У Х В А Л А
28 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 10 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 10 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим. Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого, скаржник посилається на те, що йому діями прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_5 було завдано майнової та моральної шкоди, у зв`язку з чим оскаржувана постанова слідчого була винесена незаконно та повинна бути скасована.

Представник скаржника надав заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути її за його відсутності, у зв`язку із чим, враховучи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника та його представника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що її слід задовольнити, при цьому виходячи з наступного.

Відповідно до постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 10 грудня 2015 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у зв`язку із відсутністю очевидних та достатніх підстав вважати про завдання ОСОБА_3 майнової або моральної шкоди, а також очевидної відсутності в діях прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 382 КК України.

Під час винесення зазначеного процесуального рішення слідчий керувався положеннями ст. 55 КПК України, в тому числі, частинами 4 та 5, якими зазначено, що потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого була винесена у кримінальному провадженні №0000921, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2015 року, за попередньою правовою кваліфікацію ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 382 КК України, тобто, уповноваженою на це особою в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження. При цьому, оскаржувана постанова слідчого містить обгрунтовані висновки щодо прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах даного кримінального провадження, які повністю грунтуються на нормах кримінального процесуального закону та відповідають встановленим під час досудового рослідування обставинам, з яких дійсно не вбачається наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 на даний час завдано майнової або моральної шкоди, оскільки останнім не надано будь-яких доказів завдання такої шкоди діями прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу за викладених ОСОБА_3 у його заяві про вчинене кримінальне правопорушення обставин, що відповідно до вимог ст. 55 КПК України на даний час позбавляє орган досудового розслідування зробити висновок про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим в межах даного кримінального провадження, а отже постанова слідчого скасуванню не підлягає.

Однак, разом з цим під час проведення подальшого досудового розслідування слідчому потрібно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду, тому в разі отримання достатніх даних про факт заподіяння заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди останній повинен бути визнаний потерпілим на підставі ч. 1 ст. 55 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також виходячи з обставин кримінального провадження № 0000921 від 12.11.2015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 382 КК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 10 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1