АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1873/15 Справа № 205/4211/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року про відмову в скороченні невідбутої частини покарання, постановленої щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7
у режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про скорочення йому на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, призначеного вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року за ч. 2 ст. 307 КК України.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого зазначив, що на час розгляду клопотання про скорочення йому на підставі амністії невідбутої частини покарання сплинув термін дії її застосування у відповідності до вказаного Закону. Окрім того, на думку суду, до засудженого не можна застосувати амністію, оскільки він неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, які відносяться до категорії тяжких.
В поданій апеляційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, а клопотання про скорочення йому на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбутої частини покарання задовольнити.
В обґрунтування скарги обвинувачений вказує, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання та не врахував незаконність його засудження вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року, а також те, що він проходить курс лікування від ряду хронічних тяжких захворювань в лікувальному закладі при виправній колонії.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.
У статті 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» зазначено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», зокрема, відповідно до пункту «в» частини першої зазначеної статті осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2004 року та 28 листопада 2007 року було засуджено за вчинення ряду злочинів, у тому числі, відповідно, за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії умисних тяжких.
Окрім того, ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що також відноситься до категорії тяжких.
Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_6 , станом на 04 листопада 2015 року, відбув 3 роки 4 місяці 25 днів строку призначеного покарання у виді позбавлення волі; водночас, вивчивши дані про особу засудженого, та наголошуючи, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається стосовно кожної особи індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого та обставини, на які посилається ОСОБА_6 у апеляційній скарзі, не дають підстав для скорочення, згідно Закону України «Про амністію у 2014 році», невідбутої частини покарання, оскільки він має більше двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали рішення суду про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скорочення йому невідбутої частини покарання, на підставі ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», через пропущення трьохмісячного строку, протягом якого особи звільняються після опублікування вказаного Закону, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців після опублікування цього Закону.
В той же час, згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання даного Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Отже, зі змісту наведених норм закону слідує висновок про те, що на особу до якої застосовується положення про амністію трьохмісячний строк її застосування не розповсюджується, тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини ухвали вказівку суду про неможливість застосування амністії до ОСОБА_6 з цих підстав.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали рішення суду про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скорочення йому невідбутої частини покарання, на підставі ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», через пропущення трьохмісячного строку, протягом якого особи звільняються після опублікування вказаного Закону.
В іншій частині ухвалу залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4