Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №0000278 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

за ст.336 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ст.336 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки згідно п.3,4 ст.76 КК України.

Як встановлено судом, військовозобовязаний ОСОБА_6 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1 та 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", умисно, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи 02 липня 2015 року належним чином повідомлений про прибуття до пункту збору - ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення по мобілізації в команді № НОМЕР_1 , без поважних причин, 08 липня 2015 року не прибув до пункту збору - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_2 , тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник- адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження. Вказує, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, судом порушено норми кримінального процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню також через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за наявності підстав для закриття провадження місцеим судом вказане кримінальне провадження не було закрито. Доводить, що ОСОБА_6 відмовився від проходження військової лужби, оскільки це суперечить його релігійним переконанням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які просять вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження, доводи прокурора про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.336 КК України є вірною.

В судовому засіданні ОСОБА_6 показав, що 02 липня 2015 року відмовився від отримання повістки та підпису про прибуття до пункту збору - ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення по мобілізації та не з`явився 8 липня цього ж року до районного військового комісаріату, оскільки вважає, що що йти до лав армії та брати до рук зброю йому не дозволяє релігійне переконання. Крім того, він опікується своєю матірю похилого віку, котра потребує сторонньої допомоги.

Пояснення ОСОБА_6 спростовують доводи захисника- адвоката ОСОБА_5 про те, що обвинувачений не знав, яку повістку намагалися йому вручити представники мобільної групи при оповіщенні військовозобовязаного населення.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів стосовно того, що ОСОБА_6 звільнений від проходження військової служби у зв`язку із доглядом за матір`ю похилого віку.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_8 , 2 липня 2015 року він, в складі мобільної групи, приймав участь в оповіщенні військовозобовязаного населення в с. Оженин Острозького району. Військовий комісар ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та запропонував йому отримати повістку та розписатися про її отримання, однак останній від отримання повістки відмовився мотивуючи тим, що доглядає свою хвору одиноку матір.

Свідок ОСОБА_10 показала, що 2 липня 2015 року ОСОБА_6 відмовився від отримання повістки, про що було складено відповідний акт.

Відповідно до акту про відмову від отримання документу від 02.07.2015 року ОСОБА_6 02.07.2015 року о 17 годині 25 хвилин, знаходячись за адресою: с.Оженин Острозького району Рівненської області, при врученні повістки, у якій вказано про призив по мобілізації та необхідність зявитися на 8-00 08.07.15 року в Острозький РВК для відправки в команду НОМЕР_1 , від отримання повістки відмовився (а.с. 25).

Згідно повістки на ім`я ОСОБА_6 , останній був зобовязаний з`явитися 08.07.2015 року в Острозький РВК за адресою м. Острог, Вул. Луцька,1 (а.с.26).

Як вбачається із медичної картки обстеження та медичного огляду, військовозобовязаний ОСОБА_6 придатний для проходження військової служби (а.с.27).

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 надавалась відстрочка від призову в 2014 році не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 липня 2015р., згідно якого відстрочка від призову під час мобілізації для ОСОБА_6 не надавалась (а.с.65).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він звертався до Острозької районної державної адміністрації та ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами щодо альтернативної служби у зв`яку із релігійними переконаннями колегією суддів розцінюються як намір останнього уникнути від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, оскільки він звернувся із даними заявами лише в день повідомлення про підозру за ст.336 КК України - 12 жовтня 2015 року (а.с.85, 103, 104).

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» право на таку службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

10 листопада 1999 року за № 2066 Постановою кабінету Міністрів України винесеною згідно Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу, затверджено Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби та перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 є православним християнином, постійним прихожанином Свято- Михайлівського храму АДРЕСА_1 , та є помічником старости названої церкви, що не звільняє його від обовязку проходження військової служби (а.с. 95).

ОСОБА_6 не являється членом релігійної організації, на яку поширюється дія постанови Кабінету міністрів України № 2066 від 10.11.2015 року та Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», а тому правових підстав для звільнення його від військової служби, а також кримінальної відповідальності за ухилення від призову за мобілізацією, не має, а тому доводи ОСОБА_6 і його захисника адвоката ОСОБА_5 про те, що обвинувачений має право на проходження альтернативної (невійськової) служби не заслуговують на увагу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення норм кримінального процесуального права та неправильного застосування норми матеріального права безпідставні та не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.407, 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3