Справа № 1-248/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/124/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією прокурора, який брав участь в суді першої інстанції на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боневичі Старосамбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, інваліда третьої групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання чотири роки позбавлення волі.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Цивільні позови залишено без розгляду.

Вироком суду визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за те, що він 10 січня 2009 року о 01.20 год, в ході конфлікту, що виник між ним та сусідкою ОСОБА_10 на сходовій клітці другого поверху біля дверей спільного коридору квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , після отримання тілесних ушкоджень, а саме: двох подряпин на чолі справа і зліва, садна на волосистій частині голови зліва, удару в пах, що є легкими тілесними ушкодженнями, тримаючи у руках пістолет „ПМТ" для відстрілу гумовими кулями калібру 9 мм і намагаючись виштовхати ОСОБА_10 від дверей спільного коридору вказаних квартир, проявивши злочинну недбалість, яка виразилася в тому, що останній намагався налякати ОСОБА_10 пістолетом, в патроннику якого знаходився патрон, попередньо не переконавшись у відсутності в пістолеті патронів, перебуваючи у безпосередній близькості від ОСОБА_11 , яка була повернута до нього спиною, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинен був і міг їх передбачити, на сходовій клітці біля вищевказаних квартир, після удару ОСОБА_11 рукою по його лівій руці, під час падіння в сторону ОСОБА_11 , внаслідок того, що його палець зіскочив з передньої дуги пістолета на спусковий гачок, здійснив постріл та куля влучила в шию ОСОБА_11 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді одного сліпого проникаючого вогнепального поранення на задній її поверхні зліва у верхній її третині на межі росту волосся та голови з пошкодженням головного мозку, крововиливами під оболонки та в речовину мозку з вдавленим переломом кісток основи черепа, що є тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_11 .

При цьому, судом перекваліфіковано дії засуженого ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

На вирок судупрокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, подав апеляцію.

В своїй апеляції прокурор вважає даний вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи вирок, в його основу поклав покази підсудного, дані ним у судовому засіданні, не взявши до уваги, що такі змінювалися під час проведення досудового та судового слідства, при цьому підсудний неодноразово путався в них. Вказує, що судом не надано належної оцінки висновку спеціаліста № 298/11 від 15 червня 2011 року; висновку експерта № 29/2009мк від 25 березня 2009 року; та не надано об`єктивної оцінки показам свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вважає, що зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доказана вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України.

Просить даний вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 115 КК України.

Засуджений ОСОБА_8 подав заперечення на апеляцію прокурора, в якій просить даний вирок суду відносно нього залишити без змін, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора щодо задоволення апеляції, засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили відхилити апеляцію прокурора, а вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого засудженим злочину. Висновки суду про доведеність його вини у скоєнні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 119 КК України, грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Так, засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні винуватість у вбивстві, вчиненому через необережність, визнав повністю, щиро розкаявся та підтримав раніше надані при попередніх судових розглядах даної справи показання. Вказав, що 10 січня 2009 року перебував вдома та заснув, дивлячись телевізор. Біля 01.20 год прокинувся від сильного стуку та дзвінка в двері. Вимкнувши телевізор, підійшов до домофону, щоб подивитись хто прийшов. Оскільки місяцем раніше в його квартиру намагались проникнути невідомі особи, то по дорозі з журнального столика взяв пістолет "ПМТ" калібру 9 мм, на який має дозвіл, та поклав його в праву кишеню халата з метою самооборони. Подивившись в монітор домофону, нікого в загальному коридорі не побачив. Відчинивши двері, побачив сусідку ОСОБА_10 , яка проживала на першому поверсі і час від часу з ним конфліктувала. Остання, яка перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та мала червоний колір шкіри обличчя, була дуже агресивною, почала безпричинно вриватись в квартиру, нічого не пояснюючи, тягнути його за волосся голови, дряпати обличчя та вдарила коліном в пах. Тоді витягнув з кишені халата пістолет з метою налякати потерпілу та намагався виштовхати її. Розвернувши потерпілу до себе спиною почав виводити її за двері спільного коридору. Пістолет тримав дулом вгору. ОСОБА_10 , розмахуючи руками, вдарила його своєю рукою по лівій руці, після чого він послизнувся на килимку, що лежав на плитці, і почав падати вперед на потерпілу. Під час падіння рука з пістолетом впритул наблизились до шиї ОСОБА_10 , палець зіскочив з передньої дуги пістолета на спусковий гачок. В цей момент відбувся постріл, від якого остання впала на підлогу сходової клітки. Ствердив, що не мав умислу на позбавлення життя потерпілої, хотів її лише налякати, проте під час падіння рука з пістолетом вперлася в шию потерпілої, палець зіскочив з передньої дуги на спусковий гачок пістолета і відбувся постріл. Вказав, що ОСОБА_10 і раніше приходила до нього в квартиру в пізній час та висловлювала незрозумілі претензії. Також ствердив, що 9 січня 2009 року біля 22 години показував хлопцям, що живуть по-сусідству, на їх прохання свій пістолет та вистрілив один або два рази в стіну будинку, переконавшись перед цим у відсутності загрози для людей, у зв`язку з чим, як зрозумів вже після загибелі ОСОБА_10 в патронник був поданий наступний патрон, проте на момент конфлікту з ОСОБА_10 цього не усвідомлював. Вказав, що безпосередньо перед необережним пострілом в ОСОБА_10 спусковий гачок не зводив. Ствердив, що в ході досудового слідства допитувався в стані сильного хвилювання, протягом доби після події злочину, у зв`язку з чим надані ним в ході досудового слідства показання частково заперечив. Під час відтворення обстановки та обставин події за його участі, яке відбулося за постановою суду, детальніше все пригадав, вказав, що не був ініціатором конфлікту, а лише захищався від потерпілої.

