6 не може, оскільки боргова розписка знаходиться у кредитора, що вбачається з протоколу додаткового допиту свідка від 05.11.2013.

Таку ж позицію висловив представник ОСОБА_5 . Огли в ході судового розгляду.

Разом з цим, доказів, які б достовірно підтверджували походження грошових коштів з боку ОСОБА_5 . Огли надано не було, з огляду на що, слідчий суддя визнає обґрунтованим доводи слідчого про наявність достатніх підстав вважати, що вони були здобуті внаслідок незаконної реалізації тютюнових виробів, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати, що арешт на майно було накладено необґрунтовано.

Крім того, зважаючи на положення ч. 9 ст. 100 КПК України, слідчий суддя вбачає, що в подальшому застосуванні арешту на час розгляду клопотання потреба не відпала, так у кримінальному провадженні №0000041 триває досудове розслідування, а тому грошові кошти з яких просить зняти арешт заявник та які визнані речовими доказами, підлягають зберіганню до ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, та набрання ним законної сили, а в разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором - до вирішення судом питання про долю речових доказів на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження №0000041 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя