Пр. №1-кс/155/1/16
Справа №155/1756/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року місто Горохів

Слідчий суддя Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представників потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000013, -
В С Т А Н О В И В:
Представники потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000013. Свою скаргу мотивують тим, що 12 січня 2014 року близько 06 години 00 хвилин ОСОБА_8 в с.Вільхівка Горохівського району Волинської області згвалтував ОСОБА_5 . 12 січня 2014 року ОСОБА_5 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення. На підставі ст.214 КПК України слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості по факту згвалтування та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України. 31 березня 2014 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 вищевказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Представником заявника адвокатом ОСОБА_4 до Горохівського районного суду Волинської області було подано скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Вищевказана постанова була скасована прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, а слідчого було зобов`язано провести досудове розслідування у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КПК України. Після цього слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області до ЄРДР було внесено відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України, хоча, на думку представників потерпілої, дії останнього слід кваліфікувати за ч.2 ст.153 КК України, оскільки ОСОБА_8 раніше вчиняв злочин, передбачений ст.152 КК України. 21 квітня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 знову було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000013 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка 20 липня 2015 року була скасована слідчим суддею Горохівського районного суду Волинської області. Однак 29 вересня 2015 року вже слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 знову було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000013 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка на даний час оскаржується. Копію цієї постанови представник потерпілої ОСОБА_4 отримав поштою 27 жовтня 2015 року. Представники потерпілої вважають, що слідчимвсупереч вимогам кримінально-процесуального закону досудове розслідування провадиться не всебічно, не повно та упереджено. Так, слідчий ОСОБА_9 неодноразово в усній формі повідомляв ОСОБА_5 про те, що вищевказане кримінальне провадження буде закрито і ОСОБА_8 покараний не буде. У зв`язку з цим ОСОБА_5 подала скаргу до прокуратури та начальника слідчого управління. Слідчий ОСОБА_7 в порушення вимог ст.221 КПК України незаконно відмовила представнику потерпілої адвокату ОСОБА_4 в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим останній подав відповідну скаргу прокурору Волинської області. Крім того, слідчий ігнорує докази, які прямо підтверджують винуватість ОСОБА_8 , а саме виявлення у заявника тілесних ушкоджень, наявності відповідних судових експертиз, висновки яких слідчим тлумачаться довільно. Допитані лікарі, які надавали потерпілій психолого-психіатричну допомогу, а саме лікар-психолог ОСОБА_10 та лікар-психіатр ОСОБА_11 показали, що найтяжчий діагноз, поставлений потерпілій, перебуває в прямому причинному зв`язку із згвалтуванням. Однак слідчим вищевказані показання лікарів оцінюються не комплексно, а вибірково, на користь ОСОБА_8 . У зв`язку з вищевикладеним представники потерпілої просять скасувати постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000013.
В судовому засіданні представники потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 скаргу підтримали із зазначених у ній підстав, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представника потерпілої, прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги, приходжу до висновку про те, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Так, ухвалою слідчого судді від 20 липня 2015 року вже була скасована постанова слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 від 21 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження,внесеного 21 січня 2014 року до ЄРДР за № 0000013. Вищевказана постанова була скасована у зв`язку з тим, що слідчим не було вчинено всіх передбачених КПК України дій для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення. Зокрема, слідчим не взято до уваги та не надано належної оцінки показанням лікарів-психологів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однобоко та на власний розсуд тлумачився висновок комісійної судово-медичної експертизи № 77 від 25 грудня 2014 року.

При розгляді скарги встановлено, що 29 вересня 2015 року слідчим СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області було вдруге винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 21 січня 2014 року до ЄРДР за № 0000013.

Також встановлено і це вбачається із постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29 вересня 2015 року, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000013, що слідчим ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст.91-92 КПК України, виконано приписи, які були зазначені в ухвалі слідчого судді від 20 липня 2015 року, що свідчить про повну перевірку фактичних обставин справи та правомірність висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Зокрема, із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12 січня 2014 року близько 12 години 00 хвилин до Горохівського РВ УМВС України у Волинській області надійшла заява ОСОБА_5 . У вищевказаній заяві ОСОБА_5 зазначила про вчинення ОСОБА_8 відносно неї зґвалтування із застосуванням фізичного насильства, яке полягало у нанесенні удару долонею по обличчю.

Того ж дня у період з 13 години 40 хвилин по 14 годину 55 хвилин слідчим СВ Горохівського РВ було проведено огляд місця події за участю потерпілої ОСОБА_5 . Під час огляду виявлено та вилучено жіночі сережки, однак будь-яких столових приборів (ножів, виделок) у приміщенні літньої кухні виявлено не було. Із фототаблиці, яка додана до протоколу, вбачається, що обстановка в приміщенні не порушена.

