Справа № 214/8543/15-к
1-кп/214/779/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому закритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000064за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, маючого професійно технічну освіту, одруженого, раніше не судимого, стрільця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №202 від 29.08.2014 року ОСОБА_6 був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 відділення 2 взводу 11 стрілецької роти 1 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно положень п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто з 29.08.2015 року ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно із вимогами п.п. 1, 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

06 квітня 2015 року о 08год. 00хв. солдат ОСОБА_6 , в умовах діючого особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходився поза межами розташування зазначеної військової частини до 08год. 00хв. 20 жовтня 2015 року включно, проводячи час на власний розсуд за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 та в інших місцях.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем призваного на військову службу під час мобілізації.

Встановлені судом підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він 6 квітня 2015 року не з`явився на службу без поважних причин, перебував до 20 жовтня за місцем проживання, за цій час стаціонарне лікування не проходив, органами міліції, військового правопорядку не затримувався, доглядав за хворою матір`ю. Обставини справи, докази, наявні в матеріалах справи, не оспорює. У скоєному щиро кається.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст.94, 86 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 94, 85 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази прямо підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин,в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем призваного на військову службу під час мобілізації.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, позитивно характеризується за місцем служби, має значний вік, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 2, 3 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 376, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 407 ч.4 КК України покарання у вигляді ТРЬОХ (3) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ОДИН (1) рік.

На підставі п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту оголошення вироку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 - не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1