Крім повного визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні вбивства через необережність, його винуватість повністю та об`єктивно стверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме: показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , оголошеними та перевіреними в судовому засіданні показаннями в ході досудового слідства потерпілого ОСОБА_21 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , при цьому, жоден з допитаних свідків очевидцями події не були; даними протоколу огляду місця події від 10 січня 2009 року, даними протоколу обшуку від 10 січня 2009 року, даними протоколу огляду трупа та фототаблиці до такого, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_21 , даними протоколу огляду місця події від 12 січня 2009 року, даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участі свідка ОСОБА_12 , даними висновку судово-медичної експертизи № 37/2009 від 29 січня 2009 р., згідно з яким смерть потерпілої настала в результаті одного сліпого проникаючого вогнепального кульового поранення на задній поверхні шиї зліва у верхній частині на межі росту волосся з пошкодженням головного мозку, крововиливами під оболонки та в речовину мозку з вдавленим переломом кісток основи черепу; даними висновку токсикологічної експертизи від 15 січня 2009 р., згідно з яким в крові ОСОБА_24 виявлено етиловий спирт в кількості 10,24‰; даними висновку судово-медичної експертизи від 12 січня 2009 року, з якого вбачається, що ушкодження, виявлені під час огляду ОСОБА_8 , а саме: подряпини на чолі справа і зліва, садно на волосистій частині голови зліва, осадження шкіри на правій щоці, синець на калитці справа відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникли незадовго до огляду, можуть відповідати 10 січня 2009 року; подряпини на чолі і садно на голові могли виникнути від дії нігтів пальців рук нападника, садно на щоці виникло від дії твердого шероховатого предмету (стіна, нерівна поверхня дверей тощо), синець на калитці - від дії тупого твердого предмету, можливо внаслідок удару ногою в пах при обставинах, на які вказує підозрюваний; даними висновків імунологічних експертиз від 27 та 30 січня 2009 року; даними висновків судових комплексних криміналістичних експертиз від 2, 6 та 9 лютого 2009 року; даними висновку судово-хімічної експертизи від 26 січня 2009 року; даними висновків судово-балістичних експертиз від 25 січня 2009 року та 10 лютого 2009 року; даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з підсудним від 17 грудня 2009 р.

При цьому, судом вірно та обґрунтовано взято до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи від 22 лютого 2010 р., згідно якого тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли виникнути за обставин, на які вказує ОСОБА_8 , під час відтворення обстановки та обставин події від 17 грудня 2009 року.

Крім того, згідно з висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами справи № 138-КЕ/2015/пп від 25 травня 2015 р., проведеної комісією експертів Харківського ОБСМЕ, показання підсудного ОСОБА_8 , надані ним в ході відтворення обстановки та обставин події від 17 грудня 2009 р., не суперечать наявним судово-медичним даним в частині можливих обставин утворення у ОСОБА_10 вогнепального поранення шиї та голови, в тому числі, локалізації вхідної вогнепальної рани та умов утворення вогнепального поранення шиї та голови, розташування пристрою (пістолета), призначеного для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами несмертельної (травматичної) дії, який утримувався в руці ОСОБА_8 відносно шиї постраждалої, взаємного розташування тіл ОСОБА_10 і ОСОБА_8 в момент здійснення пострілу, а також відстані та напрямку пострілу.