Після проведення огляду місця події працівниками міліції о 15 годині 35 хвилин проводився допит ОСОБА_5 із застосуванням технічних засобів, однак у зв`язку із збоєм програмного забезпечення виготовлення відповідного відеофайлу виявилось неможливим.

29 січня 2014 року потерпіла ОСОБА_5 допитувалася додатково, однак вона відмовилась давати показання, посилаючись на ст.63 Конституції України, після цього вона декілька разів не з`являлася для проведення з нею допиту в якості потерпілої.

Допитана 14 лютого 2014 року в якості потерпілої ОСОБА_5 у присутності представників ОСОБА_12 та ОСОБА_6 показала, що 11 січня 2014 року вона в компанії друзів та свого чоловіка святкувала день народження ОСОБА_13 , де всі вживали алкогольні напої. Близько 22-23 години компанія вирішила продовжити святкування у магазині, належному ОСОБА_8 , при цьому останній приєднався до них. Ближче до ранку 12 січня у приміщенні магазину залишились потерпіла, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а чоловік потерпілої покинув компанію та пішов додому. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 сказали потерпілій, що проведуть її додому, однак ОСОБА_8 запропонував їй пройти до її будинку через стежку подвір`я його родичів і сказав, що її проведе, оскільки це було йому по дорозі. Коли потерпіла з ОСОБА_8 зайшли на подвір`я домоволодіння його сестри ОСОБА_18 , останній різко захопив потерпілу за руки ззаду та, відкривши двері літньої кухні, які не були зачинені на замки, заштовхнув її всередину приміщення. Після цього ОСОБА_8 затягнув потерпілу в другу кімнату та штовхнув на лавку. ОСОБА_8 сказав, щоб потерпіла роздягалась, і коли вона запитала, для чого, ОСОБА_8 сказав, що вона зараз побачить, схопив її за волосся голови і примусив роздягатись. Тоді потерпіла самостійно зняла із себе верхній одяг, а ОСОБА_8 , тримаючи її однією рукою за волосся, іншою рукою стягував з неї штани та нижню білизну, погрожуючи при цьому, що вб`є. Після цього ОСОБА_8 повернув потерпілу спиною до себе та вступив із нею у статевий акт природним способом. Коли потерпіла почала вириватись, ОСОБА_8 взяв ніж, яким погрожував прирізати потерпілу. Не змігши закінчити статевий акт до кінця, ОСОБА_8 розвернув потерпілу обличчям до себе, внаслідок чого остання впала на коліна. Тоді ОСОБА_8 сказав, щоб вона вступила із ним в статевий акт оральним способом, а коли потерпіла відмовилась, ОСОБА_8 наніс їй удар долонею руки по обличчю. Після цього потерпіла вступила із ОСОБА_8 в статеві зносини оральним способом, однак ОСОБА_8 знову не зміг закінчити акт до кінця та сказав, щоб потерпіла йому мастурбувала, що вона і зробила. Тоді через декілька секунд ОСОБА_8 закінчив статевий акт. Закінчивши статевий акт, ОСОБА_8 сказав, щоб потерпіла йшла додому та пригрозив, що якщо вона про це кому-небудь розкаже, то буде гірше. Після цього потерпіла пішла додому та про дану подію розповіла своєму чоловіку. Крім цього, під час допиту потерпіла ствердила, що вона мала із ОСОБА_8 статеві стосунки два роки тому та тоді, коли вона ще навчалась у 8 класі, 12 січня 2014 року статеві стосунки із ОСОБА_8 відбулися проти її волі, і хоча тоді вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, однак добре все пам`ятає.

Також потерпіла показала, що фізичне насильство полягало у насильницькому утриманні за її одяг руками (хоча попередньо жодних показань про утримання за одяг не було), перешкоджанні можливості втекти (хоча про спроби утекти потерпіла не говорила), насильницькому утриманні за волосся під час статевих зносин (потерпіла вказувала, що за волосся її утримував ОСОБА_8 до статевих зносин); сам факт статевих зносин з погрозою фізичною розправою; нанесенні удару по обличчю рукою.

Проведеною в ході досудового розслідування судово-медичною експертизою встановлено, що у потерпілої експертизою виявлено синець обличчя, піднігтьовий крововилив 2-го пальця правої кисті, садна колінних суглобів. Виявлені ушкодження розміщені в ділянках тіла, доступних для їх заподіяння власною рукою. Допускається виникнення ушкоджень внаслідок падіння потерпілої на тверду поверхню (падіння передньою поверхнею тіла) з висоти власного зросту. Яких-небудь ушкоджень в ділянці статевих органів, які вказували б на введення статевого члена в піхву, експертизою не виявлено, в мазках і тампонах з вмістом піхви і ротової порожнини ОСОБА_5 сперматозоїдів не виявлено.

