Справа № 2214/2116/2012
Провадження № 1/2214/146/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2012

м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

з участю прокурора Огойко І.П.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, працює головою ліквідаційної комісії ПП Нікотраст, директором ПП В.М. БУД, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 365-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, обіймаючи з 01.07.2006 р. по 20.02.2012 р. посаду директора приватного підприємства Нікотраст, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, тобто особою, яка займала у приватному підприємстві посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, у червні 2010 року вчинив перевищення службових повноважень, тобто умисні дії, які явно виходять за межі наданих повноважень - реалізував без дозволу податкових органів майно, яке перебувало у податковій заставі на загальну суму 60 447 грн., чим завдав істотної шкоди інтересам держави.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Цивільний позов визнає.

Оскільки підсудний ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, то суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежився допитом підсудного, а також дослідженням даних про його особу.

ОСОБА_2 суду пояснив, що дійсно він був директором ПП Нікотрастз 01.07.2006 р. по 20.02.2012 р., на сьогодні є головою ліквідаційної комісії даного підприємства. У червні 2010 року він реалізував без дозволу податкових органів майно, яке перебувало у податковій заставі на загальну суму 60 447 грн., уклавши із ПП ВКФ Ніколь Плюсдоговір №20 від 07.06.2010 р. по постачання будівельних матеріалів, а 08.06.2010 р. відповідно до видаткової накладної відпустив для вказаної юридичної особи серед інших будівельних матеріалів 10 тисяч штук цегли марки М-100, яка перебувала у податковій заставі. Отримані кошти того ж дня він перерахував на рахунок ТОВ ОСОБА_3 рахунок погашення боргу. Позов прокурора визнає. Підсудній ОСОБА_2 просив звільнити його від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365-1 КК України, у звязку із застосуванням амністії, проти застосування закону Про амністію у 2011 роціщодо нього не заперечує.

Суд вважає, що дії підсуднього вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 365-1 КК України, як перевищення повноважень службовою особою юридичної особи приватного права, яке завдало істотної шкоди державним інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України , в редакція, яка набрала чинності з 01.01.2012 року, особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути законом про амністію повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтею 6 Закону України Про амністію у 2011 роцівід 8 липня 2011 року №3680-VI передбачено звільнення від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 12 цього Закону його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно. Наведене відповідало положенням статті 1 Закону України Про застосування амністії в Українівід 1 жовтня 1996 року N 392/96-ВР (у редакції від 1 жовтня 1996 року).

Із 1 січня 2012 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону Про застосування амністії в Україніта інших законодавчих актів Українивід 2 червня 2011 року № 3465-VI, відповідно до якого Закон України Про застосування амністії в Українівикладено у новій редакції.

Згідно з новою редакцією Закону України Про застосування амністії в Україніамністією визнається повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

Положення частини 1 статті 5 КК України є формою реалізації частини 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до частини 4 статті 5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом'якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Порівняльний аналіз положень Закону України Про амністію у 2011 роцівід 8 липня 2011 року та Закону України Про застосування амністії в Україні(у редакції Закону від 2 червня 2011 року) дає підстави для висновку, що положення Закону України Про амністію у 2011 році є більш сприятливими для осіб, котрі притягуються до кримінальної відповідальності за діяння, які вони вчинили до набрання чинності цим Законом включно.

Крім того, Закон України Про застосування амністії в Україні(у редакції Закону від 2 червня 2011 року) є базовим законом, положення якого має бути враховано в майбутньому при підготовці законів про амністію відповідно до визначеної у статті 7 періодичності (закони про амністію, за винятком законів про умовну амністію, Верховна Рада України може приймати не частіше одного разу протягом календарного року).

Закон України Про застосування амністії в Україні(у редакції Закону від 2 червня 2011 року) не містить застережень про втрату чинності Законом України Про амністію у 2011 роцііз 1 січня 2012 року, а також Закон України Про амністію у 2011 роцівід 8 липня 2011 року не містить застережень про його незастосування у зв'язку із новою редакцією Закону України Про застосування амністії в Україні.

Тобто, враховуючи положення статті 5 КК України, при вирішенні питань застосування амністії за діяння, які були вчиненні до набрання чинності Законом Про амністію у 2011 роцівід 8 липня 2011 року включно необхідно застосовувати положення цього Закону, якщо це поліпшує становище особи на що вказано листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2012 р. , № 152/0/4-12 "Щодо застосування Закону України від 2 червня 2011 року N 3465-VI "Про внесення змін до Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Згідно ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 роцівизначено звільнити від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Коло осіб, до яких не застосовується амністія передбачено ст. 7 вказаного Закону.

Зважаючи на викладене не підлягають застосуванню у даному випадку положення ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, які набули чинності 01.01.2012 року в частині, що амністія не можу бути застосована до осіб, які не відшкодували завдані ними збитки або не усунули заподіяну злочином шкоду.

Обираючи покарання, суд, за відсутності обтяжуючих, помякшуючими обставинами для підсуднього враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також враховує особу винного - позитивну характеристику ОСОБА_2 за місцем проживання, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, є єдиним працюючим членом сім'ї.

Суд вважає, що за вищенаведених обставин ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 365-1 КК України.

Суд вважає за можливе на підставі ст. 69 ( в редакції, яка діяла до 18.01. 2012 року, в контексті ст. 58 Конституції України, та ст. 5 КК України) КК України призначаючи покарання підсудньому, не призначати додаткове покарання, визнавши обставинами, які помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, такі, як наявність на утриманні двох малолітніх дітей, дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, те, що він є єдиним працюючим членом сім'ї, а також те, що за умови призначення йому додаткового покарання, він та його сім'я будуть позбавлені засобів до існування, оскільки окрім голови ліквідаційної комісії ПП Нікотраст, він є директором ПП В.М. БУД, що становить основу прибутків сім'ї, а також відсутність особистої користі від вчиненого злочину.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_2 покарання у вигляді штрафу без позбавлення права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, та вважає за необхідне звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 році, як особу, яка не позбавлена батьківських прав та має дітей, яким не виповнилося 18 років.

За явлений прокурором цивільний позов про стягнення із підсуднього збитків, заподіяних злочином в сумі 18 232, 96 грн. підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 1 ( п. в) Закону України Про амністію у 2011 році, ст.. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 365-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 51 000 грн., без позбавлення права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків.

На підставі ст. 1 п. вЗакону України Про амністію у 2011 роцізвільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов задоволити та стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Славутської обєднаної державної податкової інспекції 18 232 грн. 96 коп.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_4