Справа № 163/2982/15-к
Провадження № 1-кп/163/110/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000393 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Штунь Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 09 жовтня 2015 року приблизно о 22-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул.Шевченка в с. Штунь Любомльського району Волинської області, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, відкрито викрав з подвір`я ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , металеву секцію огорожі, вартістю 77 гривень 50 копійок, яку погрузив на гужову підводу та доставив до будинку-пустки своїх батьків, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на зазначену суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України.

Він же, продовжуючи свої умисні дії, 09 жовтня 2015 року приблизно о 22-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Шевченка в с. Штунь Любомльського району Волинської області, під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів кулаками рук та коліном по обличчю ОСОБА_4 , заподіявши останньому в такий спосіб легкі тілесні ушкодження у вигляді параорбіталього крововиливу обох очей, забою м`яких тканин обличчя, садна лівої надбрівної дуги, садна обох ліктьових суглобів.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Крім цього, він же, 09 жовтня 2015 року приблизно о 22-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Шевченка в с. Штунь Любомльського району Волинської області, в ході конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, під час нанесення ударів по різних частинах тіла ОСОБА_4 , надушив коліном ноги на його шию, що утруднило дихання останнього, та висловив погрозу про позбавлення його життя ножем, хоча такого не демонстрував, що потерпілий сприйняв, як реальну загрозу його життю, вважаючи, що у такий спосіб ОСОБА_5 позбавить його життя, при цьому, маючи реальні підстави побоюватися здійснення такої погрози.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в погрозі вбивством, що викликало реальні підстави для потерпілого ОСОБА_4 побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.129 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням визнав частково, а саме, визнав вчинення ним грабежу та умисного нанесення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, заперечивши висловлення останньому погрози вбивством. Заявлений цивільний позов визнав лише в частині заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Показав, що 09 жовтня 2015 року, у вечірню пору, разом зі своєю дружиною він перебував в с.Штунь Любомльського району, в гостях у його рідної сестри ОСОБА_6 , де вживав спиртні напої. Повертаючись додому гужовою підводою, та проїжджаючи повз будинку його двоюрідного брата ОСОБА_7 , з яким упродовж багатьох років перебуває в особистих неприязних відносинах, вирішив нашкодити останньому шляхом викрадення секції з його огорожі, про що повідомив своїй дружині. Знявши секцію, почав її завантажувати на віз, однак в цей час кінь зірвався та різко кинувся по вулиці, у зв`язку із чим він почав його наздоганяти. Через деякий час, почувши голос дружини, почав бігти назад та побачив, що останню за руки та волосся тримає ОСОБА_4 , який самостійно не хотів її відпускати, у зв`язку із чим між ними зав`язалась бійка, яка тривала орієнтовно 1,5 хв. Під час бійки, кулаком правої руки наніс потерпілому декілька ударів по обличчю, в голову, по тілу в правий бік, між грудьми та животом. Крім цього, в ході шарпанини вони впали на землю, де, перебуваючи зверху на потерпілому, останній взяв його за горло та хотів схватити за пах, тому, для того, щоб від нього відірватись, коліном ноги натиснув на шию останнього. Дружина просила їх заспокоїтись та припинити бійку. Таку свою поведінку пояснив тим, що на потерпілого був обурений через його дії, які мали місце в період роботи останнього на посаді міліціонера. Ножа при собі він не мав, як і не мав наміру позбавляти ОСОБА_4 життя, разом з тим, не виключав можливого висловлення в адресу останнього погрози про позбавлення його життя, виражаючись словами «заріжу». У потерпілого та його матері попросив вибачення, які останні прийняли, при призначенні покарання, просив суд його пом`якшити, висловивши позицію про недопущення в подальшому, зі своєї сторони, подібних дій.