печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4900/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , представника особи, що подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.12.2011 про арешт грошових коштів, повернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

28.02.2016 ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.12.2011 про арешт грошових коштів, повернення тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якої зазначив наступне.

13.10.2011 прокуратурою м. Києва відносно нього та ОСОБА_6 порушено кримінальну справу № 50-6194 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України, відомості про яку з набранням чинності КПК України в редакції 2012 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під реєстраційним номером 0000591.

Постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.12.2011 накладено арешт на грошові кошти вилучені у ОСОБА_3 під час огляду місця події 13.10.2011 в сумі 6978 доларів США та 28000 грн.

Незважаючи на те, що постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.02.2014 кримінальне провадження № 0000591 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, до теперішнього часу арешт з грошових коштів не скасовано, відповідно грошові кошти йому не повернуто.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення наказу Державної судової адміністрації від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» ОСОБА_3 просить: скасувати арешт на грошові кошти в сумі 6978 доларів США та 28000 грн; зобов`язати орган досудового розслідування повернути йому вилучене майно у вигляді грошових коштів в сумі 6978 доларів США та 28000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи та вимоги скарги. Як на правову підставу внесення даної скарги під час дії КПК України 2012 року ОСОБА_3 в судовому засіданні посилався на те, що відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591, а також вимоги ст. 58 Конституції України, ст. 5 та п.п. 9, 10 Перехідних положень КПК України.

Прокуратура м. Києва, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду скарги, свого представника в судове засідання не делегувала.

Прокурор прокуратури м. Києва до суду подав клопотання із вимогою про відкладення судового засідання, у задоволені якого було відмовлено з підстав його необгрунтованості, неодноразового відкладення розгляду справи та зважаючи на скорочені строки розгляду даного питання.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на дії/бездіяльність органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 в обґрунтування доводів та вимог скарги, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» виходячи з принципу верховенства права та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі ( ст. 124 Конституції) судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене скарга ОСОБА_3 про скасування арешту та зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно підлягає вирішенню в порядку, визначеному положеннями КПК України 2012 року.

Судовим розглядом встановлено, що 13.10.2011 прокуратурою м. Києва відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 порушено кримінальну справу № 50-6194 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України, відомості про яку з набранням чинності КПК України в редакції 2012 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під реєстраційним номером 0000591.

Постановою слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.12.2011 накладено арешт на грошові кошти вилучені у ОСОБА_3 під час огляду місця події 13.10.2011 в сумі 6978 доларів США та 28000 грн.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 1, ч. 3 ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

Натомість, як зазначено вище, постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 27.02.2014 кримінальне провадження № 0000591 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України закрито у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто з реабілітуючих підстав.

Таким чином, у справі відсутні будь-які правові підстави для висновку, що арештовані грошові кошти набуті в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, щоб виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), а відтак скарга ОСОБА_3 в частині скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скарги в частині зобов`язання орган досудового розслідування повернути ОСОБА_3 вилучені грошові кошти, то за переконання слідчого судді вони є зайвими, оскільки за змістом положень п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України скасування арешту майна тягне за собою безумовне повернення його особі, у якої воно було вилучено.

Керуючись ст. ст. 22, 167 ч. 2, 170,172, 173, 174,303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.12.2011 про арешт грошових коштів, повернення тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Скасувати арешт з майна ОСОБА_3 , що вилучено під час огляду місця події 13.10.2011 року 6978 доларів США та 28000 грн. та вжитого в межах кримінального провадження № 0000591 від 17.07.2013.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1