Справа № 466/8182/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова :

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2

у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002548 від 25.07.2015 року, щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_3 , згідно укладеного 01.05.2015 р. з ФОП ОСОБА_5 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , трудового договору, працював в останньої на посаді торгового представника та був матеріально відповідальною особою згідно договору про повну матеріальну відповідальність працівника від 01.05.2015 р., відповідно до якого, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому в установленому порядку ФОП ОСОБА_5 товарно-матеріальні та грошові цінності.

ОСОБА_3 , в період часу з травня по липень 2015 року (точного часу не встановлено), працюючи у ФОП ОСОБА_5 на посаді торгового представника та виконуючи свої функціональні обов`язки, маючи умисел на привласнення та розтрату чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що перебуває в статусі матеріально відповідальної особи, отримував готівкові кошти за раніше поставлений товар від клієнтів ФОП ОСОБА_5 , однак в касу підприємства ці кошти не вносив, а привласнював собі. Так, ОСОБА_3 згідно видаткової накладної №РН-0000169 від 31.03.2015 отримав від ФОП ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 635 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000275 від 30.04.2015 отримав від ФОП ОСОБА_8 200 гривень, згідно видаткової накладної №РН 0000285 від 05.05.2015 отримав від ФОП ОСОБА_9 989,75 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000301 від 06.05.2015 отримав від ФОП ОСОБА_10 465,95 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000354 від 15.05.2015 отримав від ФОП ОСОБА_11 3585 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000370 від 19.05.2015 отримав від ФОП ОСОБА_12 2900 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000376 від 19.05.2015 року отримав від ФОП ОСОБА_9 872,33 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000397 від 26.05.2015 отримав від ФОП ОСОБА_13 675 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000440 від 05.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_14 545 гривень, згідно видаткової накладної №РН 0000449 від 08.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_15 321 гривню, згідно видаткової накладної №РН- 0000460 від 10.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_16 1804 гривні, згідно видаткової накладної №РН-0000465 від 10.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_13 852 гривні, згідно видаткової накладної №РН-0000499 від 17.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_17 925 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000498 від 17.06.2015 отримав від ФОП ОСОБА_18 848 гривень, згідно видаткової накладної №РН-0000648 від 21.07.2015 отримав від ПП «Каскад» 782 гривні. Таким чином, ОСОБА_3 отримав від клієнтів грошові кошти на загальну суму 16 400,03 гривень, котрі в подальшому в касу підприємства не здав, а привласнив собі, та розтратив їх на власні потреби.

Відтак, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке йому було ввірено.

Разом з обвинувальним актом суду надана угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 29.09.2015 р., укладену між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України, за умовами якої обвинувачений погодився на повне визнання своєї винуватості та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 191 КК України в межах санкції ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави. Потерпіла підтверджує, що майнових претензій до обвинуваченого у неї немає.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання, зокрема сплатити суму штрафу в розмірі 850 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що на неї не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Обьвинувачений зобовязувався відшкодувати грошові кошти в розмірі 16 400, 03 грн. до 10.10.2015 року, однак на час розгляду справи не відшкодував.

Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 29.09.2015 р.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України привласнення чужого майна, яке йому було ввірене.

Відтак, слід затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим з тих підстав, що така відповідає вимогам ст.472 КПК України, обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим за ч. 1 ст. 191 КК України та просив затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розяснено вимоги ст.473, ст. 474, 476 КПК України.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція частини статті, за якою кваліфіковано злочин передбачає сплату штрафу. Враховуючи ту обставину, що обвинувачений визнав свою винуватість повністю, щиро кається у вчиненому, має намір компенсувати потерпілій завдану злочином шкоду, суд вважає за можливе застосувати до нього покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 29.09.2015 р., укладену між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості ОСОБА_3 та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирались.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1