АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/216/2013 Головуючий у І-й інстанції: Ведмідська Н.І.
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач Черства Є.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року березня місяця «19» дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої Черствої Є.О.

Суддів Ришкової Н.М., Післєгіної Л.М.

з участю прокурора Чепуріної А.С.

адвоката ОСОБА_1

засудженої: - ОСОБА_2

потерпілого: - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями із змінами прокурора, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції; адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2, на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від « 28» серпня 2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимостей не має, -

засуджена за ч.1 ст.121 КК України - на 5 (пять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, засуджена ОСОБА_2 звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України, на засуджену ОСОБА_2 покладені слідуючі обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили підписка про невиїзд.

Вирішене питання щодо речових доказів.

ОСОБА_2 визнана винною і засуджена за скоєння слідуючого злочину.

02 грудня 2011 року, біля 1930годин, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні кухні будинку №51, розташованому по вул. Чорноморській в с. Новоросійське Скадовського району Херсонської області, під час сварки із своїм співмешканцем ОСОБА_3, умисно нанесла останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

В апеляціях:

- прокурор, що приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції, вказує на незаконність вироку суду щодо ОСОБА_2 в звязку з порушенням судом вимог ст. 334 КПК України, бо у показах засудженої ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 маються протиріччя, які суд не усунув, не дав їм належної оцінки, свої висновки належно не мотивував; вважає, що призначене покарання ОСОБА_2 не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженої внаслідок мякості. Просив вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. У змінах до апеляції від 19.03.2013 року прокурор просить постановити щодо ОСОБА_2 новий вирок, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- захисник в інтересах засудженої ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 вказує на незаконність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 внаслідок допущених судом істотних порушень вимог КПК України та неправильного застосування кримінального закону, привівши такі доводи: правильно встановивши місце події кухню будинку, суд дав невірну оцінку діям ОСОБА_2, що потягло неправильну кваліфікацію її дій, бо з подій вечора вчинення злочину 02 грудня 2011 року видно, що після вечері з батьками засудженої із вживанням алкогольних напоїв, потерпілий ОСОБА_3 вчинив бійку з її батьком ОСОБА_4, а після цього, коли з кухні всі пішли, ОСОБА_3 злість та свій гнів почав виміщати на ОСОБА_2, бючи її кулаками по голові, а затим вхопив стілець із підлокітниками та ним її вдарив, від цього стілець розвалився на частини, в руці ОСОБА_3 залишилася частина стільця з ніжками, якою він бив засуджену. ОСОБА_2 стояла у кутку будівлі, не могла вирватися, тому вона схопила зі столу ніж і ним нанесла удар по тілу потерпілого, але той продовжував її бити, і вона ножем вдарила його ще раз, лише після цього ОСОБА_3 перестав її бити. Але на досудовому слідстві ні ОСОБА_2, ні її батько ОСОБА_4 не були направлені на освідування до експерта, а за власною ініціативою не звернулися із-за боязні перед ОСОБА_3 Вважає, що ОСОБА_2 не мала умислу на завдання ОСОБА_3 ножем двох ударів у живіт, а захищала своє життя та здоровя від посягання останнього. Також вважає, що суд безпідставно відхилив всі покази свідків у суді та критично віднісся до показів засудженої та потерпілого, вказавши, що на досудовому слідстві таких показів вони не давали та що суд не дав обєктивної оцінки протоколу огляду місця події та фотознімкам до нього, які, начебто, не відповідають один одному, тому що у протоколі вказано, що обстановка в приміщенні літньої кухні не порушена, а на фотознімках видно розкиданий посуд, зламаний стілець, що свідчить про бійку на тому місці. А слідчим на досудовому слідстві необґрунтовано прийняте рішення про відмову в дослідженні зразків крові, вилучених з місця події та знищення цих зразків, з яких можливо було б встановити, що вони походять від самої засудженої, яка мала право захищатися та право на необхідну оборону. Просить вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в її діях складу злочину за ст.121 ч.1 КК України.

