Справа № 495/4924/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001262 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Удобне, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, працюючого по найму, раніше судимого:

- 30.01.2015 року за ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , де в ході раптово виниклого умислу, під час виниклого конфлікту заподіяв тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_5 , 1986 року народження, які виразилися у стисканні шиї лівою рукою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №143 від 27 травня 2015 року у ОСОБА_5 є тілесні ушкодження в області правої половини передньої поверхні нижньої третини шиї, помітний багрово-синюшний синець і два садна. Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 є наслідком ударної травмуючої дії тупих твердих предметів (предмета). Синець і садна зазвичай тягнуть незначні наслідки, що тривають не більше шести днів, і за цим критерієм згідно п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень",затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 26 травня 2015 року приблизно о 15 годині 10 хвилин, громадянин ОСОБА_3 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , де під час виниклого конфлікту висловлював погрози вбивством громадянину ОСОБА_5 , 1986 року народження, супроводжуючи свої дії демонстрацією ножа, приставивши його до лівого боку ОСОБА_5 , що стало для нього реальною підставою турбуватись за своє життя.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 26 травня 2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , де під час виниклого конфлікту заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 , які виразилися у стисканні шиї лівою рукою. Крім того, супроводжуючи свої дії демонстрацією ножа, приставивши його до лівого боку потерпілого ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 125 ч.1 КК України умисне легке тілесне ушкодження, за ст. 129 ч.1 КК України погроза вбивством.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, раніше судимий, вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, працює по найму, перебуває у цивільному шлюбі, зі слів на утриманні має неповнолітню дитину, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1, ст. 129 ч.1 КК України, і на підставі санкції даних статей призначити покарання:

- за ст. 125 ч.1 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

- за ст. 129 ч.1 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1