Справа № 1-3/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2010 року. ОСОБА_1

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кладько Г.В.,

з участю прокурора Бурми О.В.,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, білоруса, громадянина України, освіта середня, прож.с.Дубівка Володимирецького району, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працюючого водієм ДП «Володимирецьке лісове господарство», раніше не судимого, -

за ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

16 серпня 2007 року, біля 22 години ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Дубровиця-Володимирець-Суховоля, зі сторони смт.Володимирець, в напрямку с.Каноничі, не переконавшись у безпечності маневру, зїхав з проїзної частини дороги на праве її узбіччя, де допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_4, який перебував на узбіччі дороги біля велосипеда. В результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, закритого перелому обох ключиць зі зміщенням, забійних ран обличчя і лівого колінного суглобу, вивиху лівого плеча. У прямому безпосередньому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває грубе порушення ОСОБА_3 наступних пунктів Правил дорожнього руху, які вимагають:

п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху;

п. 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Підсудний ОСОБА_3 як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні своєї вину у скоєному не визнав, в судовому засіданні пояснив, що 16 серпня 2007 року ввечері після роботи біля 22 години власним автомобілем «ВАЗ-2101» перевозив додому два мішки борошна. Будь-яких дорожньо-транспортних пригод він в той день не вчиняв і не бачив, перед керуванням автомобілем спиртних напоїв не вживав. Не доїжджаючи с.Дубівка, відчув сильний удар в ліву частину лобового скла напроти місця водія, після чого зупинив машину та вийшов подивитись, що сталось. Побачив, що лобове скло розбите, однак причини цього не виявив, також переконався, що інших пошкоджень немає, і поїхав додому. Вважає, що скло розбила пташка. Приїхавши в село, пішов до бару, де вжив біля 150-200 гр. горілки, повернувся додому, де вже були працівники міліції, які звинуватили його у наїзді на потерпілого ОСОБА_4 Будь-які його заперечення чи пояснення до уваги не приймались, працівник ДАІ самовільно, без будь-якого дозволу, забрав його машину з подвіря. Наступного дня він спілкувався з братом потерпілого ОСОБА_5, який звинуватив його у наїзді на брата, однак сам потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що його збив інший автомобіль, ймовірно під керуванням працівників міліції, які відтягнули його з проїзної частини дороги в ліс. Особисто підсудний разом з братом потерпілого ОСОБА_6 їздив на місце події, робив там фотографії, знайшов в лісопосадці взуття ОСОБА_4, сліди волочіння і т.ін. Однак, незважаючи на його звернення до слідчого, повторний огляд місця події не було проведено. Просив виправдати його, оскільки будь-якого злочину він не вчиняв.

Незважаючи на невизнання вини підсудним, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 як в ході досудового слідства, так і будучи допитаним в судових засіданнях, пояснив, що 16 серпня 2007 року біля 22 години він повертався з роботи до с.Дубівка, де він проживає. При собі мав велосипед, на багажнику якого були прикріплено декілька старих резинових камер, тому він не їхав велосипедом, а вів його справа від себе. І сам потерпілий, і велосипед знаходились на правому узбіччі дороги в напрямку с.Каноничі. Пройшовши біля 100 м. від прохідної молокозаводу, ОСОБА_4 побачив автомобіль «молоковоз», який їхав йому назустріч. Пройшовши ще біля 50 м., зупинився, щоби міцніше прикріпити резину до багажника, почув ззаду звук автомобіля, що наближався в попутному напрямку, автомобіль їхав із включеним світлом фар. Після цього відчув сильний удар, від якого втратив свідомість. Прийшовши до свідомості, відчув сильний біль в плечах, побачив, що лежить на узбіччі дороги, неподалік від себе побачив автомобіль «Жигулі» першої моделі світло-зеленого кольору з багажником, від цього автомобіля до нього підійшов односельчанин ОСОБА_3, якого потерпілий знав з вигляду. На прохання надати допомогу та відвезти до лікарні, ОСОБА_3 не відреагував, підійшов до машини і поїхав з місця зіткнення. Біля нього зупинилась машина місцевого священика ОСОБА_7, який надав йому допомогу, а саме доставив на прохідну молокозаводу, викликав лікарів та міліцію.

