Справа № 1-194/2010
Номер провадження 1-194/2010
ВИРОК

іменем України

05 листопада 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Павлику В.І.,

із участю: прокурора Коваленко Т.М.,

потерпілого ОСОБА_1,

підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- обидвох у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а останній перебуваючи в стані алкогольного спяніння, 19 квітня 2010 року о 16.00 годині в м. Самборі по вул. Фабричній, 19 Львівської області з метою викрадення чужого майна та корисливих спонукань, обидва зайшли на територію будинковолодіння ОСОБА_1, звідки мали намір викрасти належне майно потерпілому, однак, з причин, що не залежали від їх волі, не довели злочин до кінця, оскільки ОСОБА_1 виявив їх на місці події злочину та затримав ОСОБА_2

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою винність в інкримінованому йому злочині визнав повністю та по епізоду обвинувачення суду показав, що 19.04.2010 року о 15.30 год. на автовокзалі м. Самбора Львівської області він зустрів свого товариша ОСОБА_3 Ідучи по вул. Фабричній вони вирішили зайти на подвіря будинку №19, де знаходиться багато металобрухту, перед тим договорившись із ОСОБА_3 щоб викрасти металобрухт та здати його на пункт прийому за гроші. Коли були на подвірї та він заховував металеві речі у мішок, то раптово надбіг незнайомий чоловік, а саме потерпілий у справі, який тримав у руках ніж. ОСОБА_3 відразу вибіг з подвіря та утік, а його ОСОБА_1 вдарив трубою в плече, погрожував ножем. А коли ОСОБА_2 вирвався та почав тікати, то на вулиці його затримав невідомий чоловік.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся і по суті предявленого обвинувачення показав аналогічне.

Крім визнання підсудними своєї вини в інкримінованому їм злочині, винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджується матеріалами кримінальної справи і фактичними обставинами, які ніким не оспорювались та, які не досліджувались у судовому засіданні відповідно до ст. 299 КПК України.

Аналізуючи докази матеріалів кримінальної справи в їх сукупності з показаннями підсудних, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вони вчинили незакінчений замах на таємне викрадення майна ОСОБА_1 із кваліфікуючою ознакою вчинення за попередньою змовою в групі осіб, а тому їх дії правильно досудовим слідством кваліфіковано за вказаною нормою Кримінального Закону та відповідають фактичним обставинам; вони повинні за це нести кримінальну відповідальність.

Із обєктивної сторони підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно і таємно мали намір заволодіти майном потерпілого ОСОБА_1, спричиняючи шкоду. Із субєктивної сторони підсудні посягали на чужу власність, на яке не мали права, усвідомлюючи і бажаючи спричинити матеріальні збитки.

Призначаючи підсудним покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину; також судом враховано особи винних, їх характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину. Помякшуючою вину обставиною обидвох підсудних слід визнати щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; ОСОБА_3 добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки разом з тим потерпілий заявив, що претензій до ОСОБА_3 у нього немає, просив суд його суворо не карати.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному ОСОБА_2 є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння.

Розглядаючи кримінальну справу в межах предявленого обвинувачення підсудним, із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового слідства в сукупності із поясненнями підсудних, потерпілого, який просив суд ОСОБА_2 покарати в межах закону; із урахуванням осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У звязку з тим, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, із врахуванням його особи, сімейного стану, поведінки під час та після вчинення злочину, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання не повязане з позбавленням волі. Суд вважає, що слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки встановлено обставини і підстави для переходу до іншого, більш мякого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті за вчинений злочин, і суд приходить до переконання у встановленні суми у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільного позову не заявлено; судових витрат у справі немає; речові докази велосипед ОСОБА_2 та металеві кутники, труби, що належать ОСОБА_1 слід вважати повернутими власникам.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 3(три) місяці.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 510(пятсот десять) гривень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 28.08.2010 року.

Речові докази: велосипед вважати повернутим ОСОБА_2 (а. с. 36); металеві предмети ОСОБА_1 (а. с. 55).

Запобіжні заходи взяття під варту відносно ОСОБА_2 та підписку про невиїзд стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Даний примірник вироку виготовлено в нарадчій кімнаті та він має силу оригіналу.

Суддя