П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №1-52/11

Провадження №1/1023/5226/11

08 вересня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О., при секретарі Прокопенко Р.О., за участі прокурора Котяша А.І., за участі підсудного ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за звинуваченням: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого директором приватного підприємства «АКСІ ТРЕЙД» кафе «КАННТ» проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 23 липня 2010 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 2 ст. 172 КК України до штрау у сумі 850 гривень,

- у скоєнні злочину за ст. 172 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, грубо порушив законодавство про працю.

Злочин скоєно при таких обставинах. ОСОБА_1 згідно статуту від 26 жовтня 2009 року являється засновником приватного підприємства «АКСІ ТРЕЙД» та наказом № 1 від 1 січня 2010 року він був призначений на посаду директора підприємства. Відповідно до службових обов'язків, передбачених розділом 7 статуту приватного підприємства «АКСІ ТРЕЙД» ОСОБА_1 здійснює прийом на роботу та звільнення з роботи працівників підприємства.

ОСОБА_1 будучи директором приватного підприємства «АКСІ ТРЕЙД» для здійснення підприємницької діяльності на підставі договору оренди № 1/2 від 02 квітня 2011 року орендує приміщення за адресою: місто Славутич Московський квартал, підстанція № 6, для розміщення кафе «КАННТ».

Так, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 43 Конституції України, згідно з якою кожен має право на працю, що включає, можливість заробляти собі на життя працею яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується, та в порушення вимог ч. 2 ст. 2, ст.ст. 21, 24 КЗпП України, згідно з якими працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, що являє собою угоду між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін, без укладання трудового договору використовував найману працю із 2 травня 2011 року по 3 червня 2011 року ОСОБА_2, яка виконувала роботу бармена кафе «КАННТ».

Працюючи без оформлення трудових відносин, ОСОБА_2 за домовленістю із ОСОБА_1 мала отримувати заробітну плату у розмірі 420 грн. за тиждень. При цьому, жодних внесків на соціальне страхування працівника не здійснювалось, що є грубим порушенням вимог ст.ст. 253, 254 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.4, 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 168, 171 Податкового кодексу України та призводить до обмеження гарантованих прав працівників на належну оплату праці, охорону праці, відпочинок, відшкодування коштів на медичне обслуговування, пенсійне забезпечення.

Крім цього у порушення вимог ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, ОСОБА_3 будь-яких доплат за роботу на території підвищеного радіологічного контролю не здійснював.

У порушення вимог ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на приватному підприємстві «АКСІ ТРЕЙД» кафе «КАННТ» правилами внутрішнього трудового розпорядку не визначено. Час початку і закінчення роботи правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіком змінності не передбачено, що є порушення вимог ст. 57 КЗпП України.

Крім цього, ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 107, 108 КЗпП України доплати до заробітної плати ОСОБА_2 за роботу у святкові дні та нічний час не здійснював.

Провину в скоєному ОСОБА_1, визнав повністю, в той же час надав до суду заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття кримінальної справи у зв,язку з амністією. Потерпіла ОСОБА_2, не заперечувала проти даного клопотання.

Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання, вважає, що провина підсудного в судовому засіданні знайшла підтвердження, але до нього можна застосувати Закон України «Про Амністію у 2011 році» і звільнити від кримінальної відповідальності.

Проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковано за ознаками грубого порушення законодавства про працю. Дії підсудного відповідають кваліфікуючим ознакам ч.1 ст.172 КК України.

Заслухавши думку усіх учасників судового засідання, з приводу даного клопотання, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в силу ст.1 п. «б» Закону України «Про Амністію у 2011 році», особи які на момент вчинення злочину мають неповнолітніх дітей підлягають звільненню від кримінальної відповідальності.

З свідоцтва про народження вбачається, що підсудний ОСОБА_1, має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, в графі свідоцтва про народження ОСОБА_1 записаний батьком дитини, у суді відсутні відомості про те, що він позбавлений батьківських прав відносно даної дитини.

Як роз,яснено в ст.9 Закону України «Про Амністію у 2011 році», від 08.07.2011 року, застосування амністії допускається, якщо підсудний проти цього не заперечує, і свою згоду подає в усній чи письмовій формі.

По справі потерпіла ОСОБА_2, заявила цивільний позов, проте в даному випадку цивільний позов підлягає залишенню без розгляду,з роз,ясненням потерпілій, що вона має право звернутися до суду в порядку цивільного провадження.

На підставі наведеного і керуючись Законом України «Про Амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року, ст.6 п.4 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ст. 172 ч.1 КК України на підставі п.»б» ст. 1 Закону України «Про Амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року. Кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_1 за ст.172 ч.1 КК України закрити, згідно амністії.

Міру запобіжного заходу до ОСОБА_1, - підписку про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

Заявлений по кримінальній справі цивільний позов ОСОБА_2, залишити без розгляду, роз,яснити потерпілій, що вона має право звернутися до суду в порядку цивільного провадження.

На постанову може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Славутицький міський суд на протязі 15 діб.

Суддя Т. О. Малишенко