Справа № 10с-92/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 30.04.2010
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді - Левчука О.Д.

Суддів- Костенко І.В., Колокольнікової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 9 квітня 2010 року, якою скасовано постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст. 172 КК України ,-

Встановила:

Постановою прокурора Тетіївського району від 30 березня 2010 року порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.172 КК України, оскільки він, будучи підприємцем, умисно, грубо порушив законодавство про працю. Так в період часу з 22 січня 2010 року по 12 березня 2010 року ОСОБА_3, здійснюючи підприємницьку діяльність у вигляді роздрібної торгівлі електротоварами в орендованому ним приміщенні магазину, що розташований в АДРЕСА_1 використовував без оформлення трудових відносин найману працю ОСОБА_4, що має на утриманні неповнолітню дитину, яка виконувала роботу продавця даного магазину. При цьому, в цей період відомості про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_4 не складалися, табель робочого часу не вівся, відповідні відрахування до фондів обов'язкового державного соціального страхування із її заробітної плати не здійснювались.

ОСОБА_3 в порядку ст.236-7 КПК України оскаржив дану постанову до Тетіївського районного суду Київської області.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 9 квітня 2010 року скарга задоволена, постанова прокурора Тетіївського району від 30 березня 2010 р. про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину , передбаченого ч.2 ст.172 КК України скасована. Дане рішення суд мотивував тим, що постанова винесена з суттєвим порушенням вимог ст.64, 94-98 КПК України. Вважає, що на час розгляду скарги в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які докази або інші дані, які б доводили вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 172 КК України.

В апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції вказано на незаконність постанови суду та необхідність її скасування, відмовивши ОСОБА_3 в задоволенні скарги.

В обгрунтування апеляції прокурор послався на те, що при розгляді скарги суд в порушення вимог ч.14 ст.236-8 КПК України заздалегідь вирішив питання про наявність чи відсутність доказів вини ОСОБА_3, крім того апелянт зазначає, що на час порушення кримінальної справи були для цього і приводи, і підстави.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку , що апеляцію слід задоволити з слідуючих підстав.

За змістом ст.236-8 КПК України, суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, що стали підставою для винесення постанови. При цьому, суд не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати ті питання, що вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Згідно із ч.1 ст.94 КПК України, підставами для порушення кримінальної справи є достатні дані, що вказують на наявність ознак злочину. На даній стадії кримінального процесу перевіряється лише наявність об'єктивних ознак, що характеризують подію злочину і закон не вимагає від відповідних органів при вирішенні питання про порушення кримінальної справи надавати докази або вважати встановленими будь-які обставини. Зазначені вимоги закону місцевим судом залишені поза увагою.

Як свідчать матеріали справи, суд, замість перевірки наявності приводів і підстав, вдався до оцінки доказів.

При цьому місцевий суд зробив висновок про те, що матеріали кримінальної справи не містять даних, які б доводили вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.172 КК України, крім того вказано, що при вирішенні питання про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.172 КК України необхідно довести, що винна особа з достовірністю знала, що злочинні дії вона вчинює щодо неповнолітньої, вагітної жінки чи матері, яка має дитину до 14 років або дитину інваліда.

Однак такий висновок можна зробити лише на підставі дослідження обставин справи та оцінки доказів, що має вирішуватись судом відповідно до вимог ст.64 КПК України під час розгляду справи по суті і згідно ч.І4 ст.236-8 КПК України не входить до компетенції суду, який розглядає скаргу на постанову про порушення кримінальної справи.

З огляду на наведене прийняте судом рішення не можна визначити законним, тому воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду суд має врахувати наведене в даній ухвалі, а також належним чином перевірити доводи апеляції прокурора і в залежності від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції задоволити.

Постанову Тетіївського районного суду Київської області від ЗО квітня 2010 року, якою скасована постанова прокурора Тетіївського району Київської області від ЗО березня 2010 р. про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.172 КК України - скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.

Головуючий: підпис Судді: підписи