Провадження № 1-кп/161/85/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 18 лютого 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 03.10.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войнин Локачинського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-за ст.286 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 03.10.2015 року, близько 11:00 год., в світлу пору доби, за 74,5 м. від дорожнього знаку 5.46. «Кінець населеного пункту Полонка», керуючи з с. Полонка в напрямку с. Промінь, Луцького району технічно справним легковим автомобілем марки «NISSAN ALMERA», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 60 км/год. по асфальтобетонній, сухій ділянці дороги Т-0303 сполученням «Луцьк Радомишль Демидівка Дубно», виявив перешкоду для свого руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , який неадекватно рухався по правій смузі руху проїзної частини в попутному напрямку. Не зважаючи на небезпеку для свого руху, а саме пішохода, якого він виявив на достатній для зупинки транспортного засобу відстані, водій ОСОБА_6 продовжуючи далі рухатись автомобілем, грубо порушив п.12.3. Правил безпеки дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не застосував екстренного гальмування, внаслідок чого здійснив наїзд на даного пішохода, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи щодо дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди №279 від 29.10.2015 року, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля «NISSAN ALMERA», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3. ПДР і останній мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування негайного гальмування з зупинкою автомобіля до пішохода, з моменту виникнення небезпеки для руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений злочин. Заявлений цивільний позов визнав повністю. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 , яка підтвердила факт спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень її брату ОСОБА_7 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце 03.10.2015 року, близько 11:00 год. на автодорозі сполученням «Луцьк Радомишль Демидівка Дубно». Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та витрат пов`язаних із наданням правової допомоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також суд просила суворо не карати ОСОБА_6 ;

-показами даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_8 , який показав, що в даному конкретному випадку виникла не перешкода для руху, а небезпека для руху, і в даній ситуації водій автомобіля мав зменшити швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу. Крім того, зі слів водія слідує, що пішохода побачив за 100 м., при цьому пішохід знаходився в неадекватному стані. Разом з тим, експерт звернув увагу суду на те, що водій не міг об`їхати пішохода, оскільки по смузі зустрічного руху рухалися транспортні засоби;

-висновком експерта № 1265 від 23.10.2015 року, згідно якого в потерпілого ОСОБА_7 виявлено тяжкі тілесні ушкодження;

-висновком експерта № 279 від 29.10.2015 року, згідно якого з технічної точки зору водій автомобіля «Нісан Альмера» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР, тобто повинен був в момент об`єктивного виявлення неадекватних дій пішохода, який рухався по проїзній частині його смуги негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, разом з тим, в даному висновку вказано, що водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Твердження захисника щодо походження тілесних ушкоджень потерпілого, оскільки захисник вважає, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження до даної дорожньо-транспортної пригоди, не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовується висновком експерта № 1265 від 23.10.2015 року, в якому чітко встановлено походження тілесних ушкоджень, які були виявлені в потерпілого.

Доводи захисника про те, що дана дорожньо-транспортна пригода виникла з вини потерпілого, який на думку захисника порушив Правила дорожнього руху України, оскільки потерпілий сам вискочив на капот автомобіля, судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, первинний контакт автомобіля з пішоходом було правою передньою частиною бампера автомобіля, в результаті чого було розбите лобове скло автомобіля потерпілим, що свідчить про те, що був удар автомобілем пішохода.

Разом з тим, твердження захисника щодо можливості об`їзду пішохода, судом до уваги не приймається, оскільки зі слів самого обвинуваченого ОСОБА_6 , останній не міг об`їхати пішохода, оскільки по смузі зустрічного руху рухалися транспортні засоби.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 , своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, потерпіла просила суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 , разом з тим, останній має постійне місце проживання, характеризується з позитивної сторони, являється пенсіонером, а також судом враховується вік обвинуваченого, останній зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки та відшкодувати матеріальну шкоду потерпілому, за таких обставин суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_6 , слід призначити в межах санкції ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, а також із позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 являється пенсіонером, а також враховуючи його вік, крім того, зі слів ОСОБА_6 слідує, що останній має проблеми із зором та слухом, тому судом призначається додатковий вид покарання, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, а також витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, слід задовольнити в повному обсязі, у зв`язку з його визнанням обвинуваченим.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 537,60 (п`ятсот тридцять сім гривень шістдесят копійок) гривень витрат за проведення судової інженерно-технічної експертизи та механізму транспортної пригоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, а також витрат пов`язаних із наданням правової допомоги задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 в користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень та 400 (чотириста) гривень витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Речовий доказ автомобіль марки «Нісан Альмера», р.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , згідно розписки залишити останньому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: