11-кп/775/405/2015(м)
222/991/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора

за участю захисника

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені 24 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000075, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володарського районного суду Донецької області від 19 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вараксіне Киштовського району Новосибірської області (РФ), громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше засудженого:

30.03.2015 року Володарським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням за ст.ст.75,76 КК України на 1 рік,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання призначене ОСОБА_7 вироком Володарського районного суду Донецької області від 30 березня 2015 року постановлено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи 245,52 грн.,

встановила:

згідно з наведеним вироком ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

В кінці січня 2015 року, точної дати під час проведення досудового розслідування встановлено не було, близько 24 години, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи навмисно, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що їх не бачать, пройшли до нежилого домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , де з металевого вагончика, який знаходився на задньому дворі вказаного домоволодіння, заволоділи двома металевими швелерами довжиною 2,5 м кожний, металевим швелером довжиною 3,5 м, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5081,90 грн. (вартість 1м швелеру - 597,87 грн). З викраденим зникли, після чого ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Він же, в кінці січня 2015 року, точної дати під час проведення досудового розслідування не встановлено, близько 23 години 30 хвилин, повторно, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи навмисно, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переконавшись, що їх не бачать, прийшли до того ж самого нежилого домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , де з металевого вагончика, який знаходився на задньому дворі вказаного домоволодіння, заволоділи шістьма металевими трубами довжиною 7м кожна, шістьма металевим трубами довжиною 9 м кожна, діаметром 2,0 дюйми, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на суму 9704,64 грн. (1м труби - 101,9 грн.). Викрадене винесли за територію домоволодіння, завантажили на причеп прикріплений до автомобілю під керуванням, особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Не погодившись із рішенням районного суду, захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів своєї апеляції посилається на те, що суд вийшов за рамки пред`явленого обвинувачення, яке описане у обвинувальному акті, визначивши власника вагончику, належність майна, спосіб і час викрадення. Крім того, вказує, що в процесі розгляду справи було порушено право на захист, оскільки обвинувачений фактично заявив суду про відсутність коштів для залучення захисника, однак, суд, на його думку, дане клопотання проігнорував. Зазначає, що потерпілу не було повідомлено належним чином про час, дату та місце розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого, який просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, обвинуваченого, який підтримав апеляцію захисника та просив задовольнити її в повному обсязі, прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення та просив залишити його без зміни, а апеляцію захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його свідчень, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ст.349 КПК України. Тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується доводів скарги захисника, відносно порушення права на захист обвинуваченого вони є необґрунтованими.

Зокрема з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, з якою він ознайомився і власноруч підписав (а.с.144-149, т.1). Крім того, згідно носія інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано перебіг судового засідання, ОСОБА_7 отримав пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого, з`ясовано чи розуміє він вірно вказані права, на що останній відповів ствердженням.

Крім того, дотримано й додержання прав потерпілої про право бути присутньою в судовому засіданні, шляхом надання заяви про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 без її безпосередньої участі в суді (а.с.24, т.1). З огляду на вказане, доводи апеляції захисника в цій частині є безпідставними.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував обставини справи в їх сукупності, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують його покарання та не встановив обставин, що обтяжують покарання, і призначив ОСОБА_7 покарання відповідно до ст. 65 КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень, передбачених ст.407 кримінального процесуального кодексу України, які б були безперечною підставою для скасування судового рішення колегією суддів не виявлено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Володарського районного суду Донецької області від 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3