АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 10 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_8 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2013 року у кримінальному провадженні № 0000533 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, не працюючого , неодруженого , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2013 року визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання , періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому залишено домашній арешт. Цивільний