Ухвала

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
перевіривши в судовому засіданні 19 жовтня 2015 року в м. Києві заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року щодо ОСОБА_5,

установила:

Захисник ОСОБА_4 9 жовтня 2015 року звернувся до Верховного Суду України (далі - Суд) із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Касаційний суд зазначеною ухвалою змінив вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2015 року про засудження ОСОБА_5 за частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України в редакції Закону України №221-VII від 18 квітня 2013 року (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах пов'язаних з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій на строк три роки, з позбавленням на підставі статті 54 КК спеціального звання - старший сержант міліції та звільненням на підставі статті 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням на три роки іспитового строку. Дії ОСОБА_5 перекваліфіковано з частини четвертої на частину другу статті 368 КК та призначено за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов'язаних з виконанням владних та організаційно-розпорядчих функцій на строк три роки, з позбавленням спеціального звання - старший сержант міліції, а на підставі статті 75 КК його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на три роки іспитового строку.

Захисник ОСОБА_4 у заяві твердить, що суд касаційної інстанції допустив неоднакове застосування однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5, перекваліфікувати його дії з частини другої статті 368 КК на частину першу статті 190 КК і призначити покарання із застосуванням статті 69 КК у виді штрафу.

Обґрунтовуючи свою заяву, захисник зазначає, що встановлені фактичні обставини вказують, що під час зупинки ОСОБА_6 не порушував Правил дорожнього руху, надав засудженому всі необхідні документи, передбачені частиною першою статті 126 КУпАП, а також те, що ОСОБА_5 не мав наміру вчиняти дії, спрямовані на затримання транспортного засобу, а саме: не складав жодного протоколу про порушення Правил дорожнього руху та не викликав спеціального автомобіля для евакуації транспортного засобу, який до того ж не перебував у розшуку. Стверджує, що судами невірно оцінено отримання засудженим грошей, оскільки не було доведено, що кошти, передані ОСОБА_6 через свідка ОСОБА_7, були саме за невчинення дій, пов'язаних із затриманням автомобіля.

На обґрунтування підстави для перегляду, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, захисник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня і 19 липня 2013 року, 23 січня і 22 квітня 2014 року та 26 березня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві захисника ОСОБА_4, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі статтею 444 КПК Суд переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Судом, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

У заяві йдеться про розмежування складів злочинів, передбачених частиною другою статті 368 КК і частиною першою статті 190 КК. Разом із тим, доводи захисника на обґрунтування підстави для перегляду Судом рішення касаційної інстанції зводяться виключно до твердження про невідповідність висновків суду щодо одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди фактичним обставинам справи, невірної оцінки судами дій засудженого та недоведеності його винуватості у вчиненні злочину в сфері службової діяльності, що не може бути предметом перегляду Суду в порядку глави 33 КПК. Адже, вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Судом рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням пункту 1 частини першої статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності.

Таким чином, заява захисника ОСОБА_4 є необґрунтованою.

Враховуючи наведене, у допуску справи стосовно ОСОБА_5 до провадження Суду необхідно відмовити за відсутністю підстав для відкриття провадження за заявою захисника ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у допуску до провадження справи за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10