Справа № 131/1153/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2015

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторони обвинувачення заступника прокурора Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_3 ,

сторони захисту обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 22 травня 2015 року, із обвинувальним актом про підозру

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Малий Мелік Балашовського району Саратовської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця с.Пархомівка, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 21 травня 2015 року, біля 21 год. 30 хв., в с.Шабельна Іллінецького району Вінницької області, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу із подвір`я домогосподарства ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_3 , таємно викрали двигун від автомобіля марки УАЗ в неробочому стані вагою 140 кг по ціні 2 грн. 50 коп. за 1 кг металобрухту на суму 350 грн.

Наведені вище визнані судом доведеними обставини вчинення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, підтверджені в судовому засіданні показаннями самих обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які кожен окремо повністю визнали свою вину у скоєнні кримінального правопорушення і пояснили, що вчинили його за обставин, як це зазначено в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала до суду власноручні письмові заяви із проханням розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 без її участі, оскільки матеріальні збитки вони відшкодували їй добровільно повністю, тому претензій до них вона не має.

В цьому разі за клопотанням прокурора та згодою обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за приписом ч.3 ст.349 КПК України суд не досліджує докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно по ст.185 ч.2 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення також доведена повністю, його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно по ст.185 ч.2 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Пом`якшуючими покарання кожного із обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обставинами є їх щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину. Як обставину, що обтяжує покарання кожного із обвинувачених, суд враховує вчинення ними злочину відносно особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, раніше не судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, раніше не судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Суд враховує також думку потерпілої особи у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка не має претензій до обвинувачених, про що подала до суду відповідні власноручні заяви.

За таких обставин суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити передбачене законом покарання по ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України.

При цьому суд вважає доцільним в силу ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити передбачене законом покарання по ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України.

Суд також вважає доцільним згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Підстав для зміни заходів забезпечення кримінального провадження немає, заподіяна кримінальним правопорушенням матеріальна шкода відшкодована обвинуваченими потерпілій особі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 370, 371, 374, 532 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним і призначити йому покарання по ст.185 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

ОСОБА_5 визнати винним і призначити йому покарання по ст.185 ч.2 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана обвинуваченими, потерпілою і прокурором до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іллінецький районний суд. При цьому судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а також надіслати потерпілій ОСОБА_6 .

Суддя ОСОБА_1