Справа № 1-195/11
В И Р О К
Іменем України
08 червня 2012 р. Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, пічника у приватного підприємця ОСОБА_7 , невійськовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_6 12.09.09 року близько 07 години 00 хвилин, керуючи на підставі довіреності автомобілем «ВАЗ-2108» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись на 78 км автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ» в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, що пристосована для руху у двох попутних напрямках руху, що розділені вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки, яка розділяє попутні напрямки руху в напрямку м. Бориспіль та м. Дніпропетровськ, будучи неуважним до навколишньої дорожньої обстановки, порушивши вимог Правил дорожнього руху переїхав вузьку суцільну лінію розмітки, чим допустив порушення вимог п.п. 1.1, 14.2 (в) та 10.1 ПДР України.

Розпочавши здійснювати маневр обгону автомобіля, що рухався попереду, перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, вцілому не впевнившись у тому, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній від обгону відстані, при цьому свідомо перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що є забороненим, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 1102-06» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку по правій смузі дороги в напрямку м. Дніпропетровськ.

В результаті ДТП водій автомобіля «ЗАЗ 1102-06» д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 424 від 20.10.11 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого уламкового перелому основної фаланги 2-го пальця правої китиці із зміщенням відламків, що відноситься до категорії пошкоджень середньої тяжкості.

Підсудний ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, зазначивши, що у ДТП є вина як потерпілого, котрий завчасно не зменшив швидкість руху свого автомобіля, аж до зупинки, так і водія автомобіля, що рухався у попутному напрямку і маневр обгону, якого він не зміг вчасно завершити. Також ставить під сумнів отримання потерпілим тілесного ушкодження саме під час ДТП, а не згодом.

Із показів потерпілого фабула обвинувачення підтверджується у повному обсязі. Досліджені у судовому засіданні докази повністю підтверджують показання потерпілого. Як зазначив потерпілий ОСОБА_5 після ДТП він явних ознак тілесного ушкодження не виявив, а відчував лише біль в кисті. Лише через день у нього було виявлено тілесне ушкодження середньої тяжкості і за домовленістю із підсудним він не повідомив про це орган досудового слідства, щоб вирішити справу примиренням.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини у скоєному злочині, вина підсудного доводиться доказами у справі.

Зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.09 р. та схемою до нього підтверджується факт вчинення підсудним дорожньо-транспортної пригоди, обставини вчинення ДТП, місце вчинення ДТП, його наслідки та розташування транспортних засобів відносно елементів дороги тощо.

Протоколами огляду транспорту від 12.09.09 р. встановлено наявність механічних пошкоджень на автомобілях «ВАЗ-2108» д.н. НОМЕР_1 та ЗАЗ 1102-06» д.н. НОМЕР_2 після вчиненої ДТП.

З копії медичної картки №12149 від 14.09.09 р. вбачається, що потерпілий був госпіталізований цього дня до Черкаської обласної лікарні у зв`язку із закритим косим переломом основної фаланги другого пальця правої китиці із зміщенням уламків.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області було визнано винним ОСОБА_6 у скоєнні ДТП, що мала місце 12.09.09 року на 78 км автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ» в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та було накладено адміністративне стягнення. Із даної постанови вбачається, що ОСОБА_6 свою визнав. Окрім того виконав накладене на нього у вигляді штрафу стягнення.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 424 від 20.10.11 року потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого уламкового перелому основної фаланги 2-го пальця правої китиці із зміщенням відламків, що відноситься до категорії пошкоджень середньої тяжкості.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №28/К від 29.03.12 р. встановлено, що у ОСОБА_5 стався закритий косий гвинтоподібний перелом основної фаланги 2-го пальця правої кисті і вказане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету, можливо під час ДТП при обставинах та у строк вказаний у постанові суду. Виникнення такого характеру перелому малоймовірне при падінні.

Отже, сумніви, заперечення підсудного щодо характеру та обставин отримання потерпілим середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження спростовуються.

Із показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що він також був учасником ДТП, як пасажир в автомобілі потерпілого, і саме підсудний в порушення ПДР України своїми діями призвів до зіткнення двох автомобілів.

З огляду на те, що диспозиція норми ст. 286 КК України є бланкетною, в судовому засіданні встановлено порушення підсудним ОСОБА_6 вимог п.п. 1.1, 10.1, 14.2 (в) та п. 1.1 р. 34 ПДР України на що вказує сторона обвинувачення з посиланням на досліджені судом докази.

Таким чином, дослідивши злочинні дії підсудного ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що їх необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До початку судового слідства потерпілий ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов до підсудного. Судом було притягнуто як цивільного відповідача ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта», оскільки цивільно-правова відповідальність підсудного ОСОБА_6 на момент скоєння злочину була застрахована відповідно до полісу страхування №ВС/5958063 від 21.07.09 р.

За правилами п. 15.3 статті 15 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка діяла на момент скоєння злочину, договір І типу - страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу).

Підсудний експлуатував автомобіль маючи І-й тип договору страхування. Отже, в межах ліміту відповідальності має відповідати не лише підсудний ОСОБА_6 , а й ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта».

Підсудний позову не визнав.

Провівши аналіз норм ст. ст. 1166, 1167 та 1187 ЦК України суд приходить до висновку, що шкода повинна бути відшкодована особою, що її задала, тобто підсудним ОСОБА_6 та ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» як страховиком.

Такий висновок зроблено судом з урахуванням вимог ст. 1166, 1167 та 1187 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та п.22.3 ст. 22 , ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким визначено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи розмір заявленої суми по відшкодуванню моральної шкоди суд виходить із принципу розумності та справедливості і вважає, що заявлена сума потерпілими є дещо завищеною. Враховуючи тривалість та характер моральних страждань потерпілого, суд вважає, що 8 000 грн. є достатньою грошовою компенсацією за завдані йому моральні страждання, що полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

За правилами пункту 9.3 статті 9 та п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» на користь потерпілого слід стягнути п`ять відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суми моральної шкоди, що становить 2550 грн. 00 коп., а різницю із підсудного ОСОБА_6 , як різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком.

Майнова шкода потерпілому в розмірі 2 102,49 грн. має бути стягнута із ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Витрати потерпілого в розмірі 1000 грн. 00 коп. на правову допомогу має відшкодувати підсудний.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання ОСОБА_6 в судовому засіданні не встановлено.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_6 суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, його характеристику, і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у вигляді обмеження волі з встановленням іспитового строку з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, враховуючи наслідки вчиненого злочину.

Така міра покарання має відповідати вимогам кримінального закону, принципу своєчасності та невідворотності покарання, з огляду на розгляд даної справи судом, а також сприятиме його виправленню, дасть йому можливість відчути свою провину, спокусити її шляхом морального та духовного переосмислення своїх дій та можливості відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Питання судових витрат, речових доказів, арешту майна та міри запобіжного заходу вирішується відповідно до вимог КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 323, 324, 327 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки і зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки підлягає реальному виконанню.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередню: підписка про невиїзд.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5 450,00 грн. моральної шкоди та 1 000 грн. 00 коп. майнової шкоди, а врешті вимог відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_5 2 550,00 грн. моральної шкоди та 2 102 грн. 49 коп. майнової шкоди, а врешті вимог відмовити.

Речові докази по справі: рентгенівський знімок правої китиці повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд.

Головуючий: