АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/5998/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1469/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.289 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 ,

- ОСОБА_9 ,

захисників - адвоката ОСОБА_10 ,

- адвоката ОСОБА_11 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_13 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Харкова, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 03.02.2011 р. Дзержинським p/с м. Харкова за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 04.02.2013р. Дзержинським p/с м. Харкова за ст.185 ч.2 КК України за ст. 71 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 01.11.2013р. Дзержинським p/с м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України за ст. 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 04.07.2014р. Первомайською ІК Харківської області (№ 117) згідно ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014р. ст.2, невідбутий строк 3 роки 1 місяць 9 днів,-

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, з середньою освітою, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно вироку, 20.09.2014 близько 04-00 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 знаходились в нічному клубі «Меридіан», розташованому в м. Харкові по вул. Целіноградській, 38-А, де розважались та вживали спиртні напої. Після того, як у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 закінчились гроші, вони, користуючись послугами служби таксі «Шара-Харків» по телефону номер НОМЕР_1 викликали автомобіль-таксі для поїздки в с. Цупівку Дергачівського району Харківської області до місця мешкання ОСОБА_9 . На вказаний виклик 20.09.2014 близько 04-00 год. прибув автомобіль-таксі марки ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , з яким ОСОБА_8 і ОСОБА_9 домовились про їх перевозку до с. Цупівка Дергачівського району Харківської області.

Під час поїздки ОСОБА_8 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля, вступив в злочинний зговір з ОСОБА_9 , направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого його експлуатування, а саме автомобілем марки ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 зняв зі своїх штанів брючний ремінь, з метою використання його, як знаряддя злочину для придушення опору з боку водія ОСОБА_14 та передав його ОСОБА_9 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні за спиною ОСОБА_14 . Проїжджаючи неподалік с. Дубівка Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_9 , маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого його експлуатування, попросив водія ОСОБА_14 зупинити автомобіль, після чого застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_14 , накинув останньому на шию вказаний ремінь та почав його душити. В той же час ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого його експлуатування, для придушення можливого опору з боку водія ОСОБА_14 , умисно наніс останньому декілька ударів кулаком в область голови, чим спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді ссадин на передній та боковій поверхні шиї справа в середній третині, забитої рани в потилично-тім`яній області, які за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи №126/14/Д від 23.09.14 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Опасаючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_14 зумів вирватися від нападників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і втекти, залишивши автомобіль і ключі від нього в замку запалювання.

Таким чином, незаконно заволодівши транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не переслідуючи ОСОБА_15 , на вказаному автомобілі вирушили в напрямку м. Харкова по автодорозі сполученням Харків-Щербаківка.

Проїжджаючи пост ДАІ, розташований в районі П`ятихаток м. Харкова, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не виконавши вимог дорожнього знаку «STOP», не зупинились, чим привернули увагу працівників ДАІ, які почали переслідувати автомобіль марки ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При втечі від працівників ДАІ ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пошкодили колесо автомобіля марки ВАЗ-21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого вимушені були залишити вказаний автомобіль на дорозі поблизу с. Кочубєєвка Дергачівського району Харківської області, а самі пішки направились в напрямку с. Цупівка Дергачівського району Харківської області, де були затримані працівниками міліції.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років кожному з конфіскацією всього належного їм майна.

На обґрунтування апеляційної скарги вказав, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, є недостатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, оскільки ОСОБА_8 неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_9 новий злочин, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав істотними обставинами ті, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: відшкодування матеріальних збитків у розмірі 5000 грн. кожний, повне визнання позову в частині моральної шкоди, заявленої в розмірі 150000 грн. при відсутності його відшкодування, застосував ст. 69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі. Крім того, вказує, що суд першої інстанції в порушення п.13 ч.1 ст. 67 КК України не визнав скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння за обставину, яка обтяжує покарання, хоча факт перебування у стані алкогольного сп`яніння встановлений досудовим слідством.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_9 надійшла відмова від поданої апеляційної скарги, у зв`язку з чим, її доводи не є предметом розгляду в суді.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним, а доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими, захисника адвоката ОСОБА_11 , який вважав вирок суду законним та заперечував проти її задоволення, захисника адвоката ОСОБА_10 , яка вважала вирок суду законним та заперечувала проти її задоволення, представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , який підтримав думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, при обставинах, наведених у вироку суду першої інстанції, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, повністю підтверджується сукупністю перевірених районним судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказів, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Дії обвинувачених за вказаною статтею КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого застосування до призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону, за яким їх засуджено, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Можливість призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, визначається, за змістом ст. 69 КК України, наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак згідно ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи можливість призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд послався на повне визнання вини, повне відшкодування матеріальних збитків, повне визнання позову в частині моральної шкоди, заявленої в розмірі 150000,00 грн., врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки від злочину у вигляді легких тілесних ушкоджень потерпілого, кількість епізодів злочинної діяльності 1 епізод, особу обвинувачених, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Однак наведені обставини хоча і можуть бути розцінені в якості пом`якшуючих покарання, однак ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину істотно не знижують.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

Крім того, ОСОБА_8 неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_9 новий злочин, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Колегія суддів враховує роль обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, а саме характер вчинюваних ним дій, який згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого його експлуатування, попросив водія ОСОБА_16 зупинити автомобіль, після чого застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_14 , накинув останньому на шию ремінь та почав його душити.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного висновку про не визнання обставиною, яка обтяжує покарання, перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання суду на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога не перебувають, алкоголь вживають епізодично, а тому немає необхідності визнавати обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених, перебування у стані алкогольного сп`яніння, є помилковим, оскільки як орган досудового слідства, так і суд в ході судового слідства дійшов до переконливого висновку про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час скоєння злочину перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів відповідно до ст. 67 КК України визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Наявність наведених обставин не дає підстав визнати справедливим призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону, за яким їх засуджено.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині свій вирок.

Враховуючи визнані судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання, наведені вище, обґрунтованість визнання яких в апеляційній скарзі не оспорюється, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, а з урахуванням корисливого мотиву вчинення злочину з конфіскацією майна, вважаючи його необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна кожному.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді: