Провадження №1-кп/523/458/15
І м е н е м У к р а ї н и
02.11.2015 року м. Одеса
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, не маючого судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
В квітні 2015 року ОСОБА_9 мав матеріальні труднощі, пов`язані з оплатою онкологічної операції хворому батьку. З метою їх вирішення, під приводом взяття в оренду чужого транспортного засобу, з можливістю його викупу, він звернувся до ОСОБА_4 , яка розмістила в мережі Internet відповідні оголошення. Оскільки ОСОБА_9 також не мав і достатньої суми грошей для негайного придбання належного ОСОБА_4 автомобіля марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , двиг. № НОМЕР_3 , то між обвинуваченим та потерпілою було досягнуто остаточну домовленість лише про його оплатну строкову оренду.
22 квітня 2015 року ОСОБА_9 , всупереч досягнутої домовленості, маючи намір на заволодіння цим транспортним засобом шляхом обману, перебуваючи на вул. Малиновській в м. Одесі, сів до салону даного автомобіля, отримав від подружжя ОСОБА_10 для ознайомлення та підписання примірники договору оренди транспортного засобу, в якому не було передбачено прав переуступати права орендатора третім особам, здавати майно в субаренду, укладати з третіми особами договорів перевезення, закладати, здавати в піднайм, надавати третім особам право розпорядження автомобілем, з покладенням обов`язку його повернення власнику по завершенню строку дії договору в повній комплектації, в належному технічному стані, із врахуванням нормального зносу, а також отримав примірники акту прийому-передачі, після чого, разом з останніми особами проїхав до розташованого по вул. Марсельській житлового мікрорайону «Острова», де підписав зазначені документи. Фактична передача ОСОБА_4 даного автомобіля ОСОБА_9 відбулася через незначний проміжок часу в районі центрального автовокзалу по розташованій в Суворовському р-ні м. Одеси стороні вул. Балківській.
В подальшому, через декілька днів, ОСОБА_9 , реалізуючи намір на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, всупереч умов укладеного договору оренди, реалізував автомобіль ОСОБА_11 за 3500 доларів США, розпорядившись отриманими грошами на власний розсуд.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні фактично визнав частково. При цьому ОСОБА_9 не оспорював вищевикладені обставини про вчинені ним дії, в тому числі про час і місце укладення договору оренди, без права реалізації автомобіля потерпілої, акту його передачі, а також про наступну, всупереч умов цього договору, реалізацію даного транспортного засобу раніше незнайомому власнику СТО, про витрату виручених за це 3500 доларів США в тому числі й на оплату онкологічної операції батьку. Водночас, ОСОБА_9 вважав, що при підписанні із ОСОБА_4 цих документів він нібито досяг з нею усної домовленості про наступний викуп ним цього автомобіля.
Крім того, як вбачається з показань обвинуваченого, він тривалий час приховував від потерпілої факт реалізації автомобіля, а для переоформлення права власності отримав від ОСОБА_4 копію її громадянського паспорту, пояснюючи потребу в цьому наміром нібито продемонструвати ксерокопії своїй дружині для ознайомлення, чим увів потерпілу в оману.
Незважаючи на часткові визнавальні показання обвинуваченого його вина у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що також маючи матеріальні труднощі, вимушена була розмістити в мережі Internet різні за змістом варіанти оголошень про наміри, як реалізувати належний їй автомобіль марки «Skoda Octavia A5», так і здати його в оренду, в тому числі і з правом остаточного викупу. Через деякий час з нею телефоном зв`язався ОСОБА_9 , після чого, оскільки той не мав бажаної для потерпілої суми в розмірі 7500-8000 доларів США, вони остаточно домовилися лише про оплатну оренду даного автомобіля. З цією ж метою вона та її чоловік роздрукували з мережі Internet зразки договору оренди та акту прийому-передачі орендованого майна, після чого фактично підписали їх та передали обвинуваченому транспортний засіб на території Суворовського р-ну м. Одеси при обставинах, що відповідають вищевикладеним.
Потерпіла категорично настояла в суді на тому, що питання можливого викупу ОСОБА_9 належного їй автомобіля було лише предметом первинних безрезультатних перемовин, проте, при безпосередньому укладенні договору оренди його обидві сторони остаточно досягли домовленості лише про оренду та обов`язкове повернення обвинуваченим транспортного засобу законному власнику по завершенню строку дії договору. Крім того, ОСОБА_4 також підтвердила показання ОСОБА_9 про обставини надання йому ксерокопії її паспорту громадянки України, як пояснив їй обвинувачений, з метою запевнення його дружини про порядність особи власниці транспортного засобу.
