Справа № 203/3907/12
ПОСТАНОВА

10 серпня 2012 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Барановій О.М.,

за участю прокурора Гантимурової Н.В.,

адвоката ОСОБА_1,

представник служби у справах дітей ОСОБА_2,

представника групи кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_3,

законного представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця кримінальну справу по обвинуваченню малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого з бабою та дідом у неповноцінній сім`ї, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності,

в скоєнні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, з постановою про закриття кримінальної справи та застосування до малолітнього заходів виховного характеру,

ВСТАНОВИВ:

Малолітній ОСОБА_5, який не досяг віку притягнення до кримінальної відповідальності, 04.06.2012 року приблизно о 17 год., знаходячись на березі річки Південний Буг в с. Тютьки Вінницького району Вінницької області, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу незаконно відкрито заволодів велосипедом марки Starter, вартість якого згідно висновку спеціаліста № 421 від 11.06.2012 року становить 1260 грн., який належить ОСОБА_6, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_1 вину свою визнав повністю і суду пояснив, що 04.06.2012 року на березі річки Південний Буг в с. Тютьки побачив велосипед, який належить ОСОБА_6 Він захотів на ньому покататися, однак ОСОБА_6 йому не дозволив, тоді він без дозволу взяв велосипед і поїхав ним. Велосипед не повернув, тому що хотів собі мати такий. Потім велосипед повернули, але він трохи поламаний. У вчиненому щиро розкаюється.

Законний представник малолітнього ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що являється бабусею ОСОБА_5 Він проживає в них, окремо від своєї матері, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, його батько її син в 2007 році помер. Вони його виховують та утримують. Одного дня ОСОБА_5 приїхав додому на велосипеді, сказав, що йому мати купила. Коли 7 червня приїхала його мати, вона сказала, що не купувала йому велосипед. Після вчиненого її внук змінився в кращу сторону, постійно слухається її та діда, допомагає по господарству. Вона має на нього вплив, бажає і далі його виховувати. З потерпілою ОСОБА_7 вона розрахувалася.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення суспільно небезпечного діяння повністю підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: заявою потерпілої ОСОБА_7 (а.с.6); протоколом огляду місця події від 07.06.2012 року (а.с.8); протоколом огляду речового доказу з фототаблицею (а.с.27-30), а також показами потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що в її внука ОСОБА_6 04.06.2012 року викрав велосипед, як пізніше стало відомо, ОСОБА_5 Велосипед був новий, 03.06.2012 року вони придбали його на привокзальному ринку м. Вінниці за 1500 грн., тому заявляє цивільний позов на таку суму, а також їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 1000 грн.

Пізніше потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що претензій до ОСОБА_5 не має, від позову відмовляється, просить справу розглядати в її відсутність.

Також захисником малолітнього в судовому засіданні була надана розписка, згідно якої ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 1260 грн. за велосипед, матеріальних і моральних претензій не має.

Свідок ОСОБА_8 в присутності матері ОСОБА_9 суду показав, що рік назад познайомився з ОСОБА_5 Коли цього літа побачив його біля річки, то не згадав, як його звати. ОСОБА_5 попросив в нього велосипед покататися. Він відмовив йому, пояснивши, що мати не дозволяє нікому давати велосипед, так як він новий. Незважаючи на його пояснення, ОСОБА_5 відштовхнув його, взяв його велосипед і поїхав. Після того він пішов додому та все розповів своїй бабусі. Велосипед йому повернули, він вибачає ОСОБА_5 за скоєне.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що являється дідом малолітнього ОСОБА_5 Він проживає в них, окремо від своєї матері. Якось його внук приїхав додому на велосипеді, на його запитання, де він взяв велосипед, ОСОБА_5 відповів, що йому купила мати з вітчимом. Коли приїхала його мати, вона сказала, що велосипед йому не купляла. Потім від працівників міліції він дізнався, що його внук велосипед викрав в якогось хлопчика. Раніше їх внук такого не вчиняв. Він їх слухається, допомагає по господарству.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що був присутній в якості понятого при вилученні велосипеда з домогосподарства ОСОБА_4 При вилученні ОСОБА_5 пояснив, що забрав даний велосипед у одного хлопця біля баржі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що була присутня в якості понятого при вилученні велосипеда з домогосподарства ОСОБА_4 При вилученні ОСОБА_5 пояснив, що забрав даний велосипед у одного хлопця біля баржі. Вона знає ОСОБА_5, тому що він товаришує з її дітьми. Вона ніколи не помічала, щоб ОСОБА_5 щось крав, довіряє йому, тому коли дізналася, що він викрав велосипед, не могла в це повірити. Після скоєного ОСОБА_5 змінився, став допомагати дідові та бабі по господарству.

Свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві показав (а.с.26), що був з ОСОБА_8 в той час, коли якийсь хлопець забрав в нього велосипед і поїхав.

Оцінивши зібрані докази, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Так як ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.186 КК України, але на момент його вчинення не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, слідчий СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області звернувся з постановою про закриття кримінальної справи та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Основною частиною цього Кодексу.

Заслухавши думку прокурора Гантимурової Н.В., яка підтримує постанову слідчого і вважає за можливе застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру, адвоката ОСОБА_1, законного представника ОСОБА_4, які не заперечують проти постанови слідчого та просять застосувати до ОСОБА_5 заходи виховного характеру, врахувавши думку представника служби у справах дітей ОСОБА_2 та представника групи кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_3, які не заперечують проти постанови слідчого, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру.

При обранні виду примусового заходу виховного характеру суд враховує, що малолітній ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, росте в неповноцінній родині, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відшкодування завданої шкоди законним представником малолітнього.

Відповідно до ст.7-3 КПК України, якщо суспільно небезпечне діяння, вчинене особою у віці одинадцяти років і до виповнення віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, то кримінальна справа закривається та застосовуються до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру№ 2 від 15.05.2006 року цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує (він має бути розглянутий у порядку цивільного судочинства), але потерпіла ОСОБА_7 подала письмову заяву про відмову від позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.97 ч.2, 105 ч.2 КК України, ст.7-3 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, у звязку з недосягненням віку, з якого настає кримінальна відповідальність, та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд баби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Тютьки, вул. Дерибасівська, 36, Вінницького району Вінницької області, строком на 2 (два) роки. Справу провадженням закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 провадженням закрити в зв`язку з відмовою від позовних вимог.

Речовий доказ велосипед марки Starter, який переданий на зберігання ОСОБА_7, залишити у власності останньої.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб після її проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф.Карпінська