Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2038/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду селища Гусятин кримінальне провадження №0000251 від 07 вересня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працює в Яблунівському обласному комунальному дитячому протитуберкульозному санаторії, з середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин при наступних обставинах: 07.09.2015 року близько 08 год. 00 хвилин по вул. Наливайка, що у с. Сухостав Гусятинського району Тернопільської області між місцевими жителями обвинуваченою та ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка. Під час якої, реалізуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно нанесла ОСОБА_7 удар рукою в область лівого вуха та губи, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій вушній раковині, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України при наступних обставинах: 07.09.2015 року близько 08 год. 00 хв. по вул. Наливайка, що у с. Сухостав Гусятинського району між місцевими жителями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла у бійку. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та реалізуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів ногою в область кисті правої руки, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ої п`ясної кістки правої кисті, обширного синця на правій кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину не визнає повністю. Із показань, наданих обвинуваченою в судовому засіданні, вбачається, що вона не виключає завдання тілесних ушкоджень потерпілому на обличчі, коли захищалась від побоїв останнього за наступних обставин. ОСОБА_4 показала, що зранку 07.09.2015 року вона йшла по дорозі, коли ОСОБА_7 закривав хвіртку та підійшов до неї і в них виникла суперечка через рів, а потім її вдарив. Коли потерпілий ОСОБА_7 її бив, вона не кричала, а захищалася і руками била його по обличчю, чим могла нанести удари. Лозінський кинув її на сітку, вона поїхала і ОСОБА_7 через неї також впав, після чого він встав і побіг. Потім підбіг її чоловік ОСОБА_5 та допоміг встати з сітки. Вони з чоловіком побачили, що ОСОБА_7 вибіг з свого подвір`я до них з якимось предметом та втекли до свого господарства напроти. Цивільний позов не визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 07.09.2015 року зранку перебуваючи по місцю свого проживання в с. Сухостав, позичав козли на риштування і на вулиці побачив сусідку, обвинувачену ОСОБА_4 , яка нічого не кажучи нанесла йому удар правою рукою у вухо, після чого він впав на коліна. По відношенню до неї він знаходився збоку, а обвинувачена з правої сторони. Коли він впав на коліна, то з`явився обвинувачений ОСОБА_5 , який почав його копати ногами. Потім вони били та копали його обоє в різні частини тіла. В руку ногою копнув ОСОБА_9 , це він зрозумів, бо удар був з силою чоловіка, а також бив його по ребрах. ОСОБА_9 йому наніс 5-6 ударів ногою. Він в правій руці відчув різку біль, рука спухла. Його дружина ОСОБА_10 це побачила, наробила крику і обвинувачені залишили його. Між ним та обвинуваченими з 2007 року неприязні відносини. ОСОБА_4 нанесла йому удари в вухо, в губу, синці в області лиця утворились внаслідок її ударів. Перелом пальця і синець на правій кисті спричинив йому ОСОБА_5 .

Незважаючи на те, що обвинувачена не визнає свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину, вина ОСОБА_4 в повному обсязі доведена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 07.09.2015 року зранку вона виганяла пасти худобу, а її чоловік ОСОБА_7 пішов до сусіда ОСОБА_11 по козли. Коли вона поверталась, на відстані приблизно 100-120 метрів з горбка побачила, що обвинувачені копають та б`ють її чоловіка, який кричав. Вона також почала кричати, після чого вони лишили його і пішли на своє подвір`я. Коли вона підійшла до чоловіка, то він вже піднявся, з лівого вуха йшла кров і губа була розбита, почала пухнути права рука. З його слів, його боліли ребра з лівої сторони. Після цього вони подзвонили в міліцію і поїхали в лікарню.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 07 вересня 2015 року зранку до нього в домогосподарство в с. Сухостав прийшов ОСОБА_7 по тачки. Через приблизно півгодини часу прийшов віддавати та казав, що шарпався і бився з ОСОБА_13 . Лице та ніс були подряпані, казав що болить права рука. Коли ОСОБА_7 брав тачки, то ніяких царапин на ньому не було. Йому відомо, що в потерпілого з ОСОБА_14 неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що 07 вересня 2015 року вела дитину в садок та на вулиці біля господарства ОСОБА_12 в с. Сухоставі, бачила ОСОБА_7 , який віз тачку. Коли вона приблизно через 15 хв. поверталась, то ОСОБА_7 присів і витирався. Того ж дня з обіду вони розмовляли по телефону і він їй казав, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 били його, ОСОБА_9 з розгону копнув, має зломаний палець.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України підтверджується також наступними доказами: - висновком експерта № 291 від 08.09.2015 року Чортківського міжрайонного відділення Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, згідно якого на підставі даних медичних документів, повідомлених обставин справи у гр. ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий косий уламковий перелом 1-ої п`ястної кістки правої кисті, обширний синець на правій кисті, садно на лівій вушній раковині, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи. Тілесне ушкодження у вигляді забою правої кисті з переломом 1-ої п`ястної кістки правої кисті та синець на правій кисті, за ознакою тривалого розладу здоров`я,-відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки для свого повного загоєння, при звичайному перебігу травматичного процесу, потребує термін тривалістю понад 3 тижні (більше як 21 день). Садно на лівій вушній раковині та крововилив на слизовій оболонці верхньої губи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид та властивості, утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах викладених у постанові (а.с.38-39). Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 підтвердив викладене в Висновку № 291 від 08.09.2015 року.

Із протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиць до нього від 15.10.2015 року, що проводився в с.Сухостав за участю потерпілого ОСОБА_7 за участю понятих та статистів вбачається, що ОСОБА_7 розповів та показав як 07 вересня 2015 року близько 08 год. 00 хв. перебував на вул. Наливайка у с. Сухостав, біля свого домогосподарства його сусідка ОСОБА_19 правою рукою нанесла йому один удар в ділянку лівого вуха. Від завданого удару він упав на коліна та на руки, при цьому випустивши з рук тачку. Потерпілий зазначив, що ОСОБА_19 нанесла йому удар рукою кулаком в голову(а.с. 88-91).

ОСОБА_4 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному

кабінетах Гусятинської ЦКРЛ не знаходиться, що підтверджується довідками поліклініки № 253 та №99 від 15.09.2015 року (а.с.97,98).

При таких обставинах суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, так як вона вчинила умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .
Доводи обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона не умисно, а під час самозахисту могла нанести легкі тілесні ушкодження потерпілому суд оцінює критично та визнає такими, що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України у відповідності до вимог статті 65 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченої, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, та вважає за необхідне обрати їй покарання у виді штрафу.

При призначенні такого виду покарання, суд враховує, що пом`якшуючих та обтяжуючих вину ОСОБА_4 обставин не встановлено.

Дане покарання обвинуваченій, на думку суду, відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, її виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди, яка полягає в тому, що він терпів фізичний біль, порушився звичний ритм життя в зв`язку із побутовими незручностями, був змушений оббивати порози різних інстанцій, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала
Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені обставини кримінального провадження, а саме те, що потерпілому ОСОБА_7 внаслідок вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення завдані фізичний біль та душевні страждання, які виразились у порушенні звичного для нього способу життя, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого моральна шкода в розмірі 1000 грн. Такий розмір моральної шкоди буде в повній мірі відповідати принципам розумності, виваженості та справедливості.
Щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 в умисному спричиненні ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, ОСОБА_5 своєї вини не визнає. Допитаний в судовому засіданні показав, що 07.09.2015 року біля 08:00 год. ранку побачив, що на вулиці його дружина ОСОБА_4 шарпається з ОСОБА_7 . Коли за вишнями він побачив, що конфлікт продовжується, він наблизився десь біля 58 м, а ОСОБА_7 втік на своє подвір`я. Він допомагав дружині піднятись, коли з подвір`я вибіг потерпілий з трубою та виражався нецензурними словами. Після цього він з дружиною втекли на подвір`я домогосподарства напроти, яке утримують. Тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не спричиняв, навіть до останнього не добіг. З ОСОБА_20 в них конфлікти вже багато років, на даний час сварки виникають через каналізацію. На час конфлікту, який тривав біля трьох хвилин, інших осіб не було, ніхто не кричав. Просить виправдати його, цивільний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що вважає, що удар ногою в праву руку, від якого в нього перелом 1-ої п`ястної кістки правої кисті та обширний синяк, був нанесений саме ОСОБА_21 , бо він відчув, що удар був «чоловічим». Звідки та з якої сторони з`явився ОСОБА_21 він не бачив. Обвинувачені обоє його копали та били по різних частинах тіла, коли він знаходився в лежачому положенні. Копала ногами його і обвинувачена ОСОБА_4 . Конкретно хто з обвинувачених, скільки, чим та куди наносив удари, він достеменно не знає, бо обличчя закривав руками обороняючись від них.

