Лановецький районний суд Тернопільської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2010 року Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М. М.

з участю прокурора ГОЛИША Ю. С.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, тимчасово не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 07 січня 2010 року приблизно о 21 годині 10 хвилин разом із ОСОБА_3, знаходячись на вулиці с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті правила моральності та поведінки, використавши малозначимий привід до конфлікту, висловлюючись нецензурними словами, безпричинно почали наносити по тілу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 удари руками та ногами, від яких останні впали на землю, де ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжили наносити їм удари ногами в різні ділянки тіла. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, виражаючи при цьому явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почали наносити удари по тілу ОСОБА_6, який втрутився в бійку і хотів її розборонити. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які тривали орієнтовно 30 хвилин, ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, синця лівої половини підборіддя, що поширюється на підщелепну ділянку, синців лівих стегна та коліна, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 278 від 03 березня 2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 фізичний біль.

Свою вину у скоєному злочині підсудний ОСОБА_2 визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що 07 січня 2010 року він разом зі своїм братом ОСОБА_3 перебували в барі с.Нападівка Лановецького району, де вживали алкогольні напої, а саме випили по пляшці пива та 0,5 л горілки.Приблизно о 21 годині 00 хвилин вони пішли до клубу на дискотеку, але оскільки вона не проводилася то пішли додому. Біля памятника загиблим воїнам вони побачили ОСОБА_4, який разом зі своєю матірю ОСОБА_5 йшов зі сторони ферми і які також перебували в стані алкогольного спяніння. Його брат ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 і на грунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, почав виражатися в його сторону нецензурними словами, а потім схопив за верхній одяг і почав з ним битися. Хто і куди наносив удари він не бачив. ОСОБА_5 почала кричати, чому ОСОБА_3 вчепився до її сина і ОСОБА_3 наніс їй удар кулаком в обличчя. Після цього, він також втрутився в бійку та штовхнув руками ОСОБА_4, який впав на землю, де він разом з братом наніс йому декілька ударів ногами в різні ділянки тіла. В цей момент їх від свого сина почала відтягувати ОСОБА_5, яку його брат ОСОБА_3 шарпнув за одяг, від чого вона впала на землю, де вони нанесли їй декілька ударів по тілу. Куди вони наносили удари він добре не памятає. Після цього, в бійку втрутився ОСОБА_6, який йшов позаду, і в них почалася шарпанина, в результаті якої вони завдали один одному декілька ударів. Хто кому і скільки наносив ударів він добре не памятає, оскільки перебував в стані алкогольного спяніння. Через деякий час ОСОБА_5 зупинила автомобіль, який їхав по дорозі і з нього вийшов ОСОБА_7, який їх розборонив і зателефонував до міліції. Бійку з ОСОБА_4 розпочав його брат ОСОБА_3, а він втрутився лише для того, щоб допомогти йому. В даний час він дуже шкодує про свій вчинок, просить вибачення у потерпілих, щиро кається і більше такого робити не буде.

Свою вину у скоєному злочині підсудний ОСОБА_3 визнав повністю і в судовому засіданні дав покази аналогічні показам підсудного ОСОБА_2.

Крім визнання своєї вини у вчиненні злочину, вина підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження показами потерпілих та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 07 січня 2010 року приблизно о 21 годині 30 хвилин вона йшла разом зі своїм сином ОСОБА_4 по селі Нападівка Лановецького району з ферми додому, а позаду них на відстані орієнтовно 200 метрів йшов її співмешканець ОСОБА_6. Біля памятника «Слави ВВВ» вона побачила, що навпроти них йде ОСОБА_3, який підійшовши до її сина, запитав «ОСОБА_8 ти ОСОБА_9?» і почувши ствердну відповідь, безпричинно наніс удар кулаком в обличчя. Вона почала запитувати ОСОБА_3, чому він так зробив, на що він наніс їй також удар кулаком руки в область обличчя під ліве око. ОСОБА_8 вона побачила ОСОБА_2, який підбіг до її сина та наніс удар ногою в область живота, від якого її син впав на землю, де брати Вигонні продовжили наносити йому удари ногами в різні ділянки тіла. Вона підбігла і почала їх відтягувати від сина, на що ОСОБА_3 шарпнув її за верхній одяг, від чого вона впала на землю, де брати Вигонні почали наносити їй удари ногами в різні ділянки тіла. При цьому, хтось із них наніс їй один удар в область підборіддя, а також було нанесено три удари по лівій нозі, один в область коліна і два вище. Після цього, прибіг ОСОБА_6 і став їх розтягувати, а вона встала, вибігла на дорогу і стала зупиняти автомобілі. Більше її брати Вигонні не били. На даний час братами Вигонними їй відшкодовані всі матеріальні та моральні збитки, претензій до братів ОСОБА_3 вона не має та просить суд їх суворо не карати. ЇЇ син ОСОБА_4 в даний час перебуває на заробітках в м.Києві. в судове засідання зявитися не має можливості, покази дані на досудовому слідстві підтримує, до підсудних жодних претензій не має і просить їх суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 07 січня 2010 року приблизно о 21 годині разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 її сином ОСОБА_4 пішли до колгоспної ферми села Нападівка Лановецького району ставити коні на ніч в конюшні. Він трохи затримався біля ферми, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пішли скоріше. Доганяючи їх, він почув крики та побачив, що на дорозі навпроти памятника загиблим воїнам лежить його співмешканка та її син, а брати Вигонні завдають їм ударів ногами в різні ділянки тіла. Він почав забирати їх за одяг, при цьому кажучи їм припинити свої дії, але брати Вигонні не реагували на його прохання, а почали шарпати його за одяг. При цьому, ОСОБА_3 десь відійшов в сторону, а ОСОБА_2 почав наносити йому удари кулаками. Брати Вигонні виражалися нецензурними словами, вели себе агресивно і зухвало, погрожували фізичною розправою. ОСОБА_5 почала кликати на допомогу та зупиняти автомобілі. Через деякий час їй вдалося зупинити автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_7, який і припинив бійку та хуліганські дії братів ОСОБА_2, які тривали біля 30 хвилин і в результаті яких йому та ОСОБА_4 було спричинено фізичний біль, а його співмешканці тілесні ушкодження. На даний час братами Вигонними йому відшкодовані всі матеріальні та моральні збитки, претензій до братів ОСОБА_2 він не має та просить суд їх суворо не карати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 07 січня 2010 року приблизно о 21-22 годині він йшов до своєї сестри і побачив, що неподалік памятника Слави, що в с.Нападівка Лановецького району, в кюветі лежить ОСОБА_2, а його піднімає ОСОБА_11. Інших людей поблизу не було. На прохання ОСОБА_11 він відвів ОСОБА_2 до його баби, яка помила йому обличчя. Він побачив, що в ОСОБА_2 також під оком був синець, розсічена губа та з носа текла кров. Хто його побив, ОСОБА_2 не розповідав. ОСОБА_3 в цей момент він не бачив. Через декілька хвилин він пішов до своєї сестри і що відбувалося дальше він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він працює завідуючим фермою ПСП АФ «Горинь», що в с.Нападівка Лановецького району. 07 січня 2010 року до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням позичити йому коні для поїздки в гості. Він його послухався і дав йому коні з саньми. Повернутися він мав біля 18 години, однак запізнювався. ОСОБА_4 повернув коні лише біля 20 години разом зі своєю матірю ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Він бачив, як підїжджаючи до ферми ОСОБА_4 шарпався з ОСОБА_6, а його матір їх розбороняла. Потім ОСОБА_5 пішла на прохідну. Він її бачив і може сказати, що на її тілі тілесних ушкоджень не було. Тільки у ОСОБА_4 на губах була кров. Через декілька хвилин вони пішли в напрямку центру села і він їх більше не бачив.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїми онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_2. 07 січня 2010 року в вечірню пору доби вони пішли з дому. ОСОБА_3 повернувся приблизно о 20 годині, а ОСОБА_2 прийшов разом ОСОБА_10 трохи пізніше. По зовнішньому вигляді не було видно, що на тілі ОСОБА_14 є тілесні ушкодження, а в ОСОБА_2 була розбита губа, синець під правим оком та з носа текла кров. Вона обмила його водою і він залишився вдома. Едуард не розповідав, де і з ким він бився. Приблизно о 23 годині до хати зайшов ОСОБА_7 та ОСОБА_15, які стали розпитувати за ОСОБА_2, щоб він сказав, де подів їх побільний телефон.Оскільки онук вже спав, то вона поросила їх вийти з хати.

Крім того, вина підсудних у вчинені злочину стверджується також і іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.

Згідно із протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 16.01.2010 року, він 07.01.2010 року близько 21 години разом зі своєю матірю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поверталися з ферми с.Нападівка Лановецького району, де ставили коні. На вулиці села навпроти памятника загиблим воїнам вони зустріли братів ОСОБА_2, які вийшли зі сторони сільського клубу. ОСОБА_3 запитав в нього «ОСОБА_8 ти ОСОБА_9?», на що він ствердно відповів. ОСОБА_8 підійшов до нього і кулаком руки вдарив в обличчя, від чого він впав на землю. Після цього ОСОБА_3 продовжував себе зухвало вести, викрикував нецензурні слова та погрози, був в збудженому стані. В цей час ОСОБА_5 стала на його захист і ОСОБА_3, висловившись нецензурними словами в її адресу, наніс їй один удар кулаком в обличчя, від чого вона також впала на землю. Після цього, він встав на ноги та пробував захистити свою матір, однак в цей час до нього підбіг ОСОБА_2 і з розгону вдарив його ногою в живіт, від чого він впав на землю. ОСОБА_8 брати Вигонні почали бити його та матір ногами в різні ділянки тіла. В цей час до місця події прибіг ОСОБА_6, який йшов трохи позаду них, та почав забирати братів ОСОБА_2 від нього з матірю. Вони почали шарпатися. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виникла бійка. Він піднявся на ного та почав утримувати ОСОБА_2, в результаті чого вони троє впали на проїздну частину дороги. Його мати ОСОБА_5 почала кликати на допомогу та зупиняти автомобілі, які рухалися по дорозі, щоб припинити бійку. Зупинився автомобіль, за кермом якого сидів їх односельчанин ОСОБА_7, який припинив бійку та хуліганські дії братів ОСОБА_2, які тривали понад 30 хвилин і внаслідок який йому та ОСОБА_6 було завдано фізичну біль, а його матері ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.с.28-29).

