Справа № 341/1190/14-к
Провадження № 11-кп/779/254/2015
Категорія ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

законний представник потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції на вирок Галицького районного суду від 06 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Слобідка Галицького району, житель АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, із неповною середньою освітою, згідно ст. 89 КК України несудимого, українця, громадянина України,

обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 152 ч.3 КК України і йому із застосуванням ст. 69 ККУкраїни призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року продовжено до вступу вироку в законну силу.

За вироком суду, 22 квітня 2014 року близько 14 години 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на полі біля теплотраси Бурштинської ТЕС, що в селі Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області, де побачивши неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка разом із своєю малолітньою двоюрідною сестрою ОСОБА_11 та малолітнім братом ОСОБА_12 збирали квіти, у нього виник намір на задоволення з нею своєї статевої пристрасті і з цією метою він почав підходити до дітей, однак вони побачивши його почали від нього бігти.

Потерпіла ОСОБА_9 бігла позаду двох інших дітей і обвинувачений ОСОБА_7 наздогнавши її силою повалив на землю. ОСОБА_9 стала кричати, звати на допомогу і просила ОСОБА_7 відпустити її. Однак останній не зважаючи на її прохання, тримаючи її лівою рукою за волосся, схопивши правою рукою за шию спереду почав її душити, не даючи змоги звати на допомогу.

Пізніше будучи обезсиленою ОСОБА_9 перестала кричати і ОСОБА_7 перестав її душити і запропонував їй вступити з ним у статевий контак неприродним способом, від чого вона відмовилась і він наніс їй удар в ділянку лівої гомілки, а далі потягнув її в сторону кущів.

При цьому пройшовши декілька метрів ОСОБА_7 потягнув потерпілу до землі і коли вона впала, він ліг на неї зверху, опустив свої штани до колін і вимагав від неї щоб вона його цілувала, від чого потерпіла відмовилась, після цього обвинувачений заподіяв неповнолітній потерпілій тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

Після цього ОСОБА_9 знову стала кричати і в цей момент до них підбігли ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , яким вже було повідомлено дітьми, які тоді втекли, про напад незнайомого чоловіка на їх сестру

Побачивши , що на допомогу ОСОБА_9 прийшли сторонні особи, ОСОБА_7 не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, відпустив потерпілу і почав втікати з місця злочину. Однак надалі був затриманий громадянами ОСОБА_13 та ОСОБА_15 і переданий працівникам міліції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого та прокурор подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього правопорушення, вважає вирок суду відносно нього незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а також не врахував, що даний злочин є особливо тяжким і вчинений відносно неповнолітньої. Просив вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, постановити новий вирок , яким визнати його винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 152 ч. 3 КК України і призначити покарання сім років позбавлення волі.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції незаконним в частині призначеного покарання. Свою позицію мотивує тим, що судом не було належним чином враховано обставини, які пом`якшують покарання і у зв`язку з цим ОСОБА_7 призначено надто суворе покарання. Також звертає увагу на те, що судом було порушено вимоги ст 354 КПК України, оскільки при допиті неповнолітньої потерпілої обвинуваченого було виведено із зали суду, а згодом йому була надана можливість ознайомитись із аудіозаписом даного допиту, хоча дана норма закону передбачає в таких випадках здійснювати відеоконференцзв`язок. Вважає здобутий доказ недопустимим, а процесуальну дію просить визнати недійсною. По суті апеляційної скарги просить змінити вирок Галицького районного суду відносно ОСОБА_7 , призначивши йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив скасувати скасувати вирок суду першої інстанції, постановити новий, яким признчити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

- захисник ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити з мотивів, наведених у ній, призначивши обвинуваченому покарання 2 роки позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечив апеляційну скаргу прокурора та підтримав подану його захисником апеляційну скаргу, просив задовольнити її в повному обсязі.

- потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу прокурора…

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, з`язувавши обставини кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів кримінального провадження правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за інкримінованим йому злочином ніким не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Постановляючи вирок, суд першої інстанції дотримався вимог вказаної статті КПК України та обґрунтував його на доказах, які були досліджені і перевірені в судовому засіданні та в їх сукупності дав їм правильну оцінку, на основі чого і призначив покарання.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про м`якість призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання та необхідність призначення йому більш суворого покарання, а також і покликання захисника ОСОБА_8 про необхідність призначення менш суворого покарання є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі суд в повністю врахував вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання, яке є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із цим суд першої інстанції правильно визнав пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами те, що він повністю визнав свою вину і у вчиненому щиро розкаявся, визнав цивільний позов, а також врахував стан його здоров`я і те, що він є інвалідом другої групи, позитивно характеризується за місцем лікування.

Крім цього судом вірно враховано як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 скоєння ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду покарання може мати місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Також у п. 3 ППВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити, окрім іншого, і з характеру та ступеню тяжкості наслідків, що настали.

Тому враховуючи всі вищевикладені пом`якшуючі покарання обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, так як покарання призначене судом першої інстанції є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо покликань захисника ОСОБА_8 про призначення обвинуваченому покарання у виді двох років позбавлення волі колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки крім іншого, при призначенні покарання, правильно враховано те, що злочин, в якому він обвинувачується є тяжким злочином і вчинений відносно неповнолітньої потерпілої, а тому за таких обставин покарання у виді двох років позбавлення волі буде занадто м`яким і не буде відповідати як тяжкості злочину так і його суспільній небезпечності.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до всновку, що даний вирок є законним, обгрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового вироку, про що йдеться в апеляційних скаргах прокурора та захисника немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду від 06 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4