Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000875, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за касаційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_1 судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 порушив норми матеріального права, а саме, частини 4 статті 70 КК України, у зв'язку з чим судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України, а призначене покарання - ст.ст. 65-67 КК України.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року та остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року вирок місцевого суду змінено, визначено ОСОБА_1 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, виключено зі вступної частини вироку посилання суду на те, що ОСОБА_1 раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 квітня 2014 року о 16 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля дитячого садочка в м. Черкаси, в ході конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2, на ґрунті тривалих неприязних стосунків умисно наніс останній численні удари в голову та по ногах, спричинивши потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав подану скаргу та просив призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України в касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 статті 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Злочин, за який ОСОБА_1 засуджений в даному кримінальному провадженні, вчинений 15 квітня 2014 року, тобто до ухвалення Апеляційним судом Черкаської області вироку 23 червня 2014 року. Тому при визначенні остаточного покарання суди повинні були керуватись положеннями ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд першої інстанції припустився помилки, застосувавши при визначенні ОСОБА_1 остаточного покарання положень ст. 71 КК України.

Суд апеляційної інстанції зазначену помилку частково виправив, визначивши ОСОБА_1 остаточне покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України. Водночас суд апеляційної інстанції порушив вимоги закону про кримінальну відповідальність при визначенні розміру покарання.

Так, суд апеляційної інстанції, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, визначив ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. При цьому суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що в разі такого складання остаточне покарання за сукупністю злочинів має за розміром бути більшим за кожне із покарань, призначених за окремий злочин, що утворюють сукупність, та не врахував, що за один із злочинів ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

З огляду на викладене вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора задовольнити.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5