Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Провадження № 1-м/279/1/15 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в приміщенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,
ВСТАНОВИВ:
28.12.2015 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому зазначено, що 08.12.2015 року наказом №2524/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Хотинівка, Коростенського району Житомирської області.
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, Міністерство юстиції України просить: визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року .
Вироком Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року, який згідно касаційної ухвали Архангельського обласного суду від 03.04.2012 року залишено без змін, ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.222 КК РФ (незаконне придбання і носіння боєприпасів) - до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі без штрафу; за ч.1 ст.318 КК РФ (застосування насильства відносно представника влади) - до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.226 КК РФ (викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.69 КК РФ остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців без штрафу з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 вираховувати з 17.02.2012 року. При цьому у вироці суду зазначено про зарахування в строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 01.12.2011 року по 16.02.2012 року. Вирок Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року набрав законної сили 03.04.2012 року.
03.02.2014 року на підставі Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання.
За результатами вивчення матеріалів запиту на відповідність вимогам статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, та статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, Міністерством юстиції України було встановлено відсутність обставин, які виключають (передачу) прийняття засудженої особи, та прийнято рішення про прийняття громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком суду Російської Федерації, для подальшого відбування покарання в Україні.
ОСОБА_4 є громадянином України, який висловив письмове бажання бути переданим в Україну для відбування покарання. ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 222 (незаконне придбання та носіння боєприпасів) Кримінального кодексу Російської Федерації, частиною 1 статті 318 Кримінального кодексу Російської Федерації (застосування насильства щодо представника влади), а також частиною 1 статті 226 Кримінального кодексу Російської Федерації ( викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №1 УФСВП Росії у Архангельській області». Кінець відбуття строку покарання - 31.05.2016 року.
Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням позиції прокурора, який підтримав клопотання Міністерства юстиції України, про що подав до суду заяву, вважає за необхідне привести вирок суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_4 у відповідність з законодавством України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.
Виходячи з положень ст. 10 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
При цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце його проживання в Україні: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією листа ДМС України від 30.09.2015 року № 6.4/9276-15, копіями паспорту громадянина України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що підтверджується його письмовою заявою від 26.09.2014 року.
За вироком Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року, який згідно касаційної ухвали Архангельського обласного суду від 03.04.2012 року залишено без змін, ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.222 КК РФ (незаконне придбання і носіння боєприпасів) - до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі без штрафу; за ч.1 ст.318 КК РФ (застосування насильства відносно представника влади) - до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.1 ст.226 КК РФ (викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.3 ст.69 КК РФ остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців без штрафу з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд враховує наступні положення законодавства України.
Визначаючи статтю закону України про кримінальну відповідальність, якою передбачена відповідальність за кримінальний злочин, вчинений засудженим, суд виходить з того, що ОСОБА_4 , як встановлено вироком суду РФ, вчинив - незаконне придбання і носіння боєприпасів; застосування насильства відносно представника влади; викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів.
Частина перша статті 263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та караються такі діяння позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.
Частина перша статті 345 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та караються такі діяння обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Частина перша статті 262 КК України передбачає кримінальну відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв чи радіоактивних матеріалів або заволодіння ними шляхом шахрайства та караються такі діяння позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Таким чином, на момент вчинення інкримінованих злочинів, відповідно до Кримінального кодексу України, дії ОСОБА_4 належать кваліфікації за ч. ст.263, ч.2 ст.345 та ч.1 ст.262 КК України.
Тому на підставі вище викладеного та з урахуванням положень ч.4 ст.610 КПК України, слід визначити засудженому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за ч.1 ст.263 КК України, ч.2 ст.345 КК України, а також ч.1 ст.262 КК України, не змінюючи міри покарання, яка була визначена вироком іноземної держави із застосуванням ч.1 ст.70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_4 - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
З 24.12.2015 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
При приведенні вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд за власною ініціативою, вважає за доцільне зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 17.02.2012 року до 03.04.2012 року у строк відбутого покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
На підставі вищезазначеного та керуючись Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, ст.ст. 602,606,609,610 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Привести вирок Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.263 Кримінального Кодексу України (незаконне придбання і носіння боєприпасів) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.345 Кримінального Кодексу України (застосування насильства відносно представника влади) - до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі без штрафу; та за ч.1 ст.262 Кримінального Кодексу України (викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів) до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 Кримінального Кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_4 4 (чотири) роки 6 (шість)місяців позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув"язнення з 01.12.2011 року по 16.02.2012 року та з 17.02.2012 року до 03.04.2012 року, у строк відбутого покарання за вироком Пінежського районного суду Архангельської області від 17.02.2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Копію ухвали надіслати Міністерству юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Суддя: ОСОБА_1