Справа № 452/898/14-к
Номер провадження 1-кп/452/20/2015
ВИРОК
іменем України
24 квітня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника служби у справах
дітей Самбірської міської ради ОСОБА_13

представника кримінальної міліції
у справах дітей Самбірського
МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі в залі суду кримінальне провадження № 0000474 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 31.07.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, згідно ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області від 09.10.2014 року скорочено наполовину невідбуту частину покарання на підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 13.03.2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, учня 2 - го курсу Державного навчального закладу "Самбірський професійний політехнічний ліцей", раніше судимого 16.10.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 10.05.2013 року, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань у м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній біля автовокзалу підійшли до ОСОБА_15 та відкрито викрали в останньої мобільний телефон марки Nokia С3 - 00 вартістю 919 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора Київстар вартістю 10 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 929 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 винуватим себе визнав частково. Спочатку показав, що 10.05.2013 року, близько 22 год. 30 хв., разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній біля автовокзалу підійшли до раніше незнайомої їм ОСОБА_15 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння і щось викрикувала. Вони спиталися в неї, що трапилося і попросили повідомити котра година. Потерпіла вийняла телефон з сумки, віддала його ОСОБА_7 . Потім ствердив, що свою вину у вчиненому визнає частково, за спільною з ними домовленістю ОСОБА_7 вирвав його з рук останньої і став тікати. Потерпіла сильно кричала, намагалась бігти за ОСОБА_7 . Вони намагались її втихомирити та притримати, аби ОСОБА_7 скрився з місця події. Не заперечив, що могли в цей час розірвати її сумку. Проте жодного наміру викрадати дану сумку в ОСОБА_15 ніхто не мав. Згідний відшкодувати потерпілій заподіяну їй майнову шкоду в повному обсязі. З тих підстав визнає пред`явлений до нього позов про відшкодування заподіяної майнової шкоди. Ствердив, що спиртні напитки вживали після викрадення телефону.

Щодо відшкодування моральної шкоди пояснив, що згідний сплатити 1000 грн., так як ніде не працює. Крім того, вважає, що цивільним позивачем не наведено жодних підстав, які б обґрунтовували розмір такої шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково. Повністю підтвердив свідчення обвинуваченого ОСОБА_16 щодо обставин його вчинення та щодо визнання заявленого потерпілою позову про відшкодування майнової шкоди та щодо часткового визнання моральної шкоди. Ствердив, що викрадений в потерпілої телефон ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 здали в скарбницю Ломбард, що в місті Самборі. Заперечив вчинення ним в групі з ОСОБА_5 замах на викрадення у потерпілої телефону. Підтвердив факт розпивання ними спиртних напитків перед вчиненням злочину.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що 10.05.2013 року, близько 22 год. 30 хв., разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній біля автовокзалу за спільною домовленістю з метою вчинення грабежу підійшли підійшли до потерпілої ОСОБА_15 в якої викрали її мобільний телефон марки Nokia С3 00, після чого всі розбіглись. Він особисто виривав вищевказаний телефон з рук потерпілої, а ОСОБА_16 та ОСОБА_6 в цей час тримали її за руки, для того, щоб він міг утекти. Після чого вони порозбігались.

Пред`явлений до нього цивільний позов про стягнення майнової шкоди визнав повністю, відносно відшкодування моральної шкоди пояснив, що ніде працює, кошти для відшкодування такої шкоди відсутні, а тому просить позов задовільнити частково.

Крім часткового визнання вини обвинуваченими: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому та повного визнанням вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, їхня вина у відкритому викраденні ними за попередньою змовою групою осіб 10.05.2013 року у м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній мобільного телефона марки Nokia С3-00 у потерпілої ОСОБА_15 на суму 929 грн. доведена:

- допитом потерпілої ОСОБА_4 , з якого убачається, що 10.05.2013 року, близько 22 год. 30 хв., у м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній біля автовокзалу вона стояла біля палати Чернігівська. Бачила, як три хлопці (тепер їй відомо, що це обвинувачені) стояли неподалік і про щось домовлялися. Один з них попросив її повідомити котра година. Коли вона витягнула з сумки телефон, щоб виконати його прохання, ОСОБА_17 вирвав з її рук телефон і став тікати. Вона стала сильно кричати, хотіла бігти за ним, однак ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагались її втримати. При цьому один з них тримав її за руки, а другий за сумку, а тому вона зрозуміла, що вони намагаються викрасти її у неї.

Підтримала свої позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 1160 грн. майнової шкоди, посилаючись на те, що розмір такої шкоди підтверджується належними доказами: 919 грн, що складає вартість викраденого телефону, 10 грн. стартового пакету, 40 грн. - суми грошей, які були на рахунку для розмов по мобільному телефону, 65 грн. - вартість шкіряного футляру, в якому знаходився телефон, 53 грн. - вартість кришки задньої панелі телефону та 72 грн. - вартість пошкодженої сумки.

Щодо відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 7000 грн., показала, що до вчинення відносно неї грабежу вона працювала. Із за відсутності телефону, де був контактний номер її роботодавця, не змогла повідомити причини відсутності на роботі у зв`язку з хворобою, внаслідок чого була звільнена з роботи, переживала, хвилювалась за стан здоров`я свого малолітнього сина та матері, які проживають в Одеській області, не змогла своєчасно оформити соціальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим зазнала моральних та фізичних страждань, які виявилися в погіршенні стану її фізичного та психічного здоров`я. Вона перенесла страшний психічний стрес під час відкритого викрадення у неї її матеріальних цінностей. Просила винних суворо не карати;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який ствердив в судовому засіданні, що 10.05.2013 року до нього подзвонив його знайомий, в якого було день народження, і він разом з ОСОБА_15 поїхали на вокзал м. Самбора. Через деякий час після святкування разом зі своїм другом обидва пішли в магазин Мандарин, який знаходиться неподалік парку по вул. Завокзальній, а ОСОБА_15 залишилась їх чекати. Через деякий час, почувши крик ОСОБА_15 , він вибіг і побачив, що вона плаче. З її слів йому стало відомо, що на неї напали невідомі особи і викрали мобільний телефон марки Nokia С3 - 00, намагалися вирвати її сумку, тримали її за руки, коли вона намагалась наздогнати одного з грабіжників, який з місця події втік, перестрибнувши через паркан. Один з нападників був високим, а двоє інших невисокого росту. Бачив розірвані ручки її сумки, яка до моменту нападу була без будь яких пошкоджень;

- заявою потерпілої ОСОБА_15 , адресованою в Самбірський МВ ГУ МВСУ у Львівській області від 15.05.2013 року, зі змісту якої убачається, що невідомі особи 10.05.2013 року, приблизно о 23:00 год., відкрито викрали у неї мобільний телефон Nokia С3 - 00, а також намагалися вирвати її жіночу сумку ( т.1 а.с. 2);

- довідкою, виданою скарбницею Ломбард, з якої відомо, що мобільний телефон, ІМЕІ: НОМЕР_1 , 11.05.2013 року дійсно закладався ОСОБА_5 до ломбардного відділення ПТ Ломбард Скарбниця ( т.1 а.с. 20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2013 року та прилягаючими до нього фототаблицями, з якого убачається що потерпіла ОСОБА_15 розказала і показала, як і при яких обставинах відносно неї було вчинено грабіж ( т.1 а.с. 170 -174);

- аналогічним протоколом від 27.06.2014 року та прилягаючими до нього фототаблицями, з якого відомо, , що ОСОБА_7 підтвердив факт викрадення мобільного телефону у потерпілої. ( т.1 а.с. 181 183);

- протоколом огляду предмету від 20.05.2013 року, з якого убачається, що оглянуто жіночу шкіряну сумочку чорного кольору, яка належить ОСОБА_15 . Під час огляду встановлено, що ручка сумки розірвана і в місці розриву видно наповнювач руки. Один шнур сумки прикріплений до основи, інший кінець відірваний ( т.1 а.с. 27-28);

- висновком експерта від 20.06.2013 року №9/254, з якого убачається, що ринкова вартість представленої на експертизу жіночої сумки з урахуванням її експлуатаційного зносу до моменту її пошкодження станом на 10.05.2013 року становила 144,00 грн ( сто сорок чотири грн. 00 коп.). Розмір матеріального збитку, нанесеного власнику представленої на експертизу жіночої сумки чорного кольору, становить 72,00 грн. (сімдесят дві грн. 00 коп.) ( т.1 а.с. 54 -56);

- квитанцією камери схову речових доказів № 00361 від 20.05.2013 року про прийом речових доказів по кримінальній справі № 0000474, з якої вбачається що дана сумка здана в камеру зберігання ( т.1 а.с. 30).

