Справа № 1-4/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

з участю прокурора - Осипчук А.В.

з участю захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5.

У вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.212; ч.2 ст.З66 КК України,-

встановив :

ОСОБА_2 працюючи на посаді директора підприємства «Агро-поліс», зареєстрованого Розпорядженням Рівненського міського Голови № 2000Р від 24 жовтня 1999 року, юридична адреса м. Рівне, вул. Курчатова, 18а, являючись службовою особою і згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року (із змінами та доповненнями) та «Статуту» підприємства, будучи відповідальним за ведення бухгалтерського обліку, його достовірність, своєчасну, вірну звітність на підставі первинних бухгалтерських документів підприємства, в порушення своїх службових обов'язків, передбачених діючим законодавством України, в травні-червні 2001 року, з корисливих спонукань, шляхом ненадання в бухгалтерію підприємства документів первинного бухгалтерського та податкового обліку, умисно ухилився від сплати податків: податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства, передбачених Законом України «Про систему оподаткування з Україні» від 18 лютого 1997 року (із змінами та доповненнями), при наступних обставинах.

Згідно договорів купівлі - продажу від 14 та 2 6 травня 2001 року (договори без номерів) з ПП «Алонж-група», підприємство «Агро-поліс» продало на ПП «Алонж-групу» товарно-матеріальні цінності, а саме: 4 травня 2001 року дві машини ПЗМ-2 загальною вартістю 133000,01 грн. в т.ч. ПДВ 22166,67 грн. (накладна та податкова накладна без номерів від 4 травня 2001 року); 20 травня 2001 року 11 ізоляторів 10С-110/400 загальною вартістю 7656 грн. в т.ч. ПДВ 1276 грн. (накладна та податкова накладна за № 49 від 20 травня 2001 року); 30 травня 2001 року 48 ізоляторів 10С-110/400 загальною вартістю 33408 грн. в т.ч. ПДВ 5568 грн. (накладна та податкова накладна без номерів від 30 травня 2001 року) ; 31 травня 2001 року техпластини ТМКЩ загальною вартістю 65656 грн. в т.ч. ПДВ 10942,67 грн. (накладна та податкова накладна за № 52 від 31 травня 2001 року); 1 червня 2001 року пластини ТМКЩ загальною вартістю 145900,56 в т.ч. ПДВ 24316,76 грн. (накладна та податкова накладна без номерів від 20 травня 2001 року).

ОСОБА_2 документи первинного бухгалтерського та податкового обліку по проведених операціях, якими він особисто займався, умисно, з метою несплати податків, не надав в бухгалтерію підприємства, що призвело в загальному по підприємству "Агро-поліс" до заниження

обсягів продажу товарно-матеріальних цінностей на суму 251908,65 грн. та не нарахування і несплати податку на додану вартість на суму 50381,73 грн. (251908,65x20%) : за травень - 29894,97 грн., за червень 20486,76 грн., а також податку на прибуток підприємства за 2-й квартал 2001 року на суму 75570 грн. (251,9x30%), чим порушив п.4.1, ст.4; п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.7.1, 7.7.2 п.7.7, п.7.9, ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 3 квітня 1997 року №168/97 - ВР (із змінами та доповненнями) та п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22 травня 1997 року №283/97-ВР (із змінами та доповненнями).

Таким чином, являючись службовою особою, працюючи на посаді директора підприємства «Агро-поліс» ОСОБА_2 в травні-червні 2001 року, з корисливих мотивів, умисно ухилився від сплати податків на загальну суму 125951,73 грн., що призвело до ненадходження в бюджет держави коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_2, являючись службовою особою - директором підприємства «Агро-поліс», достовірно знаючи, що декларації по податку на додану вартість за травень-червень 2001 року та по податку на прибуток підприємства за 2-й квартал 2001 року не відповідають реальним обсягам продажу товарно-матеріальних цінностей підприємства «Агро-поліс», - обсяги продажу, з метою ухилення від сплати податків, занижені, шляхом ненадання ним документів первинного бухгалтерського та податкового обліку в бухгалтерію підприємства по операціям описаним вище, на загальну суму 251908,65 грн., їх підписав і завірив печаткою підприємства. Після чого декларації були надані для звітності в ДПІ у м.Рівне, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді несплати до бюджету держави податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість на загальну суму 125951,73 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину інкримінованих злочинах визнав повністю, у вчиненому розкаявся та ствердив ті обставини, які встановлені цим вироком.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у скоєнні злочинів, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, суд вважає, що дослідження доказів у більшому обємі по даній справі є недоцільним.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2:

за ч.3 ст.212 КК України, дії якого виразились в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, незалежно від форми власності, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах;

за ч.2 ст.366 КК України, дії якого виразились в службовому підробленні, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, обставини справи, що помякшують та обтяжують відповідальність підсудного.

Скоєні злочини підсудним ОСОБА_2 відносяться до злочину середньої тяжкості та до тяжкого злочину.

До помякшуючих вину обставин підсудному суд відносить повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину обставин підсудному судом не встановлено.

Як особа підсудний ОСОБА_2 по місцю проживання характеризується позитивно, на "Д" обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, з моменту скоєння ним злочинів минуло понад дев"ять років, являється особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, особу підсудного, його відношення до вчинених злочинів, щире каяття у вчиненому, суд вважає, що його виправлення та перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.

Оцінюючи зазначені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про доцільність не призначення згідно вимог ст.77 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачено ч.3 ст.212 КК України, як обовязкове, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені в такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України з випробуванням звільняються особи лише від відбування певних видів основного покарання, а призначені при цьому додаткові покарання (ст.77 КК України підлягають реальному виконанню, про що суд має зазначити у резолютивній частині вироку).

Такі розяснення містяться і в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судоми кримінального покарання".

Відповідно до ст.91 КПК України судовими витратами є витрати, зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудове слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачене і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст.15 Закону України „Про судову експертизу". У випадку витрат органу досудового слідства чи суду на проведення експертиз, коли експерти проведена на договірних засадах, ці витрати стягуються на користь державного бюджету.

За таких підстав, в матеріалах справи відсутні підстави та обґрунтування для стягнення з підсудного ОСОБА_2 судових витрат за проведення технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи.

Що стосується заявленого цивільного позову ДПІ м.Рівне на суму 157439,57 грн., суд вважає за доцільне залишити цивільний позов без розгляду та запропонувати представнику цивільного позивача звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.212; ч.2 ст.З66 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст.212 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади та займатись підприємницькою діяльністю на строк 1 рік 6 місяців;

за ч.2 ст.З66 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади та займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади та займатись підприємницькою діяльні на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від призначеного судом покарання встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з"являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 змінити з взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши з-під варти з залу суду негайно.

Речові докази по справі - первинні бухгалтерські документи, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи - залишити при справі; книги придбання та продажу підприємства "Агро-поліс" (пакет №1), які знаходяться при справі - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 днів.

Головуючий :