АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/355/15-к Номер провадження 11-кп/786/612/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 190 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001440 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глобино Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 24.11.2014 Кременчуцьким районним судом за ч.2 ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.11.2014 визначено виконувати самостійно.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 31.10.2014 приблизно 19 год. 00 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Центральний ринок» по вул. Пролетарській в м. Кременчук Полтавської обл., повторно, шляхом обману, під приводом зателефонувати по мобільному телефону, заволодів у неповнолітнього ОСОБА_9 мобільним телефоном Lenovo A 390 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , завдавши матеріального збитку на суму 800 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та ОСОБА_8 призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. При цьому захисник зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та сприяння розкриттю злочину; часткове відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, прокурора про залишення судового рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин провадження, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є не обґрунтованими, оскільки при призначенні покарання, вимоги ст. 65 КК України повною мірою судом були дотримані.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66,67 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується та відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи захисника про безпідставне неврахування судом при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, часткового відшкодування завданої шкоди є безпідставними.

Так, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винуватого до вчиненого злочину, яке полягає у тому, що він визнає свою винуватість, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію.

Про те, як видно із матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції обвинувачений визнав свою вину частково і під час апеляційного перегляду він також визнав вину свою частково. Матеріалами провадження підтверджується і не заперечувалось самим обвинуваченим у суді апеляційної інстанції, що після того як він обманним шляхом заволодів мобільним телефоном, він самостійно не вживав заходів до його повернення, тобто це свідчить про те, що він не бажав виправити ситуацію.

Отже суд першої інстанції правильно не визнав і не врахував при призначенні покарання щире каяття як обставину, яка пом`якшує покарання.

Активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин провадження. Як вбачається із матеріалів провадження органам досудового розслідування обвинуваченим будь-яка допомога в установленні невідомих їм обставин провадження не надавалася.

Отже суд першої інстанції правильно не визнав і не врахував при призначенні покарання активне сприяння розкриттю злочину як обставину, яка пом`якшує покарання.

Добровільне відшкодування завданого збитку полягає у добровільному (ініціатива може виходити і від інших осіб, наприклад, родичів, потерпілого) задоволенні винуватим або іншими особами (які діють від його імені чи за його дорученням) до чи після відкриття кримінального провадження, але до ухвалення обвинувального вироку, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_10 станом на 31.10.2014 вартість мобільного телефону Lenovo A 390 становить 800 грн. (а.п.40). Відповідно до заяви ОСОБА_11 . ОСОБА_8 частково відшкодував йому завдану шкоду, а саме 500 грн. і це було враховано судом при призначенні покарання. У суді апеляційної інстанції обвинувачений підтвердив, що відшкодував потерпілому лише 500 грн., але останній наполягав на відшкодуванні 800 грн..

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю не відшкодував завдані збитки потерпілому, тому суд першої інстанції обґрунтовано не визнав вказане обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обговорюючи покарання колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у тому числі за злочини проти власності (а.п. 38-39, 44, 51, 60).

Зважаючи на наведені вище підстави апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4