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_17 в умисному відкритому викраденні ними 10. 05. 2013 року в в м. Самборі Львівської області по вул. Завокзальній в групі осіб за попередньою домовленістю чужого майна (мобільного телефону ОСОБА_15 , марки Nokia С3 - 00 вартістю 919 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора Київстар вартістю 10 грн., на загальну суму 929 гр.), вчиненого за попередньою змовою групою осіб відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що підтверджується показаннями самої потерпілої, показаннями свідка ОСОБА_18 , заявою потерпілої, довідкою скарбниці Ломбард, протоколами: огляду предмету, слідчого експерименту та прилягаючими до них фототаблицями,квитанцією камери схову, висновком експерта, а тому кваліфікація . а тому кваліфікація їхніх дій за ч. 2 ст. 186 КК України є вірною. ( ОСОБА_5 та ОСОБА_17 - грабіж, вчинений за попередньою змовою в групі осіб, ОСОБА_6 - грабіж, вчинений повторно за попередньою змовою в групі осіб).

При цьому суд не надає віри показанням обвинуваченого ОСОБА_5 в тому, що потерпіла ОСОБА_15 , вирішила сама віддати свій телефон ОСОБА_7 , після чого вони розбіглись, оскільки останній визнав свою вину у вчиненні в групі осіб грабежу. Суд надає віри показанням неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки такі показання є логічні, послідовні, відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Також суд не надає віри показанням ОСОБА_16 щодо показань в частині розпивання спиртних напитків після скоєння злочину, так як ОСОБА_6 ствердив, що такі напитки ними були розпиті до скоєння злочину. Підстав не довіряти таким показанням обвинуваченого немає.

Досудовим слідством ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що зразу після відкритого викрадення мобільного телефону потерпілої ОСОБА_15 вони разом схопили руками за її жіночу сумку, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 9/254 від 20.06.2013 року становить 144 грн., та намагались її відкрито викрасти, однак не довели свій умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_15 вчинила опір їхнім діям. Вказаними діями ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 було пошкоджено сумку потерпілої ОСОБА_15 , чим заподіяно їй майнову шкоду на суму 72 грн.

Суд вважає за необхідне обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за цією статтею виправдати у зв`язку з відсутністю в їхніх діях складу кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.91 КПК Україниу кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в числі іншого, подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

У відповідності до ч.1 ст. 84 КПК Українидоказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року з наступними змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" (п.17) зазначено, що при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

За викладених вище обставин слід згадати про положення ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не можуть ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, які були спростовані в ході судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_18 , який давав показання в судовому засіданні, не підтвердив причетності обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема, до їхнього замаху на викрадення сумки у потерпілої ОСОБА_15 , оскільки вказане йому було відоме лише зі слів потерпілої, яка, як сама ствердила в судовому засіданні, перебувала у шоковому стані після викрадення телефону, не заперечила тієї обставини, що обвинувачені намагались притримати її, допоки ОСОБА_17 не скрився з місця події, тримаючи при тому за руки і за сумку. Жодних цінностей з сумкм викрадено не було і останні, коли ОСОБА_17 перестрибнув через огорожу, слідом за ним втекли. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що жодного наміру викрасти її сумку не мали. Сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_16 та ОСОБА_6 згідно спільної домовленості повинні були притримати потерпілу ОСОБА_15 для того, щоб він міг скритися з викраденим телефоном.

Отже, дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені лише на відкрите викрадення за їхньою попередньою змовою мобільного телефона потерпілої ОСОБА_15 , а тому, беручи до уваги обставини вчинення злочину, мотиви поведінки обвинувачених, суд не вбачає у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, тобто замаху за попередньою змовою на відкрите викрадення сумки потерпілої ОСОБА_15 а відтак приходить до висновку, що додаткової кваліфікації їхні дії не потребують, а тому за вказаною статтею обвинувачення їх слід виправдати, так як в судовому засіданні таке обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченим суд враховує суспільну небезпеку вчиненого, дані про їхні особи, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 487 КПК України судом досліджені умови життя та виховання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_19 та з`ясовано таке.

Представник служби у справах дітей Самбірської міської ради Львівської області ОСОБА_13 повідомила, що при обстеженні матеріально - побутових умов неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 умови його проживання є задовільними.

