Ухвала іменем україни 03 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі з участю прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 .

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 14 червня 2013 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 липня 2006 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців

визнано винуватим за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 03 червня 2003 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

визнано винуватим:

- за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Як визнав встановленим суд першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за те, що він 06 березня 2013 року о 19 год за попередньою змовою з ОСОБА_8 , переслідуючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, через вхідні двері проникли до приміщення жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де погрожуючи господарці вказаного будинку ОСОБА_9 кухонним ножем, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволоділи грошовими коштами у сумі 1300 грн та іншим належним їй майном, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2810 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року, вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 14 червня 2013 рокущодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вирок щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не переглядався.

У касаційній скарзі прокурор, просить ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.419 КПК України, оскільки судом не перевірено та не спростовано доводи засудженого ОСОБА_7 в частині порушення його права на захист, не перевірено його алібі шляхом встановлення додаткових свідків та не надано належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , так як їхні показання були суперечливими.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та захисника, які підтримали касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зважаючи на ці законодавчі положення та приписи ст.419 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Апеляційний суд при перегляді вироку суду першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, виходячи з наступного.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 свою вину у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, не визнав, та повністю заперечував свою причетність до злочину.

Суд першої інстанції на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженого ОСОБА_8 , показань потерпілої ОСОБА_9 , та інших доказів, наявних у кримінальному провадженні, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 , кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України та призначив покарання.
На вказаний вирок суду засудженим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу.

На обґрунтування своєї позиції щодо незаконності вироку суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, наводив доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, незаконності його затримання та подальшого тримання під вартою, а також порушення його права на захист, що виразилось у бездіяльності захисника у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд, зазначаючи суть апеляційної скарги засудженого, не дав повністю відповіді на доводи, які в ній зазначені, не навів докладних мотивів і підстав відхилення апеляційної скарги, лише перелічив докази, які були досліджені судом першої інстанції та обмежився узагальненою вказівкою про обґрунтованість вироку.

Так, спростовуючи доводи засудженого в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме щодо суперечливості показань потерпілої ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції не навів належних мотивів, на підставі яких визнав такі доводи необґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції взагалі не надав відповіді на доводи засудженого про порушення його права на захист, та щодо незаконності його затримання, залишивши їх поза розглядом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний перегляд кримінального провадження всупереч вимогам ст.2 КПК відбувся формально. Таким чином, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції суду необхідно усунути вказані недоліки, перевірити інші доводи, викладені у скарзі засудженого, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення у відповідності із вимогами ст.370 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3