АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/64/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/378/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Підволочиського району, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Підволочиського районного суду від 6 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з вищою освітою, неодружений, непрацюючий, не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Цивільний позов прокурора прокуратури Підволочиського району та потерпілої ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь держави витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_8 від кримінального правопорушення у розмірі 3578 грн. 76 коп.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 в користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 2 602 грн. 89 коп. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 946 грн. 79 коп.

Долю речових доказів вирішено.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_10 12 липня 2014 року, близько 23 год. керуючи технічно-справним автомобілем марки ЗАЗ 11030844 р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 19.1 а та 2.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, не маючи права на керування транспортним засобом, із швидкістю близько 40 км/год. по автодорозі сполученням Підволочиськ - Скалат із с. Старий Скалат в м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, по с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, в порушення вимог п. п 1.5 ч.1, 1.10 ПДР, не врахував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків в порушення п.п 2.3 б, 10.1, 12.1 ПДР України не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав оптимальний швидкісний режим, а застосувавши неправильні прийоми керування, не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрям свого руху і виїхав на виділений конструктивний елемент автомобільної дороги не призначений для руху транспортних засобів - праве узбіччя, поставивши себе в такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка рухалась по цьому ж узбіччю в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 4,5-го лівих ребер і лівої малогомілкової кістки, рани тім`яної ділянки голови і забою м`яких тканин середньої третини лівої гомілки, які не були небезпечними для життя, однак супроводжуються розладом здоров`я тривалістю більш ніж 21 день та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні-державний обвинувач ОСОБА_12 просить вирок суду змінити, виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про позбавлення ОСОБА_10 права керування транспортними засобами строком на 2 роки та вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того в порушення вимог ст. 84, 85, 87 КПК України суд у вироку безпідставно послався на протокол про прийняття заяви від ОСОБА_10 від 13 липня 2014 року про вчинення кримінального правопорушення як на доказ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, мотивуючи тим, що при розгляді кримінального провадження судом допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не здобуто достатніх доказів винуватості ОСОБА_10 , допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема

-постановляючи обвинувальний вирок суд використав недопустимі докази у вказаному кримінальному провадженні, а саме протокол про прийняття заяви від ОСОБА_10 за 13 липня 2014 року про вчинення ним кримінального правопорушення, протоколи його допитів в якості свідка та обвинуваченого, протоколи його допитів під час перехресних допитів зі свідками та потерпілою, обґрунтував вирок посилаючись на показання свідків близьких людей потерпілої ОСОБА_11

-внаслідок неповноти судового слідства та помилковість висновків суду встановленим обставинам кримінального провадження суд невірно зробив висновки про зміну водієм ОСОБА_10 напрямку руху автомобіля та виїзд ним на виділений конструктивний елемент автомобільної дороги не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя дороги, що не підтверджено жодними доказами. Невідповідним і сумнівним є розміщення потерпілої ОСОБА_11 на місці дорожньо-транспортної пригоди та її показання з цього приводу.

-згідно протоколу огляду місця події на місця дорожньо-транспортної пригоди на узбіччі дороги виявлено пляму з речовиною бурого кольору зовні схожу на кров. На схемі ДТП від 13 липня 2014 року вказано, що виявлене є плямою крові. Разом з тим у вироку не вказано про те, що у кримінальному провадженні проведено вилучення, досліджено експертним шляхом та встановлено, що це дійсно кров належить потерпілій ОСОБА_11 тому вирок суду щодо ОСОБА_10 базується на припущеннях.

-під час судового розгляду прокурор змінив обвинувачення ОСОБА_10 від 12 січня 2015 року на обвинувальний акт від 3 липня 2015 року, проте всупереч вимог п.3 ч. 4 ст. 291 КПК України не надав суду розписки про вручення підозрюваному обвинувального акту. За обома обвинувальними актами вказується на те, що ОСОБА_10 змінив напрямок руху проте, це не забезпечено жодними доказами та не вказано обставин, які б спонукали його до такої дії. Зміст вироку не відповідає вимогам закону, оскільки будь-де не вказано на мотиви зміни обвинувачення.

