Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3318/15-к
Провадження №: 1-кп/332/310/15
Вирок
Іменем України
19 серпня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Виноградівка Вулканештського району Молдови, громадянки України, з професійно-технічно освітою, незаміжньої,
непрацюючої, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,
10.06.2015 р. близько 20.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на дитячому майданчику між будинками № 25 та № 27 по вул. Історичній у м. Запоріжжі, побачила на лавочці залишену без нагляду жіночу сумку чорного кольору, яку вирішила викрасти.
Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, викрала зазначену вище жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung GALAXY STAR» в корпусі білого кольору, вартістю 400 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не становить для потерпілої матеріальної цінності.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла, обернувши викрадене в своє повне розпорядження, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищевказану суму.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинувачені визнала повністю та пояснила, що 10.06.2015 р. близько 20.00 год. вона з лавочки на дитячому майданчику між будинками № 25 та АДРЕСА_2 взяла залишену без нагляду жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон. Вказані речі вона не віднесла до відділку міліції, оскільки їй потрібні були гроші. Сумку вона викинула у сміттєвий бак, а телефон продала незнайомому чоловіку за 300 грн.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її неповнолітня донька 10.06.2015 р., прийшовши додому з дитячого майданчику по вул. Історичній у м. Запоріжжі, повідомила, що в неї викрали сумку з мобільним телефоном. Вказані речі вона залишила на лавочці біля турніків майданчику, а згодом побачила, що вони зникли. У цей же день вони звернулись до міліції. Згодом мобільний телефон було їм повернуто та повідомлено, що органами внутрішніх справ встановлено винну особу.
Обвинувачена під час розгляду справи заявила, що усвідомлює незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення нею кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого їй злочину за ч. 1 ст. 185 КК України.
Приймаючи до уваги, що обвинуваченою не оспорюються викладені в обвинувальному акті обставини вчинення нею: таємного викрадення чужого майна (крадіжки); враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин кримінального провадження.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України таємному викрадені чужого майна (крадіжці), повністю доведеною.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, під час судового розгляду не встановлено.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та п. 9 цієї ж постанови про належне мотивування застосування покарання з випробуванням.
При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до положень ст. 65 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії середньої тяжкості; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки; дані, які характеризують особу обвинуваченої: не працює, за місцем проживання у побуті характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку у психіатричній лікарні не перебуває.
За сукупністю обставин скоєного кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, обставини, що пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченої, суд визнає необхідним й достатнім для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченою нових злочинів, призначення останній покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Приймаючи до уваги встановлені судом конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, данні її характеристики, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, повне визнання своєї вини, відсутність шкоди, завданої потерпілій, суд дійшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити останню від відбування покарання з випробуванням згідно з положеннями ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов не заявлено.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченої під час досудового розслідування не застосовувався, підстав для його застосування на даний час не встановлено.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 ККП України, суд
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку.
Речовий доказ мобільний телефон «Samsung GALAXY STAR» в корпусі білого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній як власнику цього майна.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1