Провадження № 1-кс/461/190/15
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав внесену скаргу, надав письмові пояснення, в яких вказує, що слідча не допитала повторно його дружину, сина ОСОБА_6 стосовно виявлених ними ушкоджень та засохлої крові на тілі ОСОБА_7 ; не допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Крім цього, покликається на суперечливість акту дослідження тіла загиблого, оскільки при самогубстві через асфікцію, раптової смерті не буває, а у загиблого, згідно акту, смерть наступила раптово. Також вказує, що у загиблого при дослідженні зовнішніх сонних артерій, розриву інтими не виявлено, як і не виявлено перелому під`язикової кістки і хряща гортані, а при самогубстві все це розривається, ламається. Слідча не дослідила розірваний одяг, в якому був загиблий, оскільки з квартири він вийшов чистий і охайний. Крім цього, вказує, що акти з одягом опечатано 12 вересня 2010 року з номером кримінального провадження ЄРДР, якого тоді ще не було, тобто з одягом відбувались певні маніпуляції, оскільки пакет з одягом був опечатаний в морзі експертом, а вилучив його оперуповноважений ОСОБА_13 15 вересня 2010 року разом із тампонами змиву з рук долонь та стоп ніг. Вказує, що тампони та ремінь генератора невідомо де знаходяться, а на таких мають бути виявлені чіткі сліди крові. Також вказує, що слідчими не перевірено причетність конкретних осіб, як виконавців, замовників та пособників до умисного вбивства. В березні 2012 року за вказівкою заступника начальника УКР ГУ МВС України ОСОБА_14 , старший оперуповноважений УКР ОСОБА_15 разом із ним зустрічались із ОСОБА_11 . На зустрічі останній розповів усі подробиці викрадення та убивства ОСОБА_7 . Вказує, що матеріали по даному епізоду зникли. Просить суд скасувати постанову та направити справу для подальшого розслідування та розкриття особливо тяжкого злочину, оскільки контрабандисти та бандити разом із співробітниками навмисно вбили посадову особу, через його професійну діяльність.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні, кожен окремо, заперечили скаргу, надали пояснення про те, що постанова про закриття кримінального провадження від 29 жовтня 2014 року винесена після повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування. Просили відмовити в задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, прихожу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Оскаржувана постанова винесена 29 жовтня 2014 року, скерована ОСОБА_3 03 листопада 2014 року, одержана, зі слів скаржника, 07 листопада 2014 року, скарга на постанову подана до суду 12 листопада 2014 року, тобто строк подання скарги дотримано (а.с.8-12).
Слідчим, зокрема, встановлено, що жодних тілесних ушкоджень, крім странгуляційної борозни на шиї трупа ОСОБА_7 при дослідженні трупа не виявлено. Крім того, під час проведення огляду металевого причепа, у якому було виявлено труп ОСОБА_7 , огляду його одягу за участю спеціалістів НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області будь-яких слідів затягування чи волочіння, а також інших слідів не виявлено. Допитані наступні свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_12 .
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим та прокурором не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 29 жовтня 2014 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід: призначити і провести додаткову судово - медичну експертизу в Головному бюро судово - медичної експертизи України; дослідити одяг загиблого, забруднення одягу, взуття, шкарпеток; розглянути клопотання ОСОБА_3 від 19 березня 2014 року про призначення експертиз; врахувати заяву ОСОБА_3 від 07 квітня 2014 року із долученими довідками та фотографіями; допитати свідків: ОСОБА_11 , Комарницького, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , перевірити їх покази, провівши негласні оперативно-розшукові заходи; вчинити дії по дослідженню телефонних дзвінків із телефону загиблого ОСОБА_12 , а також провести інші слідчі дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
При проведені досудового розслідування виконати, зазначені в мотивувальній частині ухвали, слідчі дії.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1