Хоча згідно поданого стороною обвинувачення протоколу проведення слідчого експерименту від 15.10.2015 року та фототаблиці до нього(а.с.88-91) потерпілий розповідав, що після того, як ОСОБА_4 нанесла йому удар в ділянку лівого вуха та він впав на коліна та на руки «бачив, як до них у напрямку від свого домогосподарства підбіг ОСОБА_22 , який разом із ОСОБА_23 почали наносити йому удари ногами у ділянку тулуба, рук та ніг. Хто в які ділянки тіла наносив удари він вказати не може, оскільки він закрив обличчя та голову руками… ОСОБА_19 та ОСОБА_9 спільно нанесли йому близько 10 ударів в ділянку рук, ніг та тулуба. В подальшому ОСОБА_24 , відчувши біль в ділянці ребер з обох боків, схопився там руками, та в той час ОСОБА_22 наніс йому удар ногою, а саме у великий палець правої руки, внаслідок чого потерпілий відчув різку фізичну біль». В подальшому тексті протоколу зазначено, що за допомогою статистів ОСОБА_24 продемонстрував, куди саме йому наносили удари ногами ОСОБА_19 та ОСОБА_9 та як ОСОБА_22 наніс йому удар ногою у великий палець правої руки. Тобто, під час проведення слідчого експерименту потерпілий розповідав про те, що хто з обвинувачених та в які ділянки тіла наносив удари він вказати не може, оскільки він закрив обличчя та голову руками, а вже на місцевості за допомогою статистів він продемонстрував, куди саме йому наносили удари ногами обвинувачені та зокрема, ОСОБА_22 .

Отже, показання потерпілого ОСОБА_7 надані в судовому засіданні в частині показань стосовно обвинувачення ОСОБА_21 , є непослідовними та суперечливими.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив свідок ОСОБА_25 , який в судовому засіданні показав, що 07.09.2015 року зранку він їхав велосипедом до ОСОБА_26 поремонтувати косу та з горбка з відстані біля 100-150 м побачив що ніби попадали на землю діти. Потім впізнав що це були жінка ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вони ніби обнялись. Потім із-за хати підбіг ОСОБА_22 . Тоді побачив як ОСОБА_27 вискакує з палицею з подвір`я і почав до них кричати. До ОСОБА_14 він тоді не поїхав.

Критично ставиться суд і до показань, наданих свідком ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що з відстані приблизно 100-120 метрів з горбка побачила, що обвинувачені копають та б`ють її чоловіка, який кричав.

Із протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиць до нього від 15.10.2015 року, що проводився в с.Сухостав за участю свідка ОСОБА_10 за участю понятих та статистів вбачається, що свідок за 200 метрів побачила, що біля потерпілого стояли обвинувачені. Також суд бере до уваги ту обставину, що сім`ї потерпілого та обвинувачених перебувають в неприязних відносинах протягом багатьох років.
У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого -стаття 92 КПК України. Представлені стороною обвинувачення докази як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин викладених в обвинуваченні. Інших доказів стороною обвинувачення не представлено. Отже, стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме, умисне спричинення ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості - закритого косого уламкового перелому 1-ої п`ястної кістки правої кисті та обширного синця на правій кисті, спричинено від удару ногою саме обвинуваченим ОСОБА_5 . Суд відповідно до статті 94 КПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки вину не доведено згідно з законом. Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" судам слід мати на увазі, виправдувальний вирок постановляється, зокрема, за відсутністю в діянні підсудного складу злочину; - за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним. Згідно статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що, зокрема, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. З урахування викладеного вище, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно та без сумніву доводили вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, стороною обвинувачення надано не було, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь, то слід виправдати ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 122 КК України за недоведеністю що кримінальне правопорушення вчинене саме ним. На підставі ч.3 статті 129 КПК України цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду. Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 17,94, 368-369, 370, 373 КПК України,- ЗАСУДИВ: ОСОБА_4 визнати винною за ч.1 ст. 125 КК України та обрати їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 1000 (тисячу) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позову-відмовити.

ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 122 КК України виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України протягом 30-ти днів з моменту проголошення в апеляційний суд Тернопільської області через Гусятинський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1