справа № 462/46/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000617 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 27.01.2006 року Франківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, 18.06.2008 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 05.11.2013 року близько 22.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вокзалі ст.Львів-Приміський, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_7 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, при цьому відкрито заволодів коштами потерпілого в сумі 11 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий (а.с. 25), одружений, до затримання не працював, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (а.с.27), хворіє на ряд важких хронічних захворювань, в зв`язку з чим потребує постійного кваліфікованого лікування (а.с. 108-109, 152-153, 179).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги дійсні обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, незначну суму викрадених коштів, які були повернуті потерпілому, відсутність претензій зі сторони потерпілого, в тому числі цивільного позову, щире розкаяння обвинуваченого у скоєному, його вкрай незадовільний стан здоров`я, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також встановлені судом вищенаведені дані про його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України строком на чотири роки.
При цьому, суд, приймаючи до уваги наведені обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідностідо ст.100 КПК України.
Процесуальних витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , з врахуванням звільнення його від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, про що також заявив клопотання прокурор.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази: грошову купюру номіналом 10 грн., 2006 року випуску, ЄД 8733027, та грошову купюру номіналом 1 грн., 2011 року випуску, РА 8387789, які передано потерпілому (а.с.45), повернути потерпілому ОСОБА_7 , як власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_5 обов`язок з`являтись в суд за першою вимогою, звільнивши його з під варти із залу суду негайно.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1