УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №294/1943/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 191 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, працюючого директором приватної агрофірми "Обрій" с. Троща Чуднівського району Житомирської області, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не судимого, згідно ст.89 КК України, -
засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обв`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 158 312,50 грн., в часткове задоволення цивільного позову.
Таким чином, ОСОБА_7 здійснив розтрату чужого майна, яке йому було ввірене на загальну суму 29 480,57 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися в розтраті чужого майна, яке йому було ввірене на загальну суму 29 480,57 грн., ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та постановити щодо нього виправдувальний вирок. Вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки зерно кукурудзи належить йому, право власності ОСОБА_10 на дане зерно не визначено. Розписка про отримання ним зерна кукурудзи не може слугувати доказом взяття ним на відповідальне зберігання даного зерна з кримінальною відповідальністю за його можливу розтрату, оскільки арешт на вказане зерно не накладався, крім того в розписці не зазначена його точна кількість, а отже остання є нікчемною. Також, зазначає про необґрунтоване вирішення судом цивільного позову, оскільки ОСОБА_10 діє як посадова особа СФГ «На валах», тобто від імені юридичної особи, а тому не може бути визнаний потерпілою стороною та цивільним позивачем, крім того, вартість кукурудзи визначена на підставі незаконної довідки. Крім того, вказує, що судом спотворено його покази та покази свідків, що стверджується матеріалами звукозапису судового процесу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Вказує на не доведеність в судовому засіданні факту того, що власником зерна кукурудзи і, відповідно, потерпілим є ОСОБА_10 . Вважає, що розписка ОСОБА_7 про отримання ним від працівників міліції зерна кукурудзи не тягне за собою юридичної відповідальності, оскільки слідчий або прокурор не звертались до суду з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Крім того, докази досліджені судом свідчать про наявність спору між учасниками господарської діяльності і не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
В запереченнях прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 йдеться про законність та обґрунтованість вироку суду, залишення поданих апеляційних скарг без задоволення, а вирок суду без зміни.
В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_10 , не з`явися, будучи належним чином 22.09.2015 року повідомлений під розписку про час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги з наведених в них мотивів, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в мотивувальній частині вироку місцевого суду не зазначено того, що судом встановлено обставини вчинення злочину.
Відповідно до пп.1 п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ані в обвинувальному акті, ані у судовому рішенні не викладено обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 і від якого він може захищатися відповідно до вимог кримінального процесуального закону
Так, згідно вироку суду, в судовому засіданні були досліджені докази, але в мотивувальній частині суд вказав лише обставини з`ясовані органом досудового розслідування в порушення вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 йдеться про те, що судом спотворено його покази та покази свідків, що стверджується матеріалами звукозапису судового процесу. Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити вказані доводи апелянта, оскільки наявний в матеріалах кримінального провадження технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції (а.п. 190) не відтворює аудиозапис судових засідань.
Апеляційний суд вважає вищевказане істотними порушеннями кримінального процесуального закону.
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що представник потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_13 , який приймав участь в судовому провадженні, відповідно до ст. 58 КПК України не мав права представляти інтереси ОСОБА_12 , оскільки згідно витягу з реєстру адвокатів України, адвокатська діяльність ОСОБА_13 була зупинена з 31.03.2015 року згідно поданої заяви.
З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, беручи до уваги, що такі порушення з вищенаведених підстав неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 7, 407, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: