Справа №483/1168/14-к 17.09.2015 17.09.2015 17.09.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000249, за апеляційними скаргами Очаківського міжрайонного прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 червня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вакулівка Роздільнянського району Одеської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачена ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційних скарги прокурора.
Прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 309 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.06.2015 р. змінити та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 309 КК України 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченої, зазначає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 69 КК України, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.
Вважає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, суд недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини справи ОСОБА_6 двічі із корисливих мотивів збула особливо небезпечний наркотичний засіб, її злочинна діяльність була припинена за обставин, які від неї не залежали.
На думку апелянта суд безпідставно врахував, як пом`якшуючі покарання обставини бездоганну поведінку обвинуваченої з часу вчинення злочину до проголошення вироку та стан її здоров`я, при цьому не вмотивував, чому стан здоров`я ОСОБА_6 та наявність в неї хронічних захворювань є обставиною, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що призначене покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та даним про її особу.
Вважає, що судом правильно враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, вік обвинуваченої, те, що вона раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалась, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Судом встановлено, що особи, які купували наркотичний засіб, своєю поведінкою та неодноразовою пропозицією продати наркотичний засіб, сприяли вчиненню даного злочину, та якби ці особи не наполягали на продажу наркотику, то злочину взагалі б не було.
Вважає, що суд встановивши такі обставини, як бездоганна поведінка обвинуваченої та наявність тяжких хвороб, дійшов вірного висновку про призначення їй більш м`якого покарання ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Проте на думку апелянта суд не врахував такої обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки обвинувачена в судовому засіданні показала, що виготовила канабіс для особистого вживання як знеболююче, оскільки не мала грошей на придбання лікарських засобів. Не маючи грошей для придбання харчів, вирішила продати наркотичний засіб, щоб придбати за ці гроші їжу та ліки. Вказане не було спростовано у суді першої інстанції, а тому на думку апелянта, має бути враховано судом, як пом`якшуюча покарання обставина.
Враховуючи наведене вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_6 може бути застосовано ст. 75 КК України.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне виробництво, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, приблизно наприкінці жовтня 2013 року, біля городу свого домоволодіння АДРЕСА_2 , виявила кущ дикорослої коноплі, з якого відокремила верхівки та листя, висушила та подрібнила їх, виготовивши таким чином не менше 52,26 грама особливо-небезпечного наркотичного засобу канабісу, який в подальшому перенесла до свого будинку, де і зберігала, без мети збуту.
Маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, а саме частини раніше виготовленого нею без мети збуту особливо-небезпечного наркотичного засобу канабісу, ОСОБА_6 в будинку, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_2 , 03.04.2014 р. приблизно о 16.00 години за 100 грн. незаконно збула ОСОБА_11 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою 5,068 г., 12.04.2014 р. приблизно об 11.22 год., повторно, за 100 грн. незаконно збула ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 7,747 г.
12.04.2014 р., в період часу з 11.35 год. до 12.40 год. за місцем проживання ОСОБА_6 , працівниками міліції було проведено обшук, під час якого в полімерному пакеті, що знаходився у морозильній камері непрацюючого холодильника, виявлено та вилучено висушену та подрібнену речовину рослинного походження, яка, відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївські області № 699 від 15.04.2014 р., є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 40,445 г.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виробництво, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за епізодом збуту наркотичних засобів від 03.04.2014 р. за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо-небезпечних наркотичних засобів, вчинений особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України та за епізодом збуту наркотичних засобів від 12.04.2014 р. за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст. 307 та ст. 309 КК України.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена характеризується позитивно, раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалась, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, щиро кається у вчиненому, з часу вчинення злочину її поведінка бездоганна, має хронічні захворювання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення скарги захисника, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України вірно та апелянтами не оспорюються.
Доводи захисника ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного покарання є непереконливими.
Як вбачається з вироку відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення їй покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів один з яких є злочином середньої тяжкості, інші тяжкими, конкретні обставини вчинених злочинів кількість епізодів збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, наявність особливо небезпечного наркотичного засобу за місцем мешкання обвинуваченої; дані про особу ОСОБА_6 , яка характеризується позитивно, раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягалась, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття ОСОБА_6 , бездоганну поведінку з часу вчинення злочину, наявність хронічних захворювань і дійшов висновку про можливість застосування ст. 69 КК України і призначення їй більш м`якого покарання, ніж передбачено кримінальним законом, за яким її засуджено, з чим погоджується і апеляційний суд.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду обвинувачена пояснила, що пробувала вживати наркотичний засіб як знеболююче, але воно їй не допомогло. Пояснити причини подальшого зберігання коноплі не змогла.
Доводи захисника про неврахування судом такої обставини, як вчинення ОСОБА_6 злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин відсутність грошей на придбання їжі та ліків через що обвинувачена була вимушена скоювати злочини, не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивний зв`язок між даними обставинами і вчиненим злочином не встановлений обвинувачена працездатна, даних про неможливість працювати через хворобу суду не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 доводи та обставини справи судом першої інстанції враховані при призначені покарання і на них є посилання у вироку.
Враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_6 злочинів, суд вважає, що її виправлення можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для її звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт.
Покарання саме у виді реального позбавлення волі, на думку апеляційного суду, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України домірне скоєному, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.
Що стосується доводів прокурора про безпідставне врахування судом бездоганної поведінки обвинуваченої з часу вчинення злочину до проголошення вироку та стану її здоров`я, як пом`якшуючих покарання обставин, відсутність мотивування, чому стан здоров`я ОСОБА_6 та наявність в неї хронічних захворювань є обставиною, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, то відповідно до п. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України.
Законодавчий перелік обставин, що пом`якшують покарання не є вичерпним. Ці обставини можуть характеризувати як меншу ступінь небезпечності самого діяння, так і (або) особи винного.
Визначаючи ті чи інші, не вказані в законі обставини, такими, що пом`якшують покарання, суд повинен мотивувати це рішення у вироку і послатися на ч. 2 ст. 66 КК України.
Суд першої інстанції наведених вимог закону дотримався, визнавши характеризуючи обвинувачену обставини поведінку під час досудового розслідування і судового розгляду та наявність в неї певних захворювань, пом`якшуючими покарання, належним чином мотивував своє рішення у вироку.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченої не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_13 та захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ __________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3