Згідно акту № 378 від 17.06.2013 року обвинувачений ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій він психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв будь яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При обстеженні матеріально - побутових умов неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 умови його проживання є задовільними. У відповідності до витягу з рішення від 25.01.2001 року №11 його опікуном призначено рідну тітку, ОСОБА_8 .

Згідно акту № 409 від 26.06.2013 року обвинувачений ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляє органічний розлад особистості та поведінки, внаслідок раннього органічного ураження головного мозку з емоційно вольовою нестійкістю. Однак наявні в нього розлади психічної діяльності, не досягають рівня хронічного психічного захворювання чи недоумства, а тому не позбавляють його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застовання примусових заходів медичного характеру не потребує ( т.1 а с. 135 136).

Представник кримінальної міліції у справах дітей Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_14 повідомила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають на обліку в секторі кримінальної міліції Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючу вину обставину, думку потерпілої, яка просить його суворо не карати.

Як обтяжуючу вину обставину суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.2 ст. 186 КК України та застосувати ст. 75 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України несудимий,, позитивно характеризується по місцю проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, думку потерпілої, яка просить його суворо не карати.

Як пом`якшуючу вину обставину суд враховує вчинення злочину неповнолітнім.

Як обтяжуючу обставину суд враховує скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати ОСОБА_6 покарання за мінімальною санкцією ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України.

Обираючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий Самбірським міськрайонним судом 16.10.2014 року за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України до міри покарання у вигляді 4 (чотирьох) роки 6 місяців позбавлення волі, позитивно характеризується по місцю проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, думку потерпілої, яка просить його суворо не карати.

Як пом`якшуючі вину обставини суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Як обтяжуючу обставину суд враховує скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати ОСОБА_7 покарання за мінімальною санкцією ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, як єдиний засіб перевиховання у умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.10.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі., який на даний час не відбуто, покарання йому слід обрати за правилами ст. 71 КК України.

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 9/254 від 20.06.2013 року в кримінальному провадженні № 90000474 в розмірі 293,40 грн. слід стягнути солідарно в рівних частках з обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користь держави з відповідним призначенням платежу.

Пред`явлений цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, так як його розмір підтверджений наявними у справі письмовими доказами і визнається самими обвинуваченими, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, які обгрунтовують позовні вимоги, дослідженню не підлягають.

Розв`язуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд керується частиною 3 ст.23 ЦК України, якою передбачено, що розмір грошового відшкодування такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ніде не працюють, не мають самостійного заробітку, з урахуванням ступеня їхньої вини у вчиненні злочину, глибини фізичних та душевних страждань, перенесених потерпілою ОСОБА_15 , суд вважає, що такий позов підлягає частковому задоволенню.

Речовий доказ жіночу шкіряну сумку чорного кольору, визнану та прилучену до кримінального провадження № 0000474 та здану в камеру зберігання речових доказів Самбірського МВ ГУМВСУ у Львівській області згідно постанови про визнання та прилучення до справи речового доказу від 20.05.2013 року на підставі квитанції №00361 від 20.05.2013 року, слід повернути законному власнику ОСОБА_15 ;

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.3, 4 ст.76 КК України, а саме:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

За ч.2 ст. 15 ст.2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 виправдати.

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.3, 4 ст.76, 104 КК України, а саме:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

За ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України КК України ОСОБА_6 виправдати.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_7 міру покарання за вироком Самбірського міського суду Львівської області міру покарання від 16.10.2014 року за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.190 КК України у вигляді до 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі і остаточно призначити до відбуття покарання 4 (чотири ) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 17.04.2015, тобто з моменту звернення до виконання вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.10.2014 року.

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 293 грн. 40 коп. стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках в користь держави з відповідним призначенням платежу.

Цивільний позов ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках в користь ОСОБА_15 1160 (одну тисячу сто шістдесят) грн. 00 коп. заподіяної майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_15 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках в користь ОСОБА_15 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Речовий доказ - жіночу шкіряну сумочку чорного кольору визнану та прилучену до кримінального провадження № 0000474 та здану в камеру зберігання речових доказів Самбірського МВ ГУМВСУ у Львівській області згідно постанови про визнання та прилучення до справи речового доказу від 20.05.2013 року на підставі квитанції № 00361 від 20.05.2013 року, повернути законному власнику ОСОБА_15 ;

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1