Крім цього, при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_8 крові та інших тканин не виявлено, а також не виявлено у нього і будь-яких тілесних ушкоджень, в тому числі в ділянці статевих органів.

В ході одночасного допиту ОСОБА_5 із ОСОБА_8 потерпіла показала, що ОСОБА_8 шарпав її за волосся, а вона сама активних дій для перешкоджання зґвалтуванню не вчиняла та тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не спричиняла. Поряд з цим потерпіла показала, що вона намагалась вкусити статевий член ОСОБА_8 під час зайняття статевим актом оральним способом, та коли вона зціпила зуби під час перебування статевого члена в області її ротової порожнини, ОСОБА_8 наніс їй удар рукою по обличчю. У своїх показах 29 січня 2014 року потерпіла стверджувала, що цей удар нанесено ОСОБА_8 у зв`язку із відмовою потерпілої вступати із ним в статевий акт оральним способом, тобто до початку статевого акту оральним способом. Про будь-які інші удари ОСОБА_8 потерпіла не вказує, показавши лише, що ОСОБА_8 наніс один удар рукою в область обличчя, а інших ударів він їй не наносив.

11 березня 2015 року потерпіла ОСОБА_5 в ході додаткового допиту показала, що йшла додому в компанії із ОСОБА_8 , хоча дорога до неї додому через домоволодіння його родичів була довшою. Цією дорогою вона ходила декілька разів, а в інших випадках ходила ближчою стежкою. Крім цього, потерпіла показала, що ОСОБА_8 в приміщенні літньої кухні придушував її за плечі, внаслідок чого вона впала на коліна. Цього разу ОСОБА_5 у своїх показаннях зазначила, що лише намагалась зціпити зуби, коли статевий член ОСОБА_8 перебував у її ротовій порожнині, але тільки легко його прикусила, після чого ОСОБА_8 вдарив її по обличчю рукою. Потерпіла показала, що під час статевих зносин оральним способом вона здійснювала мастурбування статевого члена та що саме через її спробу прикусити статевий член та небажання продовжувати статеві зносини оральним способом ОСОБА_8 наніс їй удар по обличчю. Крім цього, потерпіла показала, що в неї боліла голова через те, що ОСОБА_8 тримав її за волосся. Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 ствердила, що удар наніс ОСОБА_8 під час статевого акту оральним способом.

Також потерпіла стверджувала, що статевий акт тривав в цілковитій темряві, однак вона не змогла пояснити, яким чином у темноті вона побачила, що ОСОБА_8 тримав в руках ніж, який до її горла не приставлявся.

Проведеною судово-медичною експертизою у ОСОБА_5 не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, які б вказували на насильницьке тримання її за волосся всупереч її волі.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 будь-яких дій для втечі з кімнати не вчиняла, так само як не вчиняла будь-якого опору, застосування ножа ОСОБА_8 теж не знайшло свого підтвердження в ході цього розслідування, оскільки жодних столових приборів в літній кухні під час огляду місця події виявлено не було.

Крім цього, слідчим було зроблено висновок про те, що ОСОБА_5 могла отримати тілесні ушкодження та пошкодження одягу внаслідок падіння з висоти власного зросту по дорозі додому. Вищевказаний висновок підтверджується показами чоловіка потерпілої ОСОБА_19 та проведеною в ході досудового розслідування судово-медичною експертизою.

Так, комісійна судово-медична експертиза проводилася в період з 08 грудня по 25 грудня 2014 року на підставі наявних матеріалів кримінального провадження з урахуванням питань згідно постанови слідчого. Експертизою не спростовано висновку судово-медичної експертизи № 07 від 27 лютого 2014 року. Експертизою враховано лише показання ОСОБА_5 від 14 лютого 2014 року, однак не враховано показання ОСОБА_5 під час одночасного допиту із ОСОБА_8 28 березня 2014 року, не взято до уваги показання ОСОБА_5 , надані нею під час проведення слідчого експерименту 28 березня 2014 року, де вона показала обставини, за яких вона отримала тілесні ушкодження. При цьому комісія допускає можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_20 внаслідок падіння з висоти власного зросту.

З листа головного лікаря Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м.Луцька вбачається, що ОСОБА_5 05 лютого 2014 року зверталась до лікаря-психіатра поліклінічного відділу лікарні, їй встановлено діагноз Посттравматичний стресовий розлад, який міг виникнути внаслідок зґвалтування. Допитаний в якості свідка лікар ОСОБА_10 дав показання щодо суті та особливостей вищевказаного діагнозу, що також було враховано слідчим при вирішенні питання про закриття кримінального провадження.

Отже, у зв`язку з вищевикладеним вважаю, що слідчим вчинено передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення, в результаті чого слідчий зробив правомірний висновок про наявність достатніх підстав прийняття оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим вчинено всі передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин кримінального правопорушення, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.306-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги представників потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Горохівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 від 29 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000013 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали - протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1