Справа № 192/1984/15-к
Провадження № 1-кс/192/174/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2015 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

представника скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000033, внесеного 17 січня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту смерті ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

На обґрунтування скарги зазначає, що в листопаді 2015 року їй стало відомо про закриття кримінального провадження, проте постанову вона не отримувала, що підтверджується листом слідчого Солонянського СВ РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 30 листопада 2015 року, проте вважає, що вона підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм КПК України.

Так ОСОБА_3 посилається на те, що її, як матір загиблого ОСОБА_5 не було визнано потерпілою в даному кримінальному провадженні не дивлячись на те, що вона подавала слідчому таке клопотання, а в даному кримінальному провадженні взагалі жодна особа не була визнана потерпілою.

Також посилається на те, що 20 січня 2014 року по кримінальному провадженню було призначено дактилоскопічну експертизу за висновком якої сліди відбитків пальців є придатними для ідентифікації, проте будь-яких слідчих дій для ідентифікації особи проведено не було.

Крім того, 22 січня 2014 року по кримінальному провадженню було призначено балістичну експертизу, але експерту не було поставлено всі необхідні запитання, а висновок балістичної експертизи взагалі відсутній в матеріалах справи. Також посилається на те, що з медичних закладів не було витребувано відомості про перебування ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра з метою доведення або спростування можливості вчинити ним суїцид, як не було і призначено посмертну судово-психологічну експертизу.

ОСОБА_3 зазначає, що в порушення ст. 91 КПК України не було встановлено час смерті ОСОБА_5 , а під час призначення СМЕ для дослідження експерту було надано лише лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , а висновок експерта від 04 лютого 2014 року надійшов після вирішення питання про закриття кримінального провадження.

Також посилається на те, що під час проведення огляду місця події було порушено порядок виїмки рушниці та посмертних записок, оскільки протоколи їх вилучення відсутні в матеріалах справи, а судова почеркознавча експертиза посмертних записок ОСОБА_6 проведена не була.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_3 посилалася на те, що з часу відкриття кримінального провадження вважала себе потерпілою, оскільки є матір`ю загиблого, а в лютому 2015 року звернулася до слідчого з клопотанням про визнання її потерпілою. Проте листом від 05 лютого 2015 року була повідомлена про те, що слідство тримає, а її клопотання ретельно вивчено та інформація взята до вдома.

Однак на той час кримінальне провадження вже було закрито постановою від 27 січня 2014 року, а вона була введена в оману слідчим, оскільки не була повідомлена про закриття провадження, а дізналася про цей факт лише 01 грудня 2015 року коли отримала лист заступника начальника СВ Солонянського ВП Дніпропетровського ВП ГУ НП України від 30 листопада 2015 року.

На підставі зазначеного просить поновити їй строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримала скаргу та додатково просила поновити строк на оскарження. Вважає, що оскільки ОСОБА_3 є матір`ю загиблого ОСОБА_5 , подавала до слідчого заяву про визнання її потерпілою, яка задоволена не була, оскільки, як з`ясувалося, була подана вже після закриття провадження кримінального провадження, то на думку адвоката ОСОБА_3 є належним суб`єктом оскарження постанови про закриття кримінального провадження. Також адвокат посилається на те, що кримінальне провадження було закрито передчасно, оскільки слідчий не дочекався висновків балістичної, судово-медичної експертизи, не було встановлено час смерті ОСОБА_5 , не встановлено кому саме належать виявлені відбитки пальців. Вважає, що ОСОБА_3 має бути визнана потерпілою по даному кримінальному провадженню, яка з урахуванням прав та обов`язків потерпілої, зможе поставити додаткові запитання для проведення балістичної, судово-медичної, почеркознавчої експертиз, які необхідні для встановлення істини у справі.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та її представник скаргу підтримали із зазначених у скарзі підстав, просили її задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки дане рішення слідчим було прийнято необґрунтовано, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, внаслідок чого не було встановлено фактичних обставин кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також проведено з суттєвими порушеннями кримінальних процесуальних норм.

Прокурор та слідчий, які про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд без їхньої участі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000033, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.303 КПК України під час досудового провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, при цьому згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 2 ст.56 КПК України, передбачено, що під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; заявляти відводи та клопотання; подавати докази на підтвердження своєї заяви; брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до положень ч.2 ст.283 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч.1, ч. 6 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, а копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження №0000033 дане кримінальне провадження було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2014 року за заявою ОСОБА_7 з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 115 КК України.

04 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого з заявою, в якій просила вважати її потерпілою по даному кримінальному провадженню, оскільки вона є матір`ю загиблого ОСОБА_5 , а листом від 05 лютого 2015 року вона була повідомлена про те, що її заява розглянута, інформація, яка міститься в ній прийнята до відома, а досудове розслідування триває.

Проте така інформація не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів кримінального провадження №0000033 вбачається, що 27 січня 2014 року було прийнято постанову про закриття кримінального провадження.

В той же час ОСОБА_3 лише 30 листопада 2015 року була повідомлена про закриття кримінального провадження, але їй було відмовлено у видачі копії відповідної постанови у зв`язку з тим, що вона не є стороною кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки відносно неї слідчим було здійснено порушення її прав на визнання її потерпілою по кримінальному провадженню за фактом смерті її сина ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вона була позбавлена права на отримання та своєчасного оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому згідно ст.9 цього Кодексу слідчий зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства; всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно ч.1 та ч.2, ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Дослідженням в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000033 було встановлено, що досудове розслідування по даному провадженню проведено слідчим СВ Солонянського РВ ГУ МВС України ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 у кримінальному проваджені не набула статусу потерпілої, хоча подавала до слідчого відповідну заяву, а була лише допитана в якості свідка.

За результатами досудового розслідування слідчим Солонянського РВ ГУ МВС України ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000033 було закрито згідно постанови від 27 січня 2014 року на підставі п.1 ч.1 ст.282 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування в ході допитів свідків, а саме родичів та сусідів ОСОБА_5 було встановлено, що останній зловживав спиртними напоями, вчиняв сімейні сварки та неодноразово говорив про намір самогубства.

Також в постанові зазначено, що тіло ОСОБА_5 було направлено на СМЕ для дослідження, а причиною смерті відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 17 січня 2015 року є вогнепальне скрізне поранення лівого плеча з ушкодженням круп`яних кровоносних судин, навмисне само ушкодження пострілом з ручної вогнепальної зброї, гостра крововтрата.

Однак, відповідно до п. 1.25 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. № 6, результати експертизи оформляються документом, що має назву Висновок експерта (Експертиза трупа, Акт судово-медичного дослідження), якому надається відповідний за відділом (відділенням) порядковий номер і який складається не менш як у двох примірниках. Відповідно до п. 1.32 вказаного Порядку, Лікарське свідоцтво про смерть заповнюється та підписується відразу після закінчення розтину.

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть не може бути належним документом на підставі якого можна встановити причину смерті, оскільки воно складається після проведення відповідної експертизи, а посилання слідчого саме на такий документ в постанові про закриття кримінального провадження, тобто на лікарське свідоцтво про смерть, є помилковим та передчасним, оскільки на час прийняття оскаржуваної постанови слідчим не було отримано висновку експерта, який було складено лише 03 лютого 2014 року, а експертиза була взагалі проведена без дослідження трупа ОСОБА_5 , який був виданий згідно дозволу прокуратури Солонянського району 17 січня 2014 року.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Проте слідчим, всупереч вимог даної статті, не було встановлено як часу смерті ОСОБА_5 так і способу вчинення кримінального правопорушення, а посилання слідчого в постанові на те, що ОСОБА_5 отримав вогнепальне скрізне поранення лівого плеча, навмисно само ушкодився пострілом з ручної вогнепальної зброї, є передчасним, оскільки по кримінальному провадженню була призначена балістична експертиза, проте її висновки не надійшли і на час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження було встановлено, що згідно протоколу огляду місця події від 16 січня 2014 року поряд з трупом знаходилася рушниця RIO GALA STAR C 16-70 STAR 16/70 23/4, однак протокол її виїмки в матеріалах справи відсутній, як відсутній і протокол фіксування відсутності відбитків пальців на вказаній рушниці.

Згідно постанови про призначення балістичної експертизи від 22 січня 2014 року не встановлено яку саме рушницю було направлено на експертизу, оскільки в постанові є посилання на рушницю, яка була вилучена 16 січня 2014 року в АДРЕСА_1 , проте такий протокол вилучення рушниці в матеріалах справи відсутній, а постанова не містить будь-яких ідентифікуючих ознак рушниці, яка направлена на експертизу.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок балістичної експертизи, то посилання слідчого на те, що причиною смерті ОСОБА_5 є вогнепальне поранення, само ушкодження є передчасним, оскільки відповідно до п.4.8 наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» дослідження вогнепальних пошкоджень на одязі, пов`язаних з одночасним спричиненням тілесних ушкоджень людині, належить до компетенції судово-медичної експертизи, в окремих випадках (коли визначаються дистанція, напрямок пострілу тощо) такі питання вирішуються комплексною судово-медичною та судово-балістичною експертизою, а провідною установою слід призначати бюро СМЕ.

Однак, оскільки слідчим на час прийняття рішення про закриття кримінального провадження не було отримано ані висновків призначеної судово-медичної, ані висновків балістичної експертиз, то посилання саме на такі причини смерті ОСОБА_5 є передчасними.

В матеріалах кримінального провадження містяться також рукописні тексти записок, які були виявлені в будинку ОСОБА_5 та на які слідчий в оскаржуваній постанові посилається як на факти, що доводять вчинення ОСОБА_5 самогубства.

Проте в матеріалах справи відсутній протокол виїмки конвертів з вказаними записками, а по справі не було призначено судову почеркознавчу експертизу за результатами якої можливо було б встановити, хто саме написав такі записки.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що слідчим досудове розслідування по кримінальному провадженню проведено неповно та не всебічно. При цьому не встановлено часу, способу вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 не визнано потерпілою та не надано їй можливості скористатися своїми правами, які надані ст. 56 КПК України потерпілій під час проведення досудового розслідування, не вчинено процесуальних дій щодо виїмки предметів та документів, як речових доказів по справі, не призначено та не отримано висновків судових експертиз, які мають значення для прийняття рішення за результатами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не вчинено інших процесуальних дій щодо вилучення доказів, проведення відповідних експертиз, які б дали можливість слідчому прийняти обґрунтоване рішення щодо наявності чи відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту смерті ОСОБА_5 , яке мало місце 16 січня 2014 року, у зв`язку з чим, суд вважає, що висновки про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального провадження слідчим зроблено передчасно.

З урахуванням зазначеного, у суду є підстави вважати, що викладені в скарзі доводи є обґрунтованими, а закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України було проведено передчасно без неповного та без всебічного встановлення всіх обставин події, яка мала місце 16 січня 2014 року по факту смерті ОСОБА_5 та свідчить про недотримання при винесені постанови про закриття кримінального провадження, передбаченої ст.9 КПК України засади кримінального провадження, як законність, а саме: повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зазначені у скарзі доводи ОСОБА_3 дають підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим зазначена скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.303-307, 318-380, 395 КПК України, суд

П О СТ А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови слідчого СВ Солонянського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 27 січня 2014 року про закриття кримінального провадження.

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2014 року, задовольнити.

Постанову слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27 січня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2014 року, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 18 грудня 2015 року.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1