Справа № 363/1363/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1400/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 09.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Сакського району Кримської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого в ТОВ «Велес Агро» на посаді столяра, не одруженого, місце реєстрації відсутнє, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків з врахуванням вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

До набрання законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_7 обрано у виді тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 управління Державного департаменту з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, взявши під варту із зали суду.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Думанці, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та покладено обов`язки передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

01.03.2015 року, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_8 про крадіжку туш курей з місця їхньої роботи, а саме з цеху забою та переробки птиці № 1 ТОВ «Комплекс Агромарс». За попередньою домовленістю, 02.03.2015 року приблизно о 3.00 годині ОСОБА_7 перебуваючи на нічній зміні, таємно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяв з цеху, 14 туш курей породи «бройлер» загальною вагою 17,5 кілограм вартістю 563 гривні. Після чого передав через паркан ОСОБА_8 , який мав віднести викрадене додому, однак був помічений охоронцем, який затримав його. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця. Вказаними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдали ТОВ «Комплекс Агромарс» матеріального збитку на загальну суму 563 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого ним кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а його колишня дружина самостійно не в змозі їх утримувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, віднесене до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд врахував те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, кримінальне правопорушення вчинено під час іспитового терміну та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

.
Головуючий :

Судді: