233 Справа № 233/437/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , представника КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
01.02.2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно ОСОБА_6 .
Із заяви, до якої додано висновок КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» без номера і дати, вбачається, що ОСОБА_6 страждає на психічне захворювання: органічний розлад особистості внаслідок епілепсії, ЧМТ, алкоголізму, з рідкісними генералізованими судомними нападами, виражені зміни особистості по епитипу. Внаслідок проведеного лікування стан психічного здоров`я Корначова покращився, на теперішній час він соціально-небезпечних тенденцій не проявляє і не виявляє небезпеки для оточуючих, тому амбулаторного примусового лікування не потребує.
В судовому засіданні представник КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» ОСОБА_4 підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, зазначила, що на даний час ОСОБА_6 не представляє небезпеки для інших осіб. В той же час зазначила, що він потребує постійного приймання підтримуючих ліків, у тому разі, якщо приймання ліків буде пропущено, стан його психічного здоров`я може погіршитись.
Присутня в судовому засіданні опікун ОСОБА_6 ОСОБА_5 , пояснила, що ОСОБА_6 є хворою людиною, потребує постійного контролю, приймає ліки тільки під наглядом зі сторони. В липні 2015 року він лікувався в стаціонарі, оскільки в нього знову з`явилися галюцинації. 08 лютого 2016 року він закрився в квартирі і нікого не впускав цілий день, хотіли навіть вибивати двері. Вважає, що ОСОБА_6 потребує постійного контролю та медичного нагляду з боку лікарів, вона самостійно не зможе забезпечити його належне лікування та не може гарантувати його нормальну поведінку у разі припинення примусового лікування.
Захисник ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, вважає припинення примусового лікування передчасним та необґрунтованим, оскільки відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 , як людина, яка скоїла суспільно-небезпечне діяння, в результаті якого настала смерть людини, без отримання постійного примусового амбулаторного лікування буде безпечною для себе та оточуючих.
Прокурор ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви у зв`язку з її недостатньою обґрунтованістю.
Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, судом встановлено наступне.
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2004 року ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом, згодом у зв`язку з покращенням психічного стану переведено до лікарні зі звичайним наглядом.
На підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_6 змінено примусові заходи медичного характеру із лікування у відділенні зі звичайним наглядом на примусове амбулаторне лікування за місцем проживання.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів без номера і дати, 10 грудня 2014 року ОСОБА_6 поставлено на облік до групи АППД Костянтинівського МПД та призначено амбулаторне примусове лікування, яке він проходив на протязі останніх 13-ти місяців, в результаті чого стан психічного здоров`я ОСОБА_6 покращився, він не представляє небезпеки для інших осіб, тому він не потребує примусового амбулаторного лікування.
Згідно ст.ст. 92-94 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є небезпечними для себе або для інших осіб.
Відповідно до ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Частиною 7 статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність
застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Проаналізувавши зібрані докази в сукупності, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів є недостатньо обґрунтованим в частині визначення підстави для припинення застосування примусового амбулаторного лікування видужання особи, або така зміна стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу. Не вбачається із подання і те, чи не є ОСОБА_6 станом на сьогоднішній день небезпечним для себе.
Зазначені обставини мають суттєве значення при вирішенні питання про припинення застосування примусового заходу медичного характеру з огляду на зміст статті 515 КПК України та правові наслідки припинення застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі ст. ст. 512-514 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви головного лікаря КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» про скасування амбулаторного примусового лікування відносно ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя