Справа № 1-480/12
Провадження № 1/1015/223/2012
В И Р О К

іменем України

23.07.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Солдатенко В.С.,

за участю прокурора Юркової Ю.В.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, засудженого 15.03.2012 р. вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 порушив чинні на транспорті правила, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_1, за таких обставин:

07.12.2011 близько 19 години ОСОБА_2, в порушення вимог п. 2.9 а), 6.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002 року, яким передбачено, що: п.2.9 Водієві забороняється: а) «Керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу»; п.6.1 Під час руху по дорозі водій мопеда та пасажир, якого він перевозить, зобовязані бути в застебнутих мотошоломах»,

перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи власним мопедом «Viper», обєм двигуна якого складає 49,9 куб. см, без мотошолому, перевозячи пасажира ОСОБА_1 без мотошолому, рухаючись за сприятливих погодних умов по освітленій вуличним освітленням проїзній частині вул. 40 років Жовтня в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області в напрямку вул. Білогородської поблизу будинку № 36, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди», спостерігаючи на своїй смузі руху нерухомий транспортний засіб - «DAF» р.н. НОМЕР_1 з причепом «Sommer» р.н. НОМЕР_2, водій якого ОСОБА_3 в повній мірі виконав вимоги Правил дорожнього руху щодо стоянки транспортного засобу, проявив злочинну самовпевненість, та, маючи обєктивну можливість попередити зіткнення, як шляхом застосування термінового гальмування, так і шляхом застосування маневру обїзду в момент виявлення перешкоди для його руху, продовжив рух свого мопеда, внаслідок чого допустив зіткнення передньою частиною керованого мопеда «Viper» із задньою частиною причепа «Sommer» р.н. НОМЕР_2.

Внаслідок зіткнення пасажир мопеда «Viper» ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, гострої епідуральної гематоми правої лобно-тімяно-скроневої ділянки, лінійного перелому тімяної і скроневої кісток з переходом на основу черепа, пневмоцефалії, перелому правої виличної дуги, параорбітальної гематоми справа, які згідно висновку експерта № 194/Д від 06.06.2012 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, грубе порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.9.а), 6.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, знаходиться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, - заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_1

В судовому засіданні підсудний винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та дав показання, аналогічні вищенаведеному.

Суд вважає, що підсудний давав правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_2, вірно кваліфіковані за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудному, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 291 КК України, є злочином середньої тяжкості; враховуючи особу підсудного, судимого, не працюючого, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає необхідним призначити йому покарання за вчинений злочин у виді обмеження волі у межах санкції ст. 291 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_2 призначити за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2012 р., яким його засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік та нового покарання за правилами передбаченими ст. 72 КК України.

Враховуючи особу винного, та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати підлягають стягненню з підсудного.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання призначеного за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.03.2012 р., яким його засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та нового покарання за правилами передбаченими ст. 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятись до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 запобіжний захід залишити - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області за проведення автотехнічної експертизи 1176 (одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 00 коп. (а.с. 52).

Речові докази по справі мопед «Viper», який переданий ОСОБА_2 під розписку, залишити у користуванні власника ОСОБА_2 (а.с. 40).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела