Справа № 191/2597/15-к
Провадження № 1-кп/191/292/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 16.09.2014 року о 06 годині 30 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проходив повз домоволодіння АДРЕСА_3 та побачив навпроти вхідних воріт вищевказаного домоволодіння залишений мотоцикл марки «Jawa 638» чорного кольору з червоним бензобаком, після чого у гр. ОСОБА_5 виник прямий умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, з метою реалізації якого, він підійшов до мотоцикла марки «Jawa 638» таємно умисно із корисних мотивів, за допомогою застосування сили рук, взяв вищевказаний мотоцикл та відкотив його з місця скоєння кримінального правопорушення до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином заволодів мотоциклом марки «Jawa 638» 1987 року випуску, об`ємом двигуна 350 см3, рама № НОМЕР_1 , після чого розпорядився вищевказаним мотоциклом на власний розсуд, а саме продав його за 400 гривень гр. ОСОБА_7 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 3247 грн. 04 коп., що згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 2932-15 від 07.07.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся в скоєному та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що відкотив мотоцикл до свого будинку та поставив в сарай, де він простояв до березня 2015 року. За цей період він мотоциклом не користувався, оскільки взагалі не вміє керувати транспортними засобами. В березні 2015 року його сусід ОСОБА_8 цікавився у нього стосовно придбання мотоциклу, на що він запропонував ОСОБА_9 придбати у нього мотоцикл за 400 грн. Вартість мотоциклу згідно висновку експерта визнає повністю. Чому скоїв даний злочин пояснити не може. Не намагався повернути даний мотоцикл потерпілому, оскільки боявся. Цивільний позов визнав частково, а саме, визнав повністю вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди, а щодо розміру матеріальної шкоди, то вважає, що він дуже великий та визнає лише визначену експертом вартість мотоциклу.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 16.09.2014 року приблизно о 05 годині 45 хвилин приїхав на мотоциклі до своєї співмешканки на АДРЕСА_3 та залишив мотоцикл навпроти хвіртки будинку. Коли повернувся приблизно через 20 30 хвилин, то мотоциклу вже не було. З цього приводу в той же день звернувся із заявою в міліцію. В подальшому 24.05.2015 року він бачив свій мотоцикл на перехресті вулиць Богми та Леніна в м. Синельникове, яким керував незнайомий йому чоловік. Про це він повідомив в міліцію та мотоцикл був оголошений в розшук. В червні 2015 року в інтернеті він побачив оголошення про продаж його мотоциклу. Разом з працівником міліції він зустрівся з продавцем, який представився як ОСОБА_8 та пояснив, що даний мотоцикл він купив. Також він впізнав, що саме ОСОБА_8 24.05.2015 року керував його мотоциклом. З червня по серпень 2015 року він також користувався своїм мотоциклом. Свої позовні вимоги підтримав повністю. Жодних належних доказів, що саме внаслідок дій обвинуваченого виникла необхідність в проведенні відновлювального ремонту мотоциклу, надати не може. Вважає, що у випадку неможливості відшкодування обвинуваченим спричиненої йому шкоди, то необхідно обрати йому міру покарання, пов`язану з реальним позбавленням волі.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину та заявлений розмір моральної шкоди, але спричинену потерпілому шкоду не відшкодував.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо його розкаяння у вчиненні злочину суд не розцінює як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки після скоєння злочину мотоцикл тривалий час, а саме, з вересня 2014 року по березень 2015 року, знаходився за місцем його проживання, у зв`язку з чим обвинувачений мав можливість повернути його потерпілому, але даною можливістю не скористався. Крім того, жодних заходів по відшкодуванню спричиненої ним шкоди не приймав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді обмеження волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КПК України. Доводи потерпілого та його представника щодо обрання обвинуваченому міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі, не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки жодних належних цьому доказів суду надано не було. За таких обставин підстав для обрання обвинуваченому більш суворої міри покарання, пов`язаної з реальним позбавленням волі, судом встановлено не було.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілими цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 16800 грн., що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого мотоциклу, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Так, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. Стосовно пошкодження майна жодних обвинувачень ОСОБА_5 не було висунуто, а тому дані обставини судом не встановлювались. У зв`язку з цим вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого мотоциклу задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди, то суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, його наслідки, а саме, що потерпілий тривалий час з вересня 2014 року по червень 2015 року не мав можливості користуватися своїм транспортним засобом, докладав зусиль для відшукування викраденого майна, глибину його душевних страждань у зв`язку з цим, ступінь вини обвинуваченого, який на протязі тривалого часу, а саме, з вересня 2014 року по березень 2015 року не повертав викрадене ним майно, хоча мав таку можливість, який визнав розмір спричиненої ним моральної шкоди повністю, його матеріальний стан, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним дану вимогу задовольнити повністю, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_6 (а. с. 32), залишити в його володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1