Справа № 579/28/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2016 р. Слідчий суддя Кролевецького районного суду

Сумської області - ОСОБА_1

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2

та осіб, які беруть участь

у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці Сумської області клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року та звільнення з-під варти,-

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 08 січня 2016 року звернувся з клопотанням до слідчого суду про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України ( в редакції від 26 листопада 2015 року) та звільнення з-під варти.

11 січня 2016 року засуджений ОСОБА_4 доповнив клопотання від 08 січня 2016 року шляхом подання окремої письмової заяви та окремого клопотання.

При вирішенні клопотання від 08.01.2016 року та двох доповнень до нього від 11.01.2016 року засуджений ОСОБА_4 вважає, що слідчий суддя повинен керуватися приписами ч.ч.2, 3, 5, 6, 9 ст.206 КПК України, приписами ст.ст.537-539 КПК України, положеннями ч.5 ст.72 КК України.

Свої вимоги він мотивує наступним чином.

Керуючись вимогами ч.3, ч.9 ст.206, ст.ст.537-539 КПК України по суті вирішити питання про застосування Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII (далі Закон №838-VIII) в частині зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно ч.5 ст.72 КК України за вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року.

Він з 26.08.2009 року і до часу подання клопотання постійно утримується у приміщеннях камерного типу СІЗО та ІТТ. В установах виконання покарання, тобто у виправних колоніях він покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року не відбував.

Виходяичи із санкції ч.3 ст.187 КК України, яка передбачає покарання у виді 12 років позбавлення волі, то він за нормами цього Закону відбув 12 років 8 місяців терміну покарання, що на 2 роки і 8 місяців перевищує термін покарання, визначений Апеляційним судом Сумської області.

У ЄСПЛ знаходиться справа за №20852/13 Нечипоренко проти України за якою Управління ДПпС України у Сумській області зобов`язано до 01.03.2013 року надати письмові пояснення щодо його утримання у місцях попереднього ув`язнення.

При зверненні його в інші суди щодо застосування норм Закону №838-VIII, йому було відмовлено у розгляді його звернень слідчими суддями цих судів.

Зазначене свідчить про здійснення та застосування цензури, а також вчинення перешкод по причині того, що він звернувся із заявою до ЄСПЛ і саме тому його умисно було конвойовано в ніч з 04 на 05 січня 2016 року у м.Кролевець до Кролевецького ІТТ, де він утримується до цього часу незаконно і тільки з метою не застосування Закону №838-VIII щодо законному звільненню згідно ч.5 ст.72 КК України.

Також засуджений ОСОБА_4 у клопотанні та доповненнях до нього зазначає, що Роменський міськрайонний суд Сумської області в порушення вимог ст.18 КПК України і ч.2 ст.539 КПК України не розглядає його декілька клопотань щодо застосування Закону №838-VIII в терміни, визначені цим законом.

Весь цей час він перебуває у приміщеннях камерного типу, тобто з 26.08.2009 року, слідчих ізоляторах, а отже відбув покарання у вигляді позбавлення волі більше 12 років 8 місяців.

Також на розгляду Уряду України знаходиться повідомлення ЄСПЛ у справі №20852/13 від 01 березня 2013 року щодо надання пояснень письмових ЄСПЛ по його скарзі по фактах умисного позбавлення його життя і застосування тортур при непередбачуваних конвоях, утримання у місцях попереднього ув`язнення його по суті хворого на тяжкі невиліковні хвороби.

Тому засуджений ОСОБА_4 з посиланнями на п.18 ч.1 ст.3 КПК України з метою дотримання його прав, свобод та інтересів, з посиланням на ч.5 ст.206 КПК України і ст.6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, враховуючи, що згідно вироку термін покарання йому визначений 10 років, а він у СІЗО утримується 6 років 4 місяці, то із застосуванням Закону №838-VIII складає 12 років 8 місяців, з урахуванням застосування до нього тортур, звільнити його з-під варти.

Також засуджений ОСОБА_4 у доповненні до клопотання, яке подане 11 січня 2016 року на ім`я голови Кролевецького районного суду та передане слідчому судді відповідно до ч.6 ст.206 КПК України цього ж дня, внести подання Роменському міськрайонному суду Сумської області і керівнику Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо не розгляду його клопотань про звільнення його з-під варти, застосувавши Закон №838-VIII.

У судовому засіданні при розгляді клопотання та доповнень до нього засуджений ОСОБА_4 клопотання та доповнення до нього підтримав у повному обсязі та доповнив їх.

Захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 також клопотання та доповнення до нього підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував у повному обсязі щодо задоволення клопотання та доповнень до нього.

Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження та дослідивши письмові докази вважає, що клопотання та доповнення до клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ч.3 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену особу свободи, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно ч.5 ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) не перевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду;

Згідно ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених у заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно законодавства.

На запит слідчого судді СІЗО м.Суми надані дві інформаційні довідки за №155 від 11.01.2016 року (а.с.12) і за №41 від 12.01.2016 року (а.с.41) з яких убачається, що ОСОБА_4 заарештований 26.08.2009 року, до СІЗО прибув 13.09.2009 року, засуджений 28 грудня 2011 року вироком Апеляційного суду Сумської області за ст.187 ч.3, ст.15 ч.2. ст.194 ч.2, ч.3 с.185, ст.70 ч.1, ст.71 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року набрав законної сили 17.05.2012 року, 14 серпня 2012 року для подальшого відбування покарання направлений до Роменської ВК №56 (с.Перехрестівка Роменського району Сумської області).

Отже, органом Державної установи, яким є СІЗО м.Суми, якому законом надано право здійснювати тримання осіб під вартою, надана інформація згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року про те, що ОСОБА_4 на підставі судового рішення, яким є вирок Апеляційного суду Сумської області, який набрав законної сили 17 травня 2012 року, утримується під вартою з 26 серпня 2009 року.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку, що не має підстав вважати. Що засуджений ОСОБА_4 незаконно утримується у місцях попереднього ув`язнення чи місцях виконання покарання незаконно.

Отже слідчий суддя приходить висновку, що немає підстав звільнити з-під варти засудженого ОСОБА_4 за приписами ч.3 і ч.5 ст.206 КПК України.

У клопотанні та доповненнях до них засуджений ОСОБА_4 зазначає, що до нього в місцях попереднього ув`язнення застосовувались тортури при непередбачуваних конвоях. Про це він також вказав і в судовому засіданні.

Разом з тим, він у судовому засіданні не вказав час застосування тортур, не описав їх тривалість та характер, ґрунтовно не пояснив обставин за яких вони мали місце, чи вони мали місце у місцях попереднього ув`язнення, чи у місцях виконання покарань він також не вказав.

За таких обставин слідчий суддя позбавлений можливості щодо вжиття заходів, які передбачені ч.6 ст.206 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 у клопотанні та доповненнях до них просить застосувати Закон №838-VIII щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року в порядку, передбаченому ч.5 ст.72 КК України.

Беручи до уваги, що у п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України). Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК 1960 року.

В даному випадку Кролевецький районний суд вирок відносно ОСОБА_4 не ухвалював, на території Кролевецького району в межах територіальної юрисдикції Кролевецького районного суду вирок Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року за яким засуджений ОСОБА_4 не виконується, а тому слідчий суддя не має повноважень щодо вирішення питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно клопотання та доповнень до нього засудженого ОСОБА_4 .

Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.206, ст.ст. 537, 539 КПК України, ч.5 ст.72 КК України,-

п о с т а н о в и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання від 08 січня 2016 року і доповнень до нього від 11 січня 2016 року, викладених у формі заяви та клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року та звільнення з-під варти.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1