Справа № 127/2651/15-к
Провадження №11-кп/772/569/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2015 рокум. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянув в закритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2015 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
Піщанського району, громадянин України,
раніше неодноразово судимий, в тому числі:
12.11.2004 року Немирівським районним судом
Вінницької області за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років
позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано
4 місяці за попереднім вироком Немирівського районного
суду від 09.09.2003 року та остаточно призначено покарання
у виді 3-х років 4-х місяців позбавлення волі; звільнений
умовно-достроково 03.01.2007 року з невідбутою частиною
покарання 10 місяців 14 днів; 23.09.2009 року Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК
України до 4-х років позбавлення волі; 01.06.2012 року
звільнений умовно-достроково з невідбутою частиною
покарання 1 рік, 3 місяці та 7 днів,
визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання:
- за ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на 5-ть років;
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, зараховано відбуте повністю покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 12.11.2004 року;
- за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на 9-ть років;
- за ч. 2 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на 6-ть років;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на 5-ть років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10-ть років.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_11 задоволені в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 1026 (одну тисячу двадцять шість) гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 150.000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди; з нього ж стягнуто на користь ОСОБА_11 120 (сто двадцять) гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 50.000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
Вирішено питання судових витрат.
Згідно вироку 07.04.2004 року, біля 18:30 год. ОСОБА_12 , знаходячись у Тиврівському районі, с. Бушинка, у лісосмузі неподалік залізничної станції, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_11 та, маючи умисел на відкрите заволодіння її майном, з корисливих мотивів, підбіг до неї та з прикладанням значної сили, погрозою застосування фізичного насильства, кинув її на землю, після чого заволодів ланцюжком з жовтого металу загальною вагою 3 гр., на якому знаходився хрестик з жовтого металу вагою 1,5 гр., що знаходились на шиї потерпілої, чим спричинив ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 181 гривня 40 копійок (згідно висновку експерта № 70 від 28.01.2015 року).
Після відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, біля 18:35 год., кинувши ОСОБА_11 на землю та знаходячись поверх тіла потерпілої, умисно завдав їй ударів руками в область тіла чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді двох саден на обличчі (згідно висновку експерта №76 від 18.04.2004 року) таким чином, подолавши опір ОСОБА_11 , ОСОБА_9 зняв із неї одяг та прижимаючи своєю вагою тіла тіло потерпілої, проти її волі, вступив із ОСОБА_11 у статеві зносини природним способом шляхом генітального контакту.
Окрім того, 10.08.2014 біля 21:45 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у м. Вінниці на перехресті вулиць Рожева-Підлісна, помітивши раніше незнайому йому ОСОБА_8 умисно, з метою відкритого заволодіння її майном, з корисливого мотиву, підбіг до потерпілої ззаду та наніс декілька ударів кулаками у різні частин тіла, чим збив ОСОБА_8 з ніг та спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді трьох ділянок зливних крововиливів та зливних саден в підлопатковій ділянці справа, в ділянці зовнішнього краю лівої лопатки, на задній поверхні лівого плечового суглобу, підшкірної гематоми в лівій виличній ділянці, садна в ділянці тіла нижньої щелепи зліва (згідно висновку експерта №1338 від 23.09.2014 року), після чого з метою заволодіння її майном, погрожуючи застосуванням фізичної сили та продовжуючи наносити удари по тілу потерпілої, почав обшукувати кишені її одягу і, помітивши ланцюжок з жовтого металу вагою 2,05 гр. вартістю 956 гривень 86 копійок (згідно висновку експерта № 852 від 08.10.2014 року), сережку виготовленою із металу жовтого кольору вартістю 50 гривень та гроші в сумі 20 гривень, відкрито заволодів даним майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 1026 гривень 86 копійок.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_12 , 10.08.2014 року, після відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 та застосування до неї фізичної сили, біля 21:50 год., підняв потерпілу з дороги на перехресті вулиць Рожева-Підлісна в м. Вінниці та, обхопивши її тіло ззаду затягнув до лісу, що розташований неподалік. Перебуваючи у лісі, ОСОБА_9 , утримуючи однією рукою руки потерпілої, таким чином долаючи її опір, зняв одяг із ОСОБА_8 та вступив з нею, проти її волі, у статеві зносини природним способом шляхом генітального контакту.
Після згвалтування потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 10.08.2014 року, перебуваючи на тому ж місці й продовжуючи свою злочинну діяльність, з прикладанням фізичної сили, подолавши опір ОСОБА_8 , проти її волі, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, шляхом орогенітального контакту, після чого з місця вчиненого злочину зник.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 10.08.2014 біля 23.45 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись навпроти будинку № 17 по вулиці Могильчака м. Вінниці, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_14 та, маючи умисел на відкрите заволодіння її майном, з корисливих мотивів, діючи із прямим умислом, підбіг до ОСОБА_15 ззаду та охопив обома руками за ротову порожнину, умисно наніс удар ногою по ногах ОСОБА_15 , від якого остання впала на землю та притиснув її вагою власного тіла до землі, продовжуючи наносити удари рукою по голові та тулубу потерпілої, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, на лівій гомілці, на правому стегні, садна на правому та лівому передпліччях, на лівій кисті, на боковій поверхні грудної клітки справа, синців з осадженнями шкіри, в ділянці правого колінного суглобу, на правій гомілці, на правій стопі (згідно висновку експерта № 1345 від 11.08.2014 року). Утримуючи ОСОБА_15 , ОСОБА_9 перевірив вміст її кишень та віднайшов гроші у сумі 200 гривень, якими у подальшому заволодів після чого з місця злочину зник, розпорядившись шкраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_15 матеріального збитку на суму 200 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, юридичну кваліфікацію дій засудженого та доведеність його вини, вважає вирок незаконним, необґрунтованим і просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на порушення судом п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вимог ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, який за злочинні дії ОСОБА_9 , що мали місце 07.04.2004 року, не призначив йому покарання окремо за кожний вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 та ч. 1 ст. 152 КК України, що входить до сукупності, не визначив остаточного покарання та не зарахував остаточне покарання до відбутого за попереднім вироком Немирівського районного суду від 12.11.2004 року. Крім того, порушив вимоги ст. 71 КК України, оскільки не визначив покарання з урахуванням вироку Немирівського районного суду від 12.11.2004 року. Прокурор просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України 5-ть років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 152 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити засудженому покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5-ти років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання з урахуванням вироку Немирівського районного суду від 12.11.2004 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5-ти років позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5-ть років;
- за ч. 2 ст. 152 КК України на 9-ть років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 153 КК України на 6-ть років позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України призначити покарання, шляхом часткового їх складання у вигляді 11-ти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати покарання, з урахуванням вироку Немирівського районного суду від 12.11.2004 року, та остаточно призначити покарання у вигляді 11-ти років 6-ти місяців позбавлення волі.
У строк відбування покарання за новим вироком зарахувати покарання, призначене засудженому за вироком Немирівського районного суду від 12.11.2004 року у вигляді 3-х років 4-х місяців позбавлення волі. В решті - вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 підтримав частково і просив її задовольнити, постановити новий вирок, однак без застосування до засудженого ст.71 КК України, як помилково зазначено у скарзі, потерпілої ОСОБА_8 , яка була згодна з прокурором щодо суворого покарання винного, обвинуваченого ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання внаслідок його м`якості і були згодні з вироком міського суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України Апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини, доведеність вини та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.
Судовий розгляд проведений судом першої інстанції у спрощеному порядку, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак, при призначенні покарання судом не в повній мірі дотримані вимоги ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких покарання призначається згідно з положеннями Загальної частини КК України, з врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; при цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У вироку суд хоча і врахував характер, обставини та тяжкість вчиненого, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, наявність обтяжуючих та відсутність пом`якшуючих обставин, проте залишив поза увагою кількість вчинених ОСОБА_9 злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності осіб, їх підвищену суспільну небезпеку, а також заподіяні потерпілим наслідки та думку кожної з них про суворе покарання винного.
Крім того, призначаючи винному покарання, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушивши вимоги ч.ч.1 та 4 ст.70 КК України, оскільки за злочинні дії ОСОБА_9 , що мали місце 07.04.2004 року, не призначив йому покарання за кожний окремий злочин, передбачений ч.2 ст.186 та ч.1 ст.152 КК України, що входить до сукупності, не визначив остаточного покарання за сукупністю цих злочинів, внаслідок чого невірно зарахував його до відбутого засудженим покарання за попереднім вироком Немирівського районного суду від 12.11.2004 року.
Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України, спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вирок, після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України, а потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку і остаточно за сукупністю вироків.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи ці положення Кримінального закону та роз`яснення вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду апеляційний суд в цій частині погоджується з висновком суду першої інстанції і не вбачає підстав для застосування ст.71 КК України, як просить в апеляційній скарзі прокурор, оскільки ОСОБА_9 не вчинив нового злочину до повного відбуття ним покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 12.11.2004 року, так як був звільнений умовно-достроково 03.01.2007 року з невідбутою частиною покарання 10 місяців та 14 днів, а в подальшому був засуджений 23 вересня 2009 року за злочин, який він вчинив в червні того ж року.
Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та неповне врахування всіх обставин вчиненого, призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості, а тому вирок стосовно ОСОБА_9 , в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню з постановленням щодо нього нового вироку.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України Апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_9 , в частині призначення покарання, скасувати.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 152 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити засудженому покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання з урахуванням вироку Немирівського районного суду від 12.11.2004 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 2 ст. 152 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 153 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України, остаточне, призначити покарання, шляхом часткового їх складання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
У строк відбування покарання за новим вироком зарахувати покарання, призначене засудженому за вироком Немирівського районного суду від 12.11.2004 року у вигляді 3-х років 4-х місяців позбавлення волі.
В іншій частині - вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який, перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копій вироку.
Судді:
З оригіналом вірно: