ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

26 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року, щодо нього,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі засуджений зазначає про незаконність оскаржуваного судового рішення та порушує питання про його перевірку судом касаційної інстанції.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також ст. 438 КПК України регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 хоча і стверджує про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо нього, проте не наводить чітких та належних доводів на підтвердження своєї позиції. Також засуджений не зазначає про такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути безумовною підставою для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо нього судом касаційної інстанції, як про це зазначає вимогу особа, яка подала касаційну скаргу.

Окрім того, у скарзі засуджений конкретно не зазначає про те, що оскаржуваною є ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року, якою вирок місцевого суду залишений без змін, не наводить обґрунтованих доводів щодо її незаконності відповідно до положень ст. 438 КПК України, та не порушує питання про прийняття рішення, передбаченого ст. 436 КПК України.

Також усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України вимоги касаційної скарги засудженого не відповідають положенням ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4