Інші учасники процесу апеляції не подавали.

Зміни до апеляції прокурора в частині вимоги про винесення нового вироку апеляційним судом не розглядаються, оскільки вони подані поза межами строків на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції і погіршують становище засудженої, що відповідно до ст. 355 ч.2 КПК України є неприпустимим.

Вислухавши суддю-доповідача по справі, думку прокурора, який вважає апеляцію прокурора із змінами підлягаючими задоволенню, а апеляцію адвоката ОСОБА_1 не підлягаючою задоволенню; адвоката ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляцію і просила її задовольнити, а апеляцію із змінами прокурора залишити без задоволення; засуджену ОСОБА_2, яка висловила таке ж прохання; в останньому слові просила апеляцію її захисника адвоката ОСОБА_1 задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення; потерпілого ОСОБА_3, висловившого таке ж прохання, як засуджена, провівши судові дебати, де всі учасники процесу залишилися при тій же думці; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим і лише на тих доказах, які були розглянуті у судовому засіданні, які суд повинен оцінити за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись вимогами закону.

Згідно вимог ст. 334 КПК України, суд в мотивувальній частині обвинувального вироку, повинен належним чином мотивувати своє рішення, проаналізувати та дати відповідну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності; навести мотиви, із яких суд прийняв до уваги одні докази та відхилив інші. При цьому суд має проаналізувати фактичні дані, що містяться у показаннях свідків, потерпілих, підсудних, висновків експертів та в інших джерелах доказів, які підтверджують чи спростовують обвинувачення. З названих джерел необхідно навести фактичні дані, які стосуються обставин, що доказуються. Суд наводить оцінку досліджених ним доказів на обґрунтування того, чому одні з них прийняті судом і покладені в основу висновків суду, а інші ним відхилені. Висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватися у вироку у вигляді точних та категоричних суджень, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. У мотивувальній частині вироку повинне бути зазначене ставлення підсудного до предявленого обвинувачення та наведена оцінка доказів, на які він послався на свій захист. Якщо підсудний, потерпілий, свідки у судовому засіданні змінили свої показання, які вони давали на досудовому слідстві або при дізнанні, суд повинен ретельно перевірити як ті, так і інші показання; зясувати причину зміни показань, і в результаті ретельного дослідження, дати їм у вироку належну оцінку в сукупності з іншими доказами, що є у справі.

Суд першої інстанції при винесенні обвинувального вироку щодо ОСОБА_2 зазначені вимоги закону в повній мірі не виконав.

Так, перевіривши у судовому засіданні всі матеріали справи, про що свідчить протокол судового засідання, суд не звернув уваги на первісні покази засудженої ОСОБА_2 /а.с.12/ про те, що в час скоєння нею злочину, потерпілий ОСОБА_3 її не бив, він лише був агресивний, лаявся, після чого вона взяла ніж і двічі вдарила його в живіт.

Вона ж, допитана на досудовому слідстві в якості підозрюваної /а.с.42/, показувала, що в момент скоєння злочину, не було ніякої загрози для її життя та здоровя зі сторони потерпілого ОСОБА_3, але ОСОБА_2 ножем двічі вдарила його в живіт.

Такі ж покази ОСОБА_2 давала при допиті її в якості обвинуваченої /а.с. 48; 57/, стверджуючі, що ОСОБА_3 перед скоєним нею злочином її не бив, а невеликі синці у неї на тілі у двох місцях виникли тоді, коли вона розтягувала ОСОБА_3 та свого батька ОСОБА_4, які після пяної сварки билися. При цьому, вона ОСОБА_3 відтягувала, тримаючи руками за горлянку, що свідчить і про те, що вона його не боялася. З її показів також вбачається, що вона умисно завдала ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження ножем, з тих підстав, що він « їй вже так надоїв тим, що лається, свариться після вживання алкогольних напоїв».

Потерпілий ОСОБА_3 як під час досудового слідства, так і у судовому засіданні, давав протирічні показання, а його показання в якості потерпілого /а.с. 21/, повторюють зміст апеляції адвоката ОСОБА_1

Допитані свідки у судовому засіданні частково змінили свої покази на користь засудженої, чому суд не дав ніякої оцінки.

Із показів свідків на досудовому слідстві також вбачається, що у членів сімї ОСОБА_4, які знаходилися на місці скоєння злочину, перед цим вживаючи алкогольні напої, були відсутні будь-які тілесні ушкодження, які б кровоточили, що спростовує доводи апеляції адвоката ОСОБА_1 з приводу незаконної відмови слідчого в проведенні експертизи по змивам слідів, схожих на кров на місці скоєння злочину, бо, окрім самого потерпілого ОСОБА_3, вона, беззаперечно, не могла походити від іншої людини.

Суд перевіряв протокол огляду місця події /а.с. 4-6/ та фототаблицю до нього /а.с. 7-9/, але не дав їм належної оцінки, а саме тому, що на місці скоєння злочину були відсутні фрагменти поламаного стільця (ніжки і т.п.), у кухні лише стояло біля печі поламане крісло; відсутні фрагменти поламаного крісла і на фотографії. Разом з тим, із показань свідка ОСОБА_4 та інших, видно, що останній під час бійки з ОСОБА_3, знаходився у цьому кріслі, з якого його ОСОБА_3 силоміць стягував і намагався вигнати з кухні.

Суд також повинен обґрунтувати обрання підсудній виду та строку покарання, вказавши, які конкретні обставини, на його думку, свідчать про характер і ступінь суспільної небезпечності злочину, які відомості щодо особи підсудної враховані судом при обранні виду та міри покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не працює, вживає спиртні напої; злочин вчинила, перебуваючи у стані алкогольного спяніння.

Тому колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та даних про особу засудженої, призначене ОСОБА_2 покарання слід вважати таким, що не відповідає меті призначення покарання.

Мотивуючи призначення ОСОБА_2 покарання, й, зокрема, можливості застосування до неї ст.75 КК України, суд, в основному, послався на субєктивне ставлення засудженої до своїх дій та на позитивну характеристику її особи, хоча, по матеріалам справи ОСОБА_2 не характеризується з позитивного боку; на добровільне відшкодування потерпілому заподіяного збитку, хоча по матеріалам справи, не ОСОБА_2 його відшкодовувала особисто, а родичі її та потерпілого, тобто це не є її заслугою.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не ґрунтуються на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Поза увагою суду залишилися ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину та конкретні обставини цього діяння. Фактично не було надано жодного значення тому, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_2, віднесено до категорії тяжких злочинів проти життя та здоровя людини. Під час досудового слідства та у судовому засіданні ОСОБА_2 фактично так і не визнала себе винною при наявності безспірних доказів її винності у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому за допомогою ножа.

Тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_2 ст.75 КК України, є необґрунтованими.

Також колегія суддів вважає, що не дивлячись на зазначені порушення закону, судом при розгляді справи не було допущено істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства в розумінні ст.370 КПК України, про що ведеться у апеляції захисника-адвоката ОСОБА_1

Разом з тим, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 не можна визнати законним та обґрунтованим, він підлягає безсумнівному скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи слід усунути всі вищезазначені недоліки та протиріччя.

Якщо при новому розгляді справи винність ОСОБА_2 буде доведено, не буде змінене прокурором обвинувачення, або не будуть встановлені інші обставини, які можуть істотно вплинути на міру покарання, то обране їй покарання з застосуванням ст.75 КК України, слід вважати мяким.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, що приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції - задовольнити.

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 28 серпня 2012 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд, в той же суд, в іншому складі суддів.

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя: Є.О.Черства