Справа № 460/2671/15-к
Провадження №1-кп/460/489/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2015 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої- ОСОБА_4
потерпілого- ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нагачів Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, із середньою освітою, пенсіонерки , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненніі нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14 липня 2015 року, біля 06 години 30 хвилин обвинувачена ОСОБА_4 , знаходячись біля свого господарства у с.Нагачів Яворівського району Львівської області, під час конфлікту із гр. ОСОБА_5 , який виник на грунті неприязних відносин, маючи намір на спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно нанесла йому удар дерев`яною палицею в область чола, спричинивши потерпілому синець та садно на чолі справа, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 204/2015 від 15 липня 2015 року, відносяться до легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю та підтвердила факт спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, покликаючись на обставини викладені в обвинувальному акті та тривалий конфлікт між нею потерпілим, який і надалі залишається невичерпаним, оскільки вони є сусідами і неприязні відносини між ними будуть і в подальшому, оскільки потерпілий провокує такі сам. Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 звернулася з клопотанням до суду про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Просить суд суворо не карати.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 частково підтвердив покази обвинуваченої ОСОБА_4 та пояснив, що дійсно між ним та обвинуваченою виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 нанесла йому удар палицею в область чола. Вважає, що заява підсудної є нещирою.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену , з"ясувавши думку потерпілого який заперечив проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої у зв`язку із дійовим каяттям, думку прокурора який просить заяву обвинуваченої підтримати. Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, заяву обвинуваченої, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у спричиненні нею легких тілесних ушкоджень доведена повністю, а її дії за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковано вірно.
Що стосується заяви про звільнення обвинуваченої у зв"язку з дійовим каяттям відповідно до вимог ст.45 КК України, то суд вправі таку задовольнити, навіть у тих випадках, коли заперечує потерпілий, але є щире каяття із сторони обвинуваченої, однак зі сторони обвинуваченої ОСОБА_4 такого не прозвучало.
Судом взято до уваги позицію прокурора про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, однак прокурором не враховано те що як в показаннях так і в заяві самої обвинуваченої відсутні вимоги щирого каяття, обвинувачена вважає що краще понести покарання, ніж розкаятись перед потерпілим.
В зв`язку з наведеним, суд відхиляє клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки вимогою даної статті є щире каяття обвинуваченого, однак як з"ясовано в судовому засіданні обвинувачена щиро не розкаялась, словесна перепалка між нею та потерпілим з образами та погрозами в сторону один одного тривала впродовж усього розгляду справи, тобто не відбулося дійового каяття.
Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем її проживання, її відношення до скоєного злочину, активне сприяння органам досудового слідства і суду, кримінальне правопорушення вчинене нею вперше, з урахуванням наведеного, а також з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченою, ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п"ятсот десять) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівського районний суд Львівської області.
Вирок надрукований в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя ОСОБА_1