Номер провадження 1-кп/201/31/2015
УХВАЛА

27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 , обраного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що по-перше, зазначений запобіжний захід відносно обвинуваченого був обраний незаконно з метою рейдерського захвату підприємств ОСОБА_11 , наявна не обґрунтована підозра відносно останнього і його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень до теперішнього часу не доведена, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України і підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою не має, а також з урахуванням погіршення стану здоров`я останнього, необхідності оперативного втручання та надання кваліфікованої медичної допомоги, які ОСОБА_11 не може отримати в умовах слідчого ізолятора, просили суд задовольнити їх клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 підтримала клопотання свого колеги у повному обсязі, звернула увагу суду на той факт, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому вважала, що підстав для тримання її підзахисного під вартою не має, при цьому відзначила, що в умовах слідчого ізолятора обвинувачений не отримує необхідної медичної допомоги та просила суд змінити запобіжний захід.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, зазначив, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а інше, пов`язане із обвинуваченням останнього у вчиненні дій, спрямованих на втечу з-під варти, а тому є всі підстави вважати, що останній може переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, звернув увагу суду на той факт, що по даному кримінальному провадженню під час досудового розслідування ОСОБА_11 вже було не дотримано умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави та з урахуванням всіх перелічених обставин просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представники потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали позицію прокурора у повному обсязі, вважаючи заявлене захисником ОСОБА_9 клопотання про зміну запобіжного заходу необґрунтованим і просили суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши відповідь Дніпропетровського слідчого ізолятора, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , колегія суддів приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжує мати місце ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який враховувався при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду.

На підтвердження цього ризику вказує той факт, що обвинувачений вже переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим, оголошувався у розшук, а отже є схильним до можливості переховуватися від суду.

Крім того, при встановленні наведеного ризику, колегія суддів, насамперед виходить з таких обставин, як вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_11 та тяжкості покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих правопорушень, а також недотримання обвинуваченим умов застосування запобіжного заходу, який до нього застосовувався раніше.

Зокрема, під час досудового розслідування у відношенні підозрюваного ОСОБА_11 відповідно до ухвали слідчого судді обирався такий запобіжний захід, як тримання під вартою із можливістю внесення застави, право на яку підозрюваним було використано у подальшому. Проте, підозрюваним ОСОБА_11 умови перебування під заставою були не дотримані, у зв`язку із чим, органом досудового розслідування ініціювалося питання щодо звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш того, після обрання зазначеного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 , останній вчинив дії, які органом досудового розслідування інкримінуються ОСОБА_11 у обвинуваченні за ч. 2 ст. 393 КК України, що у свою чергу, колегія суддів, не може не врахувати, як вагому обставину, яка вказує на існування наведених вище ризиків.

Разом із цим, колегія суддів враховує, що на існування перелічених ризиків, вказує розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується ОСОБА_11 , яка становить більш ніж 26 000 000 гривень.

При цьому, доводи сторони захисту щодо наявності необгрунтованої підозри та недоведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, як на підставу для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає непереконливими та розцінює їх, як обраний спосіб захисту, оскільки суд вирішує питання щодо доведеності вини у висунутому обвинуваченні на відповідній стадії за результатами судового розгляду, а тому не сприймає їх до уваги.

Посилання сторони захисту на необхідність проведення оперативного втручання і відповідного лікування обвинуваченого поза умовами слідчого ізолятора, у зв`язку із станом здоров`я обвинуваченого, що на їх думку, є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, не можуть бути прийняті судом до уваги суду, з наступних підстав.

По-перше, обов`язок організації надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_11 , який тримається під вартою, відповідно до чинного законодавства покладений виключно на посадових осіб установи тимчасового тримання -Дніпропетровського слідчого ізолятора, при цьому, суд зі свого боку в рамках своїх повноважень вжив відповідних заходів щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_11 на отримання необхідної медичної допомоги, за результатами яких останнього було двічі обстежено у відповідному медичному закладі КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня імені І.І. Мечникова».

Поряд із цим, на адресу суду надійшла інформація з Дніпропетровського слідчого ізолятора УДПтС України у Дніпропетровській області за вих. № 3/19-1653 від 27 січня 2016 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_11 звернувся до керівництва ДСІЗО з проханням відстрочити проведення оперативного лікування на лютий 2016 року, при цьому письмові пояснення з цього приводу надати відмовився, що підтверджується складеним працівниками МЧ ДСІЗО актом від 27 січня 2016 року, копію якого додано до листа. Також у листі ДСІЗО зазначено, що госпіталізація ОСОБА_11 до травматологічного відділення КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» відбудеться у плановому порядку після письмового узгодження з адміністрацією лікарні та обвинуваченим.

Таким чином, суд не може не врахувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_11 скористався своїм правом на отримання медичної допомоги та на даний час звернувся із проханням до керівництва ДСІЗО про відстрочення його госпіталізації до лікарні до лютого 2016 року, про що також особисто заявляв у попередніх судових засіданнях, а тому ці обставини суд не може врахувати, як суттєві підстави, що обумовлюють необхідність зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 не наведено переконливих підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

За таких обставин, виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведеного вище ризику та обставин, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 під час судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для зміни запобіжного заходу відносно останнього, а тому клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3