Як вбачається з подальших показань потерпілої, ОСОБА_9 протягом наступного періоду часу здійснював оплату оренди автомобіля, аж поки вона випадково не виявила цей транспортний засіб на площадці, де здійснювалася його реалізація. Коли ж вона повідомила про це ОСОБА_9 , то останній перестав відповідати на телефонні дзвінки, через що потерпіла була вимушена звернутися до правоохоронців.
ОСОБА_4 також показала, що особисто не підписувала, а також нікого не уповноважувала підписати довідку-рахунок, що була видана 28 квітня 2015 року ТОВ «Захід-Авто-Ленд» та яка стала правовою підставою для наступної реєстрації вищезазначеного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_6 .
Право власності ОСОБА_4 на автомобіль марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , з 15 січня 2015 року, тобто до часу його передачі в оренду ОСОБА_9 підтверджується змістом дослідженого свідоцтва про реєстрацію права власності серії НОМЕР_4 .
Як вбачається з договору №1 оренди транспортного засобу та доданого до нього акту 22 квітня 2015 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_9 в тимчасове володіння та користування вищезазначені транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, без права розпорядження цим майном. Пункт 2.10 договору прямо покладає на ОСОБА_9 обов`язок повернути транспортний засіб власнику із спливом строку дії договору оренди.
Відповідно до протоколу огляду місця події 5 червня 2015 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 , на підставі письмового дозволу власника розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , гаражного приміщення ОСОБА_13 , в присутності останнього та понятих, було виявлено в даному приміщенні автомобіль марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , двиг. № НОМЕР_3 .
Право власності нового власника даного транспортного засобу ОСОБА_6 з 28 квітня 2015 року підтверджується змістом дослідженого свідоцтва про реєстрацію права власності серії НОМЕР_5 .
Таким чином, доведена в суді обізнаність ОСОБА_9 про істотні умови укладеного ним договору оренди належного потерпілій автомобіля, наступне витребування шляхом обману копії її громадянського паспорту, фактична оплатна реалізація ним автомобіля, в сукупності з поведінкою обвинуваченого після викриття потерпілою факту продажу, що характеризувалася його ухиленням від спілкування, а також спростувальними показаннями в суді ОСОБА_4 дають суду підстави вважати невизнавальну частину показань ОСОБА_9 голослівною та такою, що є його формою захисту, спрямованою бажанням уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.
Суд вважає, що досліджені докази є достатніми для визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, яке суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.
ОСОБА_9 позов визнав, проте заявив про непомірність заявленої до відшкодування з нього суми, а представник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення позову, без надання будь-яких пояснень. ТОВ «Захід-Авто-Ленд», отримавши копію позову та будучи належним чином сповіщеним про час і місце кожного із судових засідань, участі в розгляді цивільного позову через свого представника не приймав, будь-яких письмових пояснень до суду не направив.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілій від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Відмову в задоволенні інших майнових вимог суд обґрунтовує непредставленням потерпілою будь-яких документів про фактично понесені нею витрати з оплати послуг адвоката.
Крім того, суд вважає необхідним зобов`язати цивільного співвідповідача ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_4 автомобіль, що був предметом злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружини, що перебуває у соціальній відпустці, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжкої сімейної обставини, якою була необхідність термінової оплати онкологічної операції його хворому батьку.
Суд не може визнати щире каяття ОСОБА_9 в якості пом`якшувальної обставини, оскільки вина ним була визнана лише частково, та констатує про відсутність щодо нього обставин, які б обтяжували покарання.
Суд також враховує дані про ОСОБА_9 як про особу, що має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, не має непогашеної судимості, вибачилася перед потерпілою та заявляє про наміри відшкодувати заподіяну їй шкоду.
З урахуванням позиції потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання у виді обмеження волі із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.
У зв`язку із фактичним закінченням строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутня потреба у будь-якому вирішенні цього питання у резолютивній частині вироку суду.
Арешт, накладений на визнаний в якості речового доказу автомобіль марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , двиг. № НОМЕР_3 , слід скасувати з наступним поверненням транспортного засобу потерпілій ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 2 і 3 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та роботи.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Захід-Авто-Ленд», задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_4 автомобіль марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , двиг. № НОМЕР_3 .
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_9 відмовити.
Після набрання вироком законної сили арешт, накладений на визнаний в якості речового доказу автомобіль марки «Skoda Octavia A5», р.н. НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , двиг. № НОМЕР_3 , - скасувати, з наступним поверненням транспортного засобу потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1