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 09 жовтня 2015 року близько 22-ї години, коли він уже ліг спати, крізь сон почув, що повз його будинку проїжджає гужова підвода, яка призупинилась біля подвір`я. Почувши скрегіт металу, вийшов у кухню будинку, де через вікно побачив, що біля огорожі стоїть віз з конем та дві особи. Тоді він вийшов на вулицю та почав кричати в адресу цих осіб. Підвода відразу поїхала далі по вулиці та за нею побігла одна особа, а він, в цей час, побачив відсутність однієї секції огорожі у своєму господарстві. Після цього сам побіг за підводою і приблизно через 50 метрів, наздогнав дану особу, у якій впізнав дружину свого двоюрідного брата ОСОБА_8 Середу Лілію. На його запитання: «навіщо вони зняли огорожу?», остання запропонувала пройти до будинку його матері ОСОБА_9 , щоб у всьому розібратись. Йдучи по дорозі та тримаючи ОСОБА_10 за рукав куртки, для того, щоб остання не втекла, та підійшовши до гаража ОСОБА_11 , ОСОБА_10 різко змінила напрямок руху розвернулась в протилежний напрямок та почала кричати. В цей час повз них промайнула якась постать та він відчув, як хтось його схопив за волосся, а потім, ззаду наніс два удари по голові, при цьому висловлюючись: «оце тобі продажний мент…». По голосу він впізнав свого двоюрідного брата ОСОБА_12 . Від удару, у нього з брови потекла кров. В подальшому, під час бійки обвинувачений рукою наніс йому декілька ударів по обличчю, голові, в інші ділянки тіла, а також коліном по обличчю. Коли він впав на землю, то ОСОБА_5 перевернув його на спину та коліном правої ноги надушив на шию, чим перекрив дихання, а потім наказав своїй дружині дістати з його чобота ножа, висловлюючи свої наміри, що його (потерпілого) заріже та викине в лісі. Сприймаючи дану погрозу за реальну, почав голосно кричати та кликати на допомогу, оскільки був дуже наляканий та в дійсності боявся, що ОСОБА_5 позбавить його життя. Після цього, обвинувачений, взявши його за одяг, повів до будинку-пустки батьків останнього. Проходячи повз подвір`я своєї матері, закричав: «мамо, рятуйте, вбивають…». Вирвавшись з рук ОСОБА_5 , побіг в будинок матері, де з обличчя змив кров. На наступний день звернувся в міліцію та за медичною допомогою в лікарню, де лікарі встановили йому діагноз, в тому числі струс головного мозку. Вказав, що обвинувачений в період цих подій перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчили: запах алкоголю з ротової порожнини та порушена координація рухів. До ОСОБА_5 має претензії матеріального та морального характеру, у зв`язку із чим, просив заявлений до останнього цивільний позов задовольнити в повному обсязі. Щодо обрання обвинуваченому покарання, підтримав позицію прокурора про призначення останньому покарання у виді арешту на максимальний строк.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 09.10.2015 року вона разом з обвинуваченим, який доводиться їй чоловіком, гостювали у сестри останнього, в с.Штунь, де ОСОБА_5 вживав спиртне. Повертаючись додому на підводі, чоловік повідомив, що хоче нашкодити своєму двоюрідному брату ОСОБА_4 , у зв`язку із чим з огорожі останнього зняв одну секцію, яка фактично йому не була потрібна. В цей час їх кінь зірвався та побіг по вулиці, а вона, в свою чергу, також побігла за підводою. Пробігши певну відстань, її наздогнав потерпілий, та схопив за руку і волосся, при цьому був дуже агресивний, шарпав її, тому, побоюючись останнього, вона почала кричати. В цей час підбіг обвинувачений та між ним і потерпілим затіялась бійка, в ході якої ОСОБА_5 наніс останньому декілька ударів. Вказала, що чоловік за ніж їй нічого не говорив та погроз в сторону потерпілого вона не чула.

З протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 10.10.2015 року звернувся в Любомльський РВ УМВС України у Волинській області з заявами про те, що 09.10.2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 , перебуваючи в с.Штунь на вул.Шевченка, шляхом вільного доступу, відкрито викрали металеву секцію огорожі з його подвір`я. Крім цього, ОСОБА_5 у вказаний час та в зазначеному місці, на грунті особистих неприязних відносин, наніс йому декілька ударів рукою та коліном по обличчю (а.с.13, 28).
Крім цього, 28.11.2015 року ОСОБА_4 звернувся в Любомльський РВ УМВС з заявою по тому ж самому факту, де, поміж зазначеного, вказав, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час нанесення йому ударів по різних частинах тіла, надушив коліном ноги на його шию, що утруднило йому дихання, а також висловив погрози про позбавлення життя ножем, що, з його слів, знаходився при ньому, хоча його не демонстрував, які, побоюючись за своє життя, він сприйняв, як реальні (а.с.30).
У протоколі огляду місця події від 10 жовтня 2015 року території подвір`я ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та фото-таблицях до нього зафіксовано факт відсутності праворуч від в`їзду в подвір`я однієї секції металевої огорожі, яка кріпилась на металеві трубчаті вуха. Відстань між металевими стовпчиками, де відсутня огорожа, складає 2.05 м., висота стовпця становить 1,13 м., висота кутового стовпця, до якого кріпиться секція огорожі, що веде в подвір`я - 1,20 м. Крім цього, далі по цій же вулиці, біля території господарства ОСОБА_13 , а саме, навпроти гаража, а також навпроти подвір`я ОСОБА_9 , на землі виявлено плями бурого кольору, схожі на кров. При в`їзді на подвір`я будинку-пустки, приналежного ОСОБА_14 , виявлено сліди підводи, а на території даного господарства, за будинком, в траві виявлено металеву секцію огорожі з металевої арматури чорного кольору, розміром 2,05м. х 1,13м. (а.с.17-21).
Вага зазначеної металевої секції, яка складається з металевих прутів, згідно протоколу огляду місця події від 22.10.2015 року, становить 31 кг. (а.с.22).
У протоколі огляду предмета від 12.10.2015 року та фото-таблицях до нього, описано та зафіксовано зовнішній вигляд гужового воза та коня, якими обвинувачений ОСОБА_5 вивозив від господарства потерпілого ОСОБА_4 металеву секцію з огорожі (а.с.54-56).
Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області, проведеної судово-товарознавчої експертизи, від 29.10.2015 року №244, залишкова (утилізаційна) вартість секції металевої огорожі, станом на 09.10.2015 року, становить 77,50 грн. (а.с.47-49).
Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю потерпілого, суду показала, що приблизно о 21 год. 30 хв. того дня, коли вона уже лягала спати, на вулиці почула, як її син «неприроднім» голосом кричав «мамо вбивають». Вибігши на подвір`я, побачила сина та ще двох осіб, які бігли від її господарства. У сина було повністю закривавлене обличчя та голова, при цьому він повідомив, що його побив обвинувачений за секцію огорожі.
Повідомленням ТМО Любомльського та Шацького районів від 10.10.2015 року за №106, адресованим Любомльському РВ УМВС України у Волинській області, стверджено, що 10.10.2015 року о 15 год. 30 хв. за медичною допомогою звернувся житель с.Штунь ОСОБА_4 з травмою: параорбітальний крововилив очей, забій м`яких тканин обличчя, які останній отримав внаслідок побиття родичами (а.с.27).
З висновку судово-медичного експерта Любомльського відділення СМЕ від 12.10.2015 року за №119 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлено параорбітальний крововилив обох очей, забій м`яких тканин обличчя, які утворились внаслідок дії тупих предметів, що могло мати місце 09.10.2015 року внаслідок нанесення ударів коліном та кулаками рук, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.38).

При визначенні ступеня тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, суд не приймає до уваги довідку №163 від 30.10.2015 року чергового лікаря ТМО Любомльського та Шацького районів про звернення ОСОБА_4 10.10.2015 року на приймальне відділення, яка зареєстрована в журналі реєстрацій амбулаторних хворих за №3911, та доводи потерпілого про спричинення йому струсу головного мозку, оскільки зазначена обставина, в силу ст.ст. 84, 86, п.2 ч.2 ст.242 КПК України, не підтверджена допустимими доказами ні вищевказаним висновком експерта від 12.10.2015 року за №119, ні висновком цього ж експерта від 03.11.2015 року №133, а також про дану обставину будь-яким чином не обумовлено в повідомленні ТМО Любомльського та Шацького районів від 10.10.2015 року за №106(а.с.27, 42-43).

В ході проведеного 24.11.2015 року слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_4 вказав на місце відкритого викрадення у нього металевої секції огорожі та показав механізм нанесення йому обвинуваченим ударів по голові та обличчю, надушування коліном правої ноги йому на шию з одночасним нанесенням кулаком ударів по обличчю, а також подальше нанесення навпроти будинку ОСОБА_9 ударів кулаком в його обличчя та ногою ззаду по спині (а.с.85-91).
Зафіксовані у вказаному протоколі дані узгоджуються з вищенаведеними письмовими доказами, а також показаннями обвинуваченого.
Цими ж доказами доведено погрозу обвинуваченого вбивством потерпілого за реальних підстав останнього побоюватися її здійснення.
Обставини, за яких було висловлено таку погрозу потерпілому, а саме, пізня пора доби, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, довготривалі неприязні відносини останнього з потерпілим, а також нанесення ряду ударів руками та ногами в різні частини його тіла, в тому числі по голові, від яких у потерпілого йшла кров, про що фактично зафіксовано у протоколі огляду місця події та підтверджено показаннями свідка ОСОБА_9 , надушування коліном на його шию, що перекривало дихання, поклики останнього про допомогу, які, перебуваючи в будинку, почула його матір та вийшла на допомогу, не дають підстав для сумніву в тому, що ОСОБА_4 сприймав такі погрози, як реальні, тобто такі, що можуть здійснитися, внаслідок яких побоювався за своє життя.
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений про ніж їй нічого не говорив та вона не чула погроз в сторону потерпілого, оскільки, в силу п.1 ч.1 ст.3 КПК України, даний свідок є близьким родичем обвинуваченого, тому такі її показання розцінюються судом, як можливість допомогти останньому уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Мотиви грабежу, на які вказує обвинувачений, з яких він вирішив заволодіти майном потерпілого секцією з огорожі, а саме, нашкодити останньому через їх неприязні відносини, суд до уваги не приймає, оскільки останній розумів, що вилучає чуже майно, на яке не має ніякого права, бажав спричинити таку шкоду та мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися цим майном.
Про корисливий мотив обвинуваченого та його мету, які спрямовані на відкрите викрадення майна потерпілого, свідчать, зокрема, конкретні обставини кримінального провадження. Так, викрадаючи металеву секцію з огорожі потерпілого, обвинувачений усвідомлював, що окрім його дружини, свідка ОСОБА_10 , його побачив потерпілий, який вийшов на подвір`я в той час, як він загружав зняту секцію на підводу. При цьому, знявши секцію з огорожі, не пошкодив її, а все-таки погрузив на підводу, тобто вчинив дії, спрямовані саме на заволодіння цим майном.
Таким чином, аналіз досліджених судом доказів в їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою і доповнюють один одного, доводить винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним умисних злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України, а саме, відкритого викрадення чужого майна, спричинення потерпілому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження та погрози йому вбивством.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, враховує конкретні обставини вчинення злочинів, ступінь їх тяжкості, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, є особою молодого віку, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
З відмітки у паспорті громадянина України обвинуваченого вбачається, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на дану обставину суд не зважує, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, зі слів останнього, син проживає з його колишньою дружиною, а він особисто участі в його утриманні та вихованні фактично не приймає.
Також суд приймає до уваги позицію потерпілого, який прийняв вибачення від обвинуваченого, та його думку щодо призначення останньому покарання за скоєне, при цьому враховує, що об`єктом вчиненого ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, є суспільні відносини в сфері охорони права власності, тобто невід`ємного права, гарантованого Конституцією України, а інші, вчинені ним злочини, пов`язані з посяганням на життя та здоров`я громадян.
Крім цього, обвинувачений, хоча і попросив вибачення у потерпілого, однак заподіяну останньому шкоду не відшкодував.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом у кримінальному провадженні не встановлено, з огляду на поведінку обвинуваченого в суді, а також його часткове визнання вини у вчиненому, які в своїй сукупності, на переконання суду, виключають ознаки щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, про що обумовлено в обвинувальному акті.
У відповідності до ст.67 КК України, до обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкцій закону, за яким він притягується до відповідальності. Підстав для обрання іншого більш м`якого покарання, а також підстав для звільнення від відбування покарання, суд не вбачає.
При цьому, остаточне покарання слід призначити за сукупністю злочинів, відповідно до правил ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Саме таке покарання, на думку суду, відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарань та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 1519,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме, витрат на придбання ліків та лікарських засобів (969,00 грн.), на проїзд (250,00 грн.), пошкоджений одяг (300,00 грн.), та 4000 грн. моральної шкоди, отриманої вчиненими злочинами, внаслідок яких у нього було порушено нормальний спосіб життя, так як він був вимушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав та лікуватися в закладі охорони здоров`я, через постійні головні болі та нервове напруження у нього порушився нормальний сон.
Враховуючи визнання обвинуваченим вимог заявленого потерпілим цивільного позову в частині заподіяної матеріальної шкоди, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внаслідок якого потерпілим понесені такі витрати, суд, у відповідності до положень ст.22 ЦК України та ч.4 ст.174 ЦПК України, вважає цивільний позов в цій частині підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.
Щодо заявлених потерпілим вимог про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності та справедливості, відповідно до ст.23 ЦК України, то цивільний позов в цій частині слід задовольнити частково. Суд, при визначенні розміру моральної шкоди, враховує характер дій обвинуваченого, ступінь моральних та фізичних страждань потерпілого, який переніс фізичну біль та моральні страждання, його лікування, звернення до правоохоронних органів, те, що такі негативні обставини змінили звичайний спосіб його життя, та вважає, що сума в розмірі 2000 гривень буде розумним та справедливим розміром компенсації, перенесених потерпілим ОСОБА_4 моральних страждань.
Питання долі речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Органом досудового розслідування в ході встановлення обставин вчиненого злочину проведено судову товарознавчу експертизу, витрати за проведення якої в сумі 491,04 грн., відповідно до положень ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави (а.с.50).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125,ч.1 ст.129, ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;

- за ч.1 ст.129 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці;

- за ч.1 ст. 186 КК України у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочинів, потерпілому ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1519 (одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази:

- секцію металевої огорожі, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити у володінні останнього;

- футболку потерпілого ОСОБА_4 , яка зберігається в камері зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 ;

- гужовий віз та коня, які передані на зберігання ОСОБА_10 , - залишити у володінні останньої.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1