Згідно із протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 07.02.2010 року, він 07.01.2010 року близько о 21 годині 30 хвилин їхав центральною вулицею с.Нападівка Лановецького району Тернопільської області. Наближаючись до памятника «Слави» він побачив, що в зустрічному напрямку по проїздній частині йде ОСОБА_3. Коли він його проїхав, то побачив, що по центрі дороги йдуть чи стоять троє чоловіків, які між собою билися і раптово впали на проїздну частину дороги, змусивши його різко повернути ліворуч. Він частково виїхав на узбіччя і прямо перед собою побачив ОСОБА_5, яка там стояла і розмахувала руками. Він різко загальмував і майже наїхав на неї і вона руками доторкнулася чи вдарилася в капот автомобіля. Він включив аварійну сигналізацію, вийшов з автомобіля і підійшов до трьох хлопців, які перебували в лежачому положенні, розмахували руками і наносили один одному удари. Серед них він впізнав ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які вже були сильно пяні. Хто з ким бився він так і не зрозумів. Він взяв кожного з них за верхній одяг та повідтягував у кювет, де вони продовжували лежати. Після цього, він підійшов до ОСОБА_5 і став з нею сваритися, оскільки він міг скоїти на неї наїзд. Вона також була сильно пяна. Він побачив, що до них підійшов ОСОБА_4, а ОСОБА_2 хтось із хлопців, а саме ОСОБА_11, повів в напрямку дому. Через декілька хвилин до них приїхав ОСОБА_16 і він попросив його зателефонувати в міліцію (а.с. 64-66).

Згідно із протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.03.2010 року, він 07.01.2010 року близько 20 години в барі с.Нападівка Лановецького району зустрівся з ОСОБА_2, який прийшов пізніше за нього і вже був випивший. Він купив бутилку горілки, яку вони розпили на двох. Приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_2 вийшов з бару і пішов в напрямку дому. Він посидів ще біля 30 хвилин і пішов в напрямку памятника «Слави». Підходячи туди, він побачив, що на узбіччі дороги знаходиться автомобіль із включеною аварійною сигналізацією, біля якого був великий натовп людей і чулись нецензурні вислови та інші крики. Підійшовши ближче, він побачив, що біля автомобіля стоять ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ще 4-5 чоловік. З правої сторони на дорозі лежало ще троє чоловіків. Він підійшов ближче і став по одному їх піднімати. На дорозі лежав ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_2, в якого обличчя було в крові. Він допоміг йому підвестися і став вести в напрямку дому, де через 200 метрів залишив його, оскільки він міг йти самостійно, а сам повернувся назад до памятника «Слави». Біля памятника перебували ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4. В цей момент приїхав автомобіль швидкої допомоги та автомобіль із працівниками міліції і він вирішив до них не підходити та пішов до клубу на дискотеку (а.с. 80-82).

До показів свідків ОСОБА_9, ОСОБА_17 суд відноситься критично, оскільки вони перебувають в дружніх відносинах з підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і їх покази суперечать показам потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6. свідків ОСОБА_7, ОСОБА_11, а також показам самих підсудних.

Протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 13.10.2010 року, під час якої ОСОБА_5 підтвердила факт хуліганських дій та її побиття ОСОБА_2 (а.с.90-91).

Протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 13.10.2010 року, під час якої ОСОБА_5 підтвердила факт хуліганських дій та її побиття ОСОБА_3 (а.с.92-94).

Висновком судово-медичної експертизи №278 від 03.03.2010 року, згідно якого при судово-медичному обстеженні 12 січня 2010 року у ОСОБА_5 були виявлені синець повік лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, синець лівої половини підборіддя, що поширюється на підщелепну ділянку, синці лівих стегна та коліна. Зазначені вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів приблизно за 4-6 днів до обстеження ОСОБА_5, на що вказують їх морфологічні властивості. Виявлені у ОСОБА_5 синці за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за наведених у постанові обставин її побиття (в результаті нанесення ударів руками та ногами), не виключається (а.с.100-101).

Таким чином, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України, як за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, кваліфіковано вірно.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Однак, враховуючи пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він повністю визнав вину у скоєному злочині, щиро кається у вчиненому, потерпілим відшкодовано завдані збитки, претензій до підсудного вони не мають, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання, в зв'язку з чим слід звільнити його згідно ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_2 іспитовий строк терміном на 1 (один) рік та покласти на нього наступні обов'язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_3, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Однак, враховуючи пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину у скоєному злочині, щиро кається у вчиненому, потерпілим відшкодовано завдані збитки, претензій до підсудного вони не мають, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, в зв'язку з чим слід звільнити його згідно ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_3 іспитовий строк терміном на 1 (один) рік та покласти на нього наступні обов'язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

засудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без змін підписку про невиїзд.

На даний вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ : А. В. РАДОСЮК