-судом не взято до уваги показань свідків на які посилалась сторона захисту, допитаних на досудовому слідстві свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні ОСОБА_15 , який відмовився надати органам досудового слідства для огляду і експертного дослідження свій автомобіль. При наявності двох виявлених автомобілів марки ЗАЗ Славута червоного кольору, які з 12 на 13 липня 2014 року могли знаходитись в районі ДТП, судом дана оцінка лише діям під керуванням водія ОСОБА_10 , не звернув увагу на те, що досудовим слідством не досліджено питання можливої причетності до ДТП ОСОБА_16 , інкримінованого ОСОБА_10 без достатніх правових підстав.

-визнавши той факт, що ОСОБА_10 змінив напрямок руху автомобіля, суд не звернув уваги на те, що ці питання не досліджені при призначенні та проведенні у кримінальному провадженні судово-автотехнічної експертизи, також не з`ясовано як повинен був діяти водій у даній дорожній обстановці та чи мав технічну можливість уникнути наїзду.

За матеріалами кримінального провадження склад інкримінованого кримінального правопорушення в діях ОСОБА_10 відсутній, а його вина у законний спосіб не доведена.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-прокурора, який просить вирок суду змінити, виключити з резолятивної частини вироку вказівку суду про позбавлення ОСОБА_10 права керування транспортними засобами строком на 2 роки, а також з мотивувальної частини вироку посилання на протокол про прийняття від ОСОБА_10 заяви про вчинення ним кримінального правопорушення від 13 липня 2014 року як на доказ, а в решті вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження без задоволення,

-потерпілу ОСОБА_17 та її захисника ОСОБА_9 які просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні без задоволення,

-захисника ОСОБА_7 який просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити з підстав, наведених у апеляційній скарзі,

-в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_10 який підтримав доводи захисника та просить вирок суду щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити, оскільки кримінальне правопорушення він не вчиняв,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені у судовому засіданні, належно оцінені судом і детально викладені в вироку.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_10 винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України суд у числі інших доказів обґрунтовано взяв до уваги:
-показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_11 яка ствердила, що 12 липня 2014 року вона разом із похресницею ОСОБА_18 та знайомою ОСОБА_19 перебивали близько до 22.00 год. у будинку культури в сусідньому селі, де виступала дитина знайомої. У подальшому троє йшли дорогою в напрямку м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області у наступній послідовності: вона йшла найближче до проїзної частини дороги, в лівій руці тримаючи парасолю, а в правій за руку дитину ОСОБА_20 яка ішла по середині, ближче до узбіччя йшла ОСОБА_21 . Коли їхали автомобілі - вони зупинялися, зосереджували увагу на русі та пропускали їх. Незадовго до власного житлового будинку вона відчула сильний удар ззаду від чого впала на узбіччя, проте звернула увагу, що її збив автомобіль, котрий їхав ривками без увімкнених світлом фар, зупинився на мить та продовжив рух. Через декілька хвилин до неї позбігались сусіди та викликали карету швидкої допомоги. Після цього перший автомобіль, який їхав у зустрічному напрямку, зупинився, запропонував медичну аптечку та допомогу, а також повідомив, що по дорозі зустрічав автомобіль Таврія червоного кольору з вимкненим світлом фар, у якому знаходились молоді хлопці, після чого приїхала карета швидкої допомоги та доставила її до Підволочиської КЦРЛ.

Наступного дня до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_10 та його мати ОСОБА_22 , яка запропонувала матеріальну допомогу в розмірі від 500 до 1000 грн, а також золоті вироби, на що вона відповіла, що їй потрібні кошти на лікування, а не золоті вироби.

З цього приводу, а також з приводу моральних зауважень з її сторони до поступку її сина - обвинуваченого ОСОБА_10 у них виникла дискусія, внаслідок якої вони не домовились про компенсацію і залишили приміщення палати. Під час даної розмови була присутня її сестра ОСОБА_23 . Наступного дня близько 12.00 год. у відділення лікарні до неї прийшов обвинувачений ОСОБА_10 , просив вибачення, плутався в поясненнях з ким саме він їхав в автомобілі та повідомив її, що знайде найкращих спеціалістів для її лікування. Через годину до неї зателефонувала племінниця та повідомила, що до неї також приходив обвинувачений ОСОБА_10 , просив її сприяння у мирному вирішенні даної конфліктної ситуації та можливої компенсації з його сторони. Після цього будь-яких активних дій щодо примирення чи можливої компенсації зі сторони обвинуваченого не було.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 яка ствердила, що 12 липня 2014 року вона, потерпіла ОСОБА_11 та її племінниця поверталися із клубу, що в с. Ст. Скалат, де виступала її донька. Близько 22.15 - 22.20 год, крокуючи по узбіччі з правої сторони дороги в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області почули удар, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 впала на дорогу, після чого помітила автомобіль без увімкнених світла фар, що проїхав ривками декілька метрів та зупинився. Вона попрямувала до автомобіля, проте він продовжив рух. Також повідомила, що автомобіль, котрий зупинився, був червоного кольору із зрізаною задньою частиною (хетчбек), із номерного знаку запам`ятала лише дві цифри (дві одиниці). Коли повернулась до потерпілої, то до них підбігали сусіди і побачили, що у неї із голови тече кров. З того часу будь-які автомобілі не проїжджали, лише назустріч їхав ОСОБА_24 і ОСОБА_25 . Зупинившись, повідомили їм, що назустріч їхав автомобіль «Таврія» червоного кольору без увімкненого світла фар. На наступний день коли прийшла в лікарню провідати потерпілу, то ОСОБА_11 повідомила її, що до неї приходив обвинувачений ОСОБА_10 та його матір, пропонували допомогти із лікуванням, а також пропонували грошові кошти взамін відкликання з Підволочиського РВ УМВС України у Тернопільській області їх заяви.

-показання в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_26 , неповнолітньої ОСОБА_18 яка ствердила, що потерпіла ОСОБА_11 є її хресною матір`ю. В липні 2014 року ішли по краю проїзної частини дороги в сторону місця проживання по середині, тримаючись за руку потерпілої ОСОБА_11 , а з правої сторони ближче до узбіччя ішла ОСОБА_19 . Побачила, що потерпілу ОСОБА_11 збив автомобіль червоного кольору з кінцевими номерами 20 АТ, після чого, будучи в шоковому стані, почала кричати, плакати та побігла до своєї хресної матері - потерпілої ОСОБА_11 , котра впала і лежала на землі. Під час їхнього руху вони інколи виходили на проїзну частину лише з тією метою, щоб обминути калюжі. Також пригадала, що через деякий час проїжджаючий автомобіль зупинився, водій якого підійшов до них, але про що він говорив не звернула увагу. Будь-яких автомобілів в зустрічному чи попутному напрямку, після того як потерпілу збив автомобіль, не бачила.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 який ствердив, що 12 липня 2014 року в вечірній час, знаходячись у приміщенні літньої кухні на території власного господарства навпроти входу на подвір`я зі сторони проїжджої частини дороги, почув шум, а в подальшому крик громадян. Коли вийшов до дороги - побачив, що потерпіла ОСОБА_11 лежала на краю узбіччя проїжджої частини, голова якої кровила, а біля неї знаходились інші люди та її сусіди. Через деякий час до них під`їхали на автомобілі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , котрі повідомили, що їм на зустріч рухався автомобіль із вимкненим світлом фар. Проїжджа частина дороги була волога після дощу. Більше доповнити нічого не зміг, оскільки самої ДТП він не бачив.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 яка ствердила, що являється сусідкою ОСОБА_27 , навпроти якого сталась ДТП. 12 липня 2014 року близько 23.00 год. вона почула стук, крики, а коли прибігла то побачила потерпілу ОСОБА_11 , котра лежала на узбіччі дороги і у неї з потиличної частини голови текла кров. У подальшому приїхав ОСОБА_25 , який був з чоловіком, проте його прізвища не може пригадати, та повідомили, що по дорозі розминались із автомобілем червоного кольору. Проїжджа частина дороги та узбіччя були після дощу. Більше доповнити нічого не зможе, оскільки самої ДТП вона не бачила.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 який ствердив, що 12 липня 2014 року близько 23.00 год. разом із ОСОБА_25 їхали із Нового Села в сторону Старого Скалата Підволочиського району Тернопільської області. У зустрічному напрямку помітив автомобіль «Таврія - Славута» червоного кольору, що їхала без увімкненого світла фар. Крім того даний автомобіль їхав невпевнено, ним кидало. Знаходячись на відстані близько 1,5 м., він пригальмував і через відкрите вікно власного автомобіля помітив водія, котрий дуже схожий на обвинуваченого ОСОБА_10 , пасажира, проте якої статі сказати не може, оскільки всю свою увагу звернув на водія, а також інших пасажирів на задньому сидінні. Проїхавши близько 200 метрів помітив, що по праву сторону від нього на узбіччі лежала жінка. Після чого він переїхав на зустрічну смугу руху, під`їхав ззаду, унеможлививши тим самим наїзд інших транспортних засобів на потерпілу, надав аптечку та запропонував відвезти потерпілу до медичного закладу, а також повідомив осіб, котрі були на місці ДТП, про те, що розминався із автомобілем «Таврія - Славута» червоного кольору, котрий їхав невпевнено, ривками і у якого було вимкнене світло фар. Крім того ствердив, що мав можливість роздивитись скільки чоловік перебувало в салоні автомобіля та водія, оскільки саме в тому місці де він розминався із водієм, було освітлення ліхтарів, інших автомобілів ні в зустрічному ні в попутному напрямку не було, видимість дороги була доброю.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 яка ствердила, що являється рідною сестрою потерпілої ОСОБА_11 . Коли вона знаходилась в приміщенні лікарні у палаті де була потерпіла ОСОБА_11 13 липня 2014 року близько 22.00-23.00 год. через їх дозвіл та дозвіл медсестри до них зайшли обвинувачений ОСОБА_10 та його матір ОСОБА_29 . Останні повідомили, що їхали разом у належному їй автомобілі, її син за кермом, а вона на місці пасажира. Проїжджаючи по с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області відчули, що потрапили у вибоїну з водою, де поруч проходили люди, після чого почули нецензурну лайку у їх сторону та вирішили не виходити і продовжили рух. Також повідомила, що не відчули, як когось збили, оскільки керували транспортним засобом без увімкненого світла фар. Пропонували потерпілій ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі від 500 до 1000 грн. та під реалізацію золотий ланцюжок та хрестик, тобто залагодити конфлікт мирним шляхом, проте потерпіла відмовилась, що їх обурило і вони розпочали розмову дещо на підвищених тонах і залишили приміщення лікарні. Зі слів ії дочки ОСОБА_30 , обвинувачений ОСОБА_10 підходив до неї, вибачався і просив в добровільному порядку мирним шляхом посприяти залагодити конфлікт. Також вказала, що зі слів дочки потерпілої ОСОБА_31 , з котрою вони позмінно чергували біля потерпілої в лікарні, на наступний день ще він раз приходив та вибачався. Крім того зазначила, що при зустрічі із ОСОБА_32 котрого вона також дуже добре знає, оскільки її син товаришував із ним, останній повідомив їй, що разом із спільними товаришами та обвинуваченим їхали на заправку у с. Новосілка Підволочиського району, а коли обвинувачений ОСОБА_10 вийшов із автомобіля то виразився нецензурною лексикою та повідомив їм, що вони когось зачепили. На наступний день заперечував сказане та наголошував, що не перебував разом із обвинуваченим ОСОБА_10 .

Через день приходив обвинувачений ОСОБА_10 , просив у неї пробачення, та просив щоб її мати йому також вибачила, оскільки він випадково здійснив на неї наїзд, знайде спеціалістів і повністю оплатить її курс лікування.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_33 яка ствердила, що працює медсестрою Підволочиської КЦРЛ. 13 липня 2014 року в той час коли вона перебувала неподалік палати потерпілої, до неї прийшла жіночка із молодим хлопцем проте через значний проміжок часу вона їх в обличчя пригадати не може, попросили дозволу увійти до палати потерпілої. Їх розмова тривала близько 5 хвилин, після чого вони залишили приміщення лікарні. Потерпіла після їх розмови розхвилювалась і вона давала їй заспокійливе. Вона повідомила їй, що це приходив хлопець, який збив, та його матір.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_34 , яка ствердила, що працює санітаром Підволочиської КЦРЛ. Потерпілу в обличчя пригадати не може, проте пам`ятає, що остання лежала у відділенні лікарні з травмами отриманими внаслідок ДТП. На наступний день після ДТП до неї приходила провідувати якась жінка із молодим хлопцем, однак впізнати їх не може, оскільки не звертала на них увагу, а займалась своєю безпосередньою роботою. Про що вони говорили також не пригадує, оскільки через 2-3 хв. залишила приміщення палати. На наступний день чула, що відвідувачі були саме особа, котра збила потерпілу, та його матір. Більше по даному факту повідомити нічого не може.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_30 , яка ствердила, що 14 липня 2014 року після обідньої пори доби до неї на подвір`я прийшов обвинувачений ОСОБА_10 , розказав, що напередодні він, будучи за кермом автомобіля, збив ОСОБА_11 вибачався та розказував, що із своєю матір`ю заходив до потерпілої, розмова матері переросла на підвищені тони і вони не домовились із потерпілою про те, щоб вона забрала заяву. Просив, щоб вона посприяла мирно залагодити конфлікт. На її запитання відповів, що не зупинився і не надав допомогу потерпілій, оскільки злякався. Крім того повідомив, що під час ДПТ був не сам, а з ОСОБА_32 в свою чергу ОСОБА_35 також розповів її, що зустрічався із ОСОБА_32 , який сказав, що 12 липня 2014 року він з хлопцями та обвинувачений ОСОБА_10 когось збив.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_35 який ствердив, що являється потерпілій ОСОБА_11 племінником. 13 липня 2014 року близько 12.00 год. він на стадіоні у м. Скалаті Підволочиського району зустрічався із ОСОБА_36 . Під час їхньої розмови ОСОБА_37 розповів, що він із обвинуваченим ОСОБА_10 та іншими хлопцями були біля весілля і відпочивали. Коли заїхали на поле, то з машини вийшов ОСОБА_10 і сказав, що вони або когось вдарили, або розбили, проте на час їхньої розмови він розумів, що збили пішохода. Після того він злякався подальшої розмови і під вигаданим приводом пішов додому.

Суд ретельно проаналізував показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , в судовому засіданні, навів у вироку їх зміст та в сукупності з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами визнав такими, що є логічними послідовними, взаємодоповнюючими і відповідають дійсним обставинам справи.
Суд також

перевірив твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про причетність до дорожньо-транспортної пригоди іншої особи.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 вбачається, що знає обвинуваченого ОСОБА_10 ще з часів навчання у школі. Проживає від нього близько 3 км. і у власності його діда ОСОБА_15 знаходиться автомобіль Славута червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким користується він та його рідний брат ОСОБА_16 до обідньої пори 12 липня 2014 року він приїхав з вагітною дружиною і постійно перебував вдома. Після цього його брат ОСОБА_14 поїхав на святкування у с. Поплави Підволочиського району Тернопільської області, а повернувся близько 20.00 год. Близько 20.30 год. його брат цього ж дня поїхав на заправку, проте коли повернувся він не знає, оскільки живуть на одному подвір`ї у різних будинках. Коли лягав спати близько 23.00 год. то не чув, щоб на подвір`я заїжджав автомобіль. Наступного дня вранці пішов на пасовище, а коли повернувся то були працівники міліції і оглядали автомобіль, спілкувалися з братом та дідом Він почув, що в районі подібне авто збило жінку і перевіряли версію причетності їх транспортного засобу. Працівники міліції, ні він, ні дід ОСОБА_15 після проведеного огляду автомобіля, будь-яких нових ушкоджень не виявили. Крім того запевнив, що на весіллі у ОСОБА_13 він не був, що можуть підтвердити його дружина, дід ОСОБА_15 та бабця. При спілкуванні з братом ОСОБА_14 той пояснив, що поїхав увечері із знайомими на заправку, ніяких інцидентів не було, а коли повернувся, то ще пішов на дискотеку. Крім того пояснив, що декілька раз бачив обвинуваченого ОСОБА_10 за кермом автомобіля і знає, що він товаришує із ОСОБА_32 та іншими хлопцями, прізвища яких він не знає.

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 вбачається, що він не пам`ятає часу конкретних дій, котрі були протягом дня і ствердив, що 12 липня 2014 року він неодноразово їздив у село Поплави Підволочиського району Тернопільської області, що знаходиться близько 7 км. від місця їх проживання, оскільки там було свято. До обіду він повіз бабцю та дві тітки. В обідню пору привіз бабцю для обходження господарства, а потім знову поїхав, повернувся в 18.00. год. Залишив ключі від авто дідові із дядьком, на іншому автомобілі знову поїхали в с. Поплави. Повернувся о 20 год. та попросив бабцю ключі від автомобіля. Поїхав до дівчини в с. Жеребки. Потім повернувся і поїхав на заправку у м. Скалат Підволочиського району, де купив води, усунув поломку у автомобілі (залив воду у радіатор) і близько 22.00 год. поїхав у с. Ст. Скалат до клубу, де був до 24.00-00.30 год. про що можуть підтвердити його знайомі, які там його бачили. Додому приїхав близько 01.00 год. Знав, що в ОСОБА_13 весілля, однак на ньому ні він, ні його брат, запрошені не були, а відтак на ньому не перебували, хоча святкування відбувалось у барі навпроти клубу. Коли повертався додому не бачив аварій, швидких карет чи працівників міліції. Також не бачив обвинуваченого ОСОБА_10 та його товариша ОСОБА_39 .

З показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 вбачається, що він являється рідним дідом ОСОБА_14 , ОСОБА_16 його онук ОСОБА_14 12 липня 2014 року неодноразово їздив у с. Поплави Підволочиського району Тернопільської області та возив його дружину та родичів, оскільки в даному селі було свято. Повернувся в вечірню пору, однак точної години пригадати не може. На наступний день близько 10.00 год. приїхали працівники міліції з експертами та проводили огляд автомобіля на місці, оскільки він добровільно відмовився видати автомобіль для проведення експертизи. На їх запитання пояснив, що через вік та неуважність у 2009 році з правої сторони пошкодив бампер автомобіля, з`їхавши в мур, а пізніше з лівої зачепив до бляхи. Не ремонтував у зв`язку з відсутністю коштів. В міліцію та у страхову компанію не звертався. Близько 16.00 год. після телефонного дзвінка працівникам міліції, останні різко розійшлися. Також не виключає, що онук вночі міг брати авто, проте, аварії він не зробив, оскільки сам признався б і на авто були б видні сліди ушкодження.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 який ствердив, що 12 липня 2014 року він у с. Ст. Скалат Підволочиського району Тернопільської області в приміщенні бару, що неподалік сільського будинку культури, святкував власне весілля. ОСОБА_16 знає, вітається із ним, оскільки близько півроку працювали на одній роботі, проте, не перебував з ним в дружніх відносинах, а тому не запрошував на весілля.

Свій висновок щодо оцінки показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 а також інших доказів, з точки зору їх допустимості та достовірності, суд належно мотивував у вироку та правильно прийшов до висновку про те, що вони повністю спростовують версію захисту обвинуваченого та самого обвинуваченого, щодо причетності свідка ОСОБА_16 до даної дорожньо-транспортної події, а тому твердження захисника ОСОБА_7 в апеляційні скарзі про те що досудовим слідством не виконано вимоги КПК України, щодо перевірки можливої причетності до кримінального правопорушення інших осіб безпідставні.

Крім того, показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , а також показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 та інших щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_10 об`єктивно підтверджуються дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні іншими доказами, які колегія суддів вважає допустимими, зокрема:

-протоколом огляду від 13 липня 2014 року яким встановлено, що на подвір`ї ОСОБА_29 у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області знаходиться автомобіль марки ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зовнішнім оглядом автомобіля виявлено, що на поверхні правого краю капоту моторного відсіку в передній частині на відстані 72-74 см. від дорожнього покриття виявлено потертість із нашаруванням речовин світлого кольору у вигляді відбитку структури тканини. На поверхні передньої правої стійки даху в нижній частині на висоті 91-96 см. від дорожнього покриття проглядається горизонтальні потертості із нашаруванням речовин чорного кольору. На зовнішній поверхні корпуса правого дзеркала заднього виду на висоті 93-96 см. від дорожнього покриття наявні частині подряпини матеріалу корпусу. На зовнішній обшивці правої передньої дверці поблизу скла спостерігається потертості із нашаруванням речовин чорного кольору, які утворились внаслідок складання правого дзеркала заднього виду.

Дані протоколу огляду автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 ., що належить матері обвинуваченого ОСОБА_10 . ОСОБА_29 повністю узгоджуються з показаннями свідків: ОСОБА_19 , яка на місці події запам`ятала дві цифри 1 з номерного знаку автомобіля, що вчинив наїзд на потерпілу ОСОБА_11 та неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , яка ствердила, що потерпілу збив автомобіль червоного кольору з кінцевими цифрами та буквами номерного знаку НОМЕР_3 .
-висновками судово-автотехнічної експертизи НДКЦ УМВСУ України в Тернопільські області від 15 серпня 2014 року №5-405/14 з якого вбачається, що на автомобілі ЗАЗ 11030844 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час експертного огляду виявлено пошкодження, які характерні та могли утворитись при наїзді на пішохода передньою правою частиною автомобіля при його русі вперед.

-протоколом огляду місця події від 13 липня 2014 року, згідно якого встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди являється частина дороги сполученням «Кам`янки - Скалат» в частині 12 км. 100 м. що в с.Новосілка Підволочиського району Тернопільської області. Ділянка дороги на місці ДТП призначена для руху автомобілів у двох напрямках. Дорожнє покриття в місці ДТП чисте, асфальт без явних видимих пошкоджень, частково мокрий. Під час огляду на частині дороги в місці ДТП виявлено пляму з речовиною бурого кольору зовні схожу на кров, яка розміщена на узбіччі в напрямку м. Скалата на відстані 04 м. до краю дороги та 16.7 м. до базової лінії електроопори,

-протоколом огляду одягу потерпілої ОСОБА_11 від 14 липня 2014 року згідно якого на предметах її одягу у якому вона була одягнена на момент дорожньо-транспортної події 12 липня 2014 року, зокрема на штанах чорного кольору типу «джинс» на задній частині обох штанок та на одному з туфель виявлено нашарування дрібного щебенево-висівочного покриття,

-висновками судово-медичної експертизи №1159 від 04 вересня 2014 року згідно яких у потерпілої ОСОБА_11 виявлені закриті переломи 4,5-го лівих ребер і лівої малогомілкової кістки, рана тім`яної ділянки голови і забій м`яких тканин середньої третини лівої гомілки. Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до госпіталізації, що підтверджується їх характером, описаним у медичній карті властивостями, відсутністю ознак зрощення переломів і даних про загоєння рани. Утворення вказаних вище ушкоджень за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди не виключається. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, однак супроводжуються розладом здоров`я тривалістю більш ніж 21 день та, відповідно до п.п.2.2.1 (в) і 2.2.2 Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до середньої важкості. Вставлений потерпілій ОСОБА_11 діагноз - закритий перелом 6-го лівого ребра не може підлягати експертній оцінці, оскільки не підтверджений рентгенівськими даними.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у законному порядку.

Надуманими та безпідставними є також твердження захисника ОСОБА_7 у апеляційній скарзі про те, що в судовому засіданні з порушенням закону змінено обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_10 . Як вбачається з обвинувального акту від 12 січня 2015 року та від 3 липня 2015 року кваліфікація дій ОСОБА_10 не змінювалась, з прослуховування диску звукозапису перебігу судового засідання вбачається що в 10 годині на 52 хвилині судового засідання від 21 липня 2015 року, прокурором зазначено причини зміни обвинувального акту від 12 січня 2015 року, зокрема про те, що вході судового розгляду встановлено, що в обвинувального акті допущено дві технічних помилки, внаслідок чого був змінний обвинувальний акт відповідно до вимог ст. 338 КПК України. Судом, відповідно до вимог ч.4 ст. 338 КПК України в цьому ж судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_10 було надано роз`яснення, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого розгляд кримінального провадження відкладено на узгоджувану дату з стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_10 та його захисником ОСОБА_7 для надання їм можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. Цим спростовується твердження захисника ОСОБА_7 про те, що прокурором не надано розписки вручення обвинувального акту від 03 липня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_10 ..
Перевірив суд і твердження захисника ОСОБА_7 у апеляційній скарзі про те, що судом повністю проігноровано показання свідків захисту, які на досудовому слідстві, будучи попередженими про кримінальну відповідальність ствердили про те, що дійсно ОСОБА_16 у вечірній та нічний час з 12 на 13 липня 2014 року, знаходився за кермом автомобіля марки ЗАЗ червоного кольору, перебуваючи запрошеним на весіллі ОСОБА_13 оскільки, судом вони перевірені і не знайшли свого підтвердження. Зокрема суд зазначив, що вони повністю спростовані показаннями здобутими у судовому засіданні від свідків ОСОБА_13 , та ОСОБА_40 щодо непричетності ОСОБА_16 та ОСОБА_14 до скоєної ДТП.
Також не відповідають матеріалам кримінального провадження і твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що основний свідок обвинувачення ОСОБА_24 був допитаний лише 11 грудня 2014 року під час досудового розслідування і не допитувався судом, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_24 допитувався в судовому засіданні 12 травня 2015 року, що зафіксовано в журналі судового засідання від 12 травня 2015 року в проміжку часу з 14 год. 48 хв. до 15 год. 12 хв.
Аналіз і оцінка наведених доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, дає підстави колегії суддів вважати обгрунтованим висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст. 286 КК України.
Не допустив суд порушень закону і при вирішенні питання про призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого. Судом обґрунтовано призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у виді обмеження волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні відсутні дані, будь які порушення з боку суду вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_10 та закриття кримінального провадження про що порушено питання захисником ОСОБА_7 , а тому підстав для задоволення його апеляційної скарги у цій частині не вбачає.
Разом з тим, суд допустив помилку при наведенні у мотивувальній частині вироку послався на протокол про прийняття заяви ОСОБА_10 від 13 липня 2014 року про вчинення ним кримінального правопорушення як на доказ, оскільки, відповідно до вимог ст. 84 КПК України така заява (оформлена як явка з повинною не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень та на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 відмовився надавати будь які показання, скориставшись наданим йому правом передбаченим ст. 63 Конституції України і заперечив причетність до дорожньо-транспортної події під час якої травмована потерпіла ОСОБА_11 тому суд у вироку не посилався, як на докази на будь-які показання надані ним на досудовому слідстві та під час судового розгляду кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що посилання у вироку на протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 липня 2014 року слід виключити з мотивувальної частини вироку, чим частково задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та змінену апеляційну скаргу прокурора.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд обрав додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами терміном 2 роки. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 прав на керування транспортними засобами не мав, а тому не міг бути їх позбавлений, чого не врахував суд при призначенні додаткового покарання. Вказівка суду про позбавлення права керування транспортними засобами обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає виключенню з резолютивної частини вироку, а апеляція прокурору у цій частині підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Змінену апеляційну скаргу прокурора прокуратури Підволочиського району задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Підволочиського районного суду від 6 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду на протокол про прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 13 липня 2014 року, як на докази у кримінальному провадженні.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про позбавлення ОСОБА_10 права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок Підволочиського районного суду від 6 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2