Та експерт ОСОБА_25 в судовому засіданні вищевказаний висновок експертизи повністю підтримав та додатково роз`яснив, що в ході експертизи враховувалися всі докази, зібрані у справі. Вказав, що незалежно від того, чи ОСОБА_26 від удару ОСОБА_10 подався вперед, чи назад, умови, за яких відбувся постріл, зберігалися. Основне, що бралося експертами до уваги, є те, що дуло пістолета в момент пострілу знаходилося впритул до шиї ОСОБА_10 . Щодо особливостей раневого каналу, то комісяі не знайшла в цій частині суперечностей.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 р. № 2 „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід кваліфікувати за ст.119 КК України.

Так, судом першої інстанції та колегією суддів встановлено, що підсудний ОСОБА_8 під час досудового та судового слідства давав однакові за змістом показання щодо того, що пістолетом хотів налякати потерпілу, наголошував на цьому своєму товаришу свідку ОСОБА_23 , з яким спілкувався одним з перших після події злочину.

Разом з тим, із протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17 грудня 2009 р. видно, що ОСОБА_8 ствердив, що пістолет безпосередньо перед пострілом не стояв на запобіжнику. Крім цього, судом досліджено питання щодо обставин надсилання патрона в патронник пістолета та з показань свідків і підсудного встановлено, що ОСОБА_8 ввечері перед загибеллю ОСОБА_10 , кілька разів здійснював постріли з метою демонстрації пістолета сусідським підліткам, у зв`язку з цим, патрон, яким була вбита ОСОБА_10 , міг бути надісланий в патронник автоматично після попереднього пострілу.

Згідно висновку повнорної комісійної судово-медичної експертизи, показання ОСОБА_8 , надані ним під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 17 грудня 2009 р., не суперечать наявним судово-медичним даним в частині можливих обставин утворення у ОСОБА_10 вогнепального поранення шиї та голови, в тому числі, локалізації вхідної вогнепальної рани та умов утворення вогнепального поранення шиї та голови, розташування пристрою (пістолета), призначеного для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами несмертельної (травматичної) дії, який утримувався в руці ОСОБА_8 відносно шиї постраждалої, взаємного розташування тіл ОСОБА_10 і ОСОБА_8 в момент здійснення пострілу, а також відстані та напрямку пострілу.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність достатніх, належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження винуватості підсудного ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а за таких обставин судом вірно взято до уваги показання ОСОБА_8 в ході судового слідства, які є послідовними, не суперечать іншим дослідженим та перевіреним доказам у справі, та тлумачить усі сумніви на користь підсудного.

Відтак дії ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно перекваліфіковано на ч. 1 ст.119 КК України, як вбивство через необережність, оскільки кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Доводи прокурора про умисність дій засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується вина останнього у скоєнні вбивства саме через необережність.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_8 , судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений з необережності, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим та відсутність у вз`язку з цим в останніх претензій, що є обставинами, які пом`якшують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання, особу підсудного, який судимості не має, на момент вчинення злочину мав неповнолітнього сина, за багаторічну бездоганну працю в системі охорони здоров`я нагороджений почесними грамотами, дипломами та медаллю, виключно позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, вибачився перед потерпілими та відшкодовує заподіяну моральну шкоду відповідно до договору про відшкодування такої, у зв`язку з чим потерпілі жодних претензій до підсудного не мають та у вирішенні справи покладалися на розсуд суду; має ряд хронічних захворювань: цукровий діабет, стенокардію, гіпертонію П стадії, пієлонефрит, сечокам`яну хворобу, хронічний холіцестит, визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, місцевим судом прийнято обґрунтоване рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. „г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" та Закону України "Про застосування амністії в Україні", оскільки останній вчинив необережний злочин середньої тяжкості, та на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2014 році" ОСОБА_8 є інвалідом третьої групи, що стверджується довідкою МСЕК від 28.08.2014 року.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому відмовляє прокурору, який приймав участь в суді першої інстанції, в задоволенні його апеляції.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Головуючий
Судді