Таким чином, показами потерпілого повністю спростовані твердження підсудного ОСОБА_3, оскільки потерпілий в своїх показаннях прямо вказав на підсудного, якого він особисто бачив на місці дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо після наїзду.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 16 серпня 2007 року біля 22-23 години він власним автомобілем «ЗАЗ ОСОБА_8» разом з ОСОБА_8 їхав з смт.Володимирець до с.Дубівка. Проминувши прохідну молокозаводу та проїхавши біля 100 м., побачив дороги молодого хлопця, який лежав на узбіччі, біля нього лежав велосипед. Проїхавши ще декілька метрів, він розвернув машину і підїхав до хлопця, зупинивши машину на протилежній стороні дороги. Вийшовши з машини помітив, що неподалік на дорозі стояв автомобіль «ВАЗ» першої моделі, зеленого кольору, зверху цей автомобіль мав багажник. Коли свідок та ОСОБА_8 підійшли до хлопця, автомобіль поїхав в сторону села Каноничі. Він викликав «Швидку допомогу» та міліцію, доставив потерпілого на прохідну молокозаводу.

Аналогічні показання дав суду свідок ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що ввечері 16 серпня 2007 року після 22 години він службовим автомобілем «ГАЗ-52» (молоковоз) їхав з с.Каноничі до Володимирецького молокозаводу. Дорожнє покриття було сухим, чистим, опадів не було. Неподалік прохідної молокозаводу, приблизно за 100-150 м. від неї, він побачив чоловіка, який рухався по правому узбіччю в сторону с.Каноничі, в руках цей чоловік вів велосипед. Підїхавши ближче, він впізнав працівника молокозаводу ОСОБА_4, якого знав з вигляду. Проминувши ОСОБА_4, свідок продовжив рух до прохідної молокозаводу, побачив, що йому назустріч їде автомобіль «Жигулі», т. зв. «копійка» зеленого кольору з багажником на даху, номеру цього автомобіля він не зауважив. Автомобіль «Жигулі» їхав нерівно, «виляв» по проїзній частині дороги. З метою уникнення зіткнення з цим автомобілем, ОСОБА_9 прийняв своїм автомобілем якомога правіше до узбіччя, і розминувшись з «Жигулями», повернув до прохідної молокозаводу. Будь-яких інших автомобілів в зустрічному чи попутному напрямку він не бачив.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ввечері 16 серпня 2007 року він пізно ввечері повертався додому в смт.Володимирець з с.Каноничі, йшов пішки по автодорозі, по її правому узбіччі в напрямку ОСОБА_7. Транспорту на дорозі було мало, в попутньому напрямку його обігнало 2 чи 3 машини, які на його прохання не зупинились. Коли ОСОБА_10 наближався до прохідної молокозаводу, його обігнала машина-молоковоз. Коли молоковоз проїхав, свідок побачив, що назустріч йому, тобто в напрямку с.Каноничі рухається автомобіль «ВАЗ-2101» зеленого кольору, в його номерному знаку були цифри 71-78, букв свідок не запамятав. Автомобіль їхав нерівно, а так, ніби його «водило» по дорозі. Коли автомобіль проминув ОСОБА_10, останній почув звук удару, обернувся та побачив, що автомобіль «ВАЗ» зупинився. ОСОБА_11 продовжив йти до смт.Володимирець, через декілька метрів побачив, що назустріч йому їде ще один автомобіль «Славута», який теж зупинився. Підходити до місця зіткнення ОСОБА_10 не став, і що конкретно сталось, він не бачив.

Таким чином, на думку суду, покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в сукупності з іншими доказами доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Доказами його вини є також:

-висновки судово-медичних експертиз №267-Е від 10.10.2007 (а.с.29), №267-ЕД від 11..12.2007 року (а.с.90) та висновок комісійної судово-медичної експертизи №82 від 31 липня 2008 року (а.с.103-106), з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, закритої тупої травми із закритим переломом обох ключиць зі зміщенням, забійних ран обличчя і лівого колінного суглобу, вивиху лівого плеча. Вказані ушкодження утворились під час дорожньо-транспортної пригоди в різних її фазах від контакту частин автомобіля із ділянками тіла потерпілого, в т.ч. забійна рана колінного суглобу від дотикового удару краєм правої частини бамперу в ділянку лівої нижньої кінцівки; травми грудної клітки, лівого плеча, забійні рани мяких частин голови та струс мозку при ударі до капоту та лобового скла автомобіля при закиданні тіла потерпілого на капот автомобіля; забійна рана потиличної частини голови при ударі головою потерпілого до дорожнього покриття внаслідок падіння з капоту автомобіля. Таким чином, механізм отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень повністю співпадає із встановленими обставинами дорожньо-транспортної пригоди;

-висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №337 від 24.10.2007 року (а.с.42-49), з якої вбачається, що транспорті засоби автомобіль НОМЕР_2 та велосипед «Мінськ» контактували в процесі ДТП, при цьому пошкодження в задній частині велосипеда за розмірами, формою, розташуванням та взаєморозташуванням відповідають пошкодженням в передній частині автомобіля ВАЗ-2101; тобто контактування названих транспортних засобів в первинний момент зіткнення відбулось задньою частиною велосипеда із правою передньою частиною автомобіля;

-висновок судової фізико-хімічної експертизи №664 від 22.09.2008 року (а.с.121-125),з якого вбачається, що зразки лако-фарбового покриття, вилучені при огляді місця події, та частинки лако-фарбового покриття, вилучені з автомобіля НОМЕР_3 мають спільну групову належність та морфологічні ознаки (послідовність, колір, відтінок кольору, фізичні властивості шарів), хімічні властивості, а також природу плівкоутворюючого полімеру зовнішнього шару. Даним висновком спростовуються твердження підсудного ОСОБА_3 про те, що 16 серпня 2007 року він не перебував на місці зіткнення.

-покази свідка ОСОБА_12, який показав, що 16 серпня 2007 року він на прохання ОСОБА_13, яка є дружиною підсудного ОСОБА_3, підвозив її до подвіря родини ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_13 пояснила, що її чоловік наїхав на ОСОБА_4, тому вона їде до його батьків.

-покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_5, які показали, що до них додому в ніч з 16 на 17 серпня 2007 року приходила дружина підсудного ОСОБА_3 ОСОБА_13, яка пояснила, що її чоловік збив їх сина ОСОБА_15, тоді ж ОСОБА_13 принесла 600 грн. для операції.

-покази свідка ОСОБА_16, який показав суду, що 16 серпня 2007 року він пізно ввечері повертався додому в с.Дубівка, очікував на попутний транспорт неподалік прохідної молокозаводу. По дорозі їхав патрульний автомобіль ДАІ, за кермом якого був інспекторя ОСОБА_17, якого свідок знає з вигляду. Інспектор запитав його, хто в с.Дубівка має зелену «Копійку», і уточнив, що її власник живе в третьому будинку від хреста. ОСОБА_18 Ю зрозумів, що мова йде про ОСОБА_3, який має зелений автомобіль «Жигулі» першої моделі, і на пропозицію інспектора погодився показати дорогу до цього будинку. Приїхавши до будинку ОСОБА_3, свідок вийшов з машини, бачив автомобіль, який стояв у подвірї. В машині було пошкоджене вибите лобове скло, погнута передня права стойка. Після цього свідок пішов до себе додому.

-покази свідка ОСОБА_17, який пояснив суду, що, будучи в складі слідчо-оперативної групи, він приїхав на місце аварії, яка мала місце 16 серпня 2007 року біля 23 години неподалік прохідної молокозаводу на автодорозі між смт.Володимирець та с.Каноничі. Оскільки водій автомобіля з місця події зник, ОСОБА_17 почав невідкладні заходи для його розшуку. Хтось із присутніх на місці події повідомив, що біля місця аварії бачили автомобіль «Жигулі» зеленого кольору з багажником наверху. Вжитими заходами було встановлено, що такий автомобіль має мешканець с.Дубівка ОСОБА_3 Приїхавши до подвіря ОСОБА_3, він побачив автомобіль «ВАЗ-2101» зеленого кольору, з багажником, лобове скло якого зі сторони водія було розбите, передня стойка погнута. ОСОБА_3 знаходився в будинку, вийшовши з будинку, вів себе агресивно, не давав забрати автомобіль. На думку свідка, ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння.

-Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №392 від 03.11.2007 року (а.с.55-56), в даній дорожній ситуації водій автомобіля НОМЕР_4, повинен був діяти згідно наступних Правил дорожнього руху:

п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним

Наведена сукупність доказів, на думку суду, повністю підтверджує вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ст.286 ч.1 КК України.

Доводи підсудного та його захисника про те, що докази по справі сфальсифіковані, здобуті незаконним шляхом і не можуть бути основою обвинувачення, не відповідають дійсності і не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Так, в своїх показаннях потерпілий ОСОБА_4 неодноразово категорично наголошував на тому, що після наїзду бачив біля себе тільки обвинуваченого ОСОБА_3 та його автомобіль, при цьому підсудний, не надавши потерпілому будь-якої допомоги, з місця ДТП скрився. Причетність до наїзду будь-яких інших осіб ОСОБА_4 заперечив.

Допитаний в судовому засіданні учасник слідчо-оперативної групи експерт ОСОБА_19 пояснив, що на місці події він на дорозі виявив та вилучив сліди лако-фарбового покриття.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він як черговий слідчий, виїжджав 16 серпня 2007 року на місце ДТП на автодорозі Володимирець-Каноничі, проводив огляд місця події, в протоколі огляду зафіксував дорожню обстав ноку та сліди злочину.

З урахуванням викладеного, показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_21, які вказували на незаконні дії працівників міліції, не спростовують висновків суду щодо винності ОСОБА_3

Таким чином, сукупністю досліджених по справі доказів встановлено, що 16 серпня 2007 року, біля 22 години ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Дубровиця-Володимирець-Суховоля, зі сторони смт.Володимирець, в напрямку с.Каноничі, не переконавшись у безпечності маневру, зїхав з проїзної частини дороги на праве її узбіччя, де допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_4, який перебував на узбіччі дороги біля велосипеда. В результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, закритого перелому обох ключиць зі зміщенням, забійних ран обличчя і лівого колінного суглобу, вивиху лівого плеча, а транспортні засоби автомобіль та велосипед механічні ушкодження.

Дії підсудного ОСОБА_3 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказана кваліфікація повністю підтвердилась в ході судового розгляду кримінальної справи.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с.147), позитивно характеризується за місцем проживання та праці (а.с.150-151), є постраждалим від аварії на ЧАЕС 3 категорії (а.с.153), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.154).

Обставин, що помякшують покарання підсудного, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння (а.с.11).

З приводу цивільного позову, заявленого потерпілим, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з актового запису про смерть №24 від 17 жовтня 2009 року, потерпілий ОСОБА_4 помер 16 жовтня 2009 року в с.Дубівка Володимирецького району.

З урахуванням викладеного, позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст..ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків заробітку без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речовий доказ: автомобіль НОМЕР_5 (а.с.25) - повернути власнику ОСОБА_13; зразки лако-фарбового покриття, грязьовий щиток велосипеда (а.с. 111) - знищити.

Цивільний позов потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту проголошення до апеляційного суду Рівненської області через районний суд, а засудженим, що утримується під вартою з моменту вручення копії вироку.

Головуюча: Іванків О.В.