Справа № 500/6727/15-к
Провадження № 1-кп/500/542/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
19 листопада 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002342, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
04 листопада 2015 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, ухвалою від 05 листопада 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судових повісток про виклик через SMS-повідомлення, заяв про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участі до суду не подавали. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без їх участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України, та складання якого недопустимо навіть і з допущенням технічних помилок.

Так, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Також слід звернути увагу на таке.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97) (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неточно та не відповідають анкетним відомостям про обвинуваченого, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення ОСОБА_4 є неконкретним та порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції його право бути поінформованими про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 по першому епізоду обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Вказаний епізод обвинувачення викладений першим та згідно викладу фактичних обставин кримінального правопорушення мав місце 01.09.2015 р., тобто раніше за інші епізоди обвинувачення згідно даному обвинувального акту, та навіть раніше ніж епізоди обвинувачення по другому обвинувальному акту відносно також ОСОБА_4 за ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України, який також перебуває на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, згідно якому перший епізод обвинувачення датований періодом в ніч з 03 на 04 вересня 2015 року. Однак, враховуючи, що згідно анкетних відомостей обвинуваченого, викладених в обвинувальному акті, що розглядається, ОСОБА_4 раніше не судимий, є незрозумілим, з яких причин у викладі фактичних обставин даного епізоду обвинувачення, що мав місце раніше за інші, зазначено, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку, діючи повторно, та, відповідно його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.

З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, невірно зазначені фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, а також посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які не відповідають відомостям, що ОСОБА_4 являється раніше не судимим, тобто раніше не вчиняв злочинів, вчинення яких впливає на кваліфікацію злочину, передбаченого ст. 185 КК України за ознакою повторності. Або ж особою, яка склала обвинувальний акт невірно зазначена дата злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Але в будь-якому випадку формулювання обвинувачення є неконкретним в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 . Крім того, неповний і неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та неточна кваліфікація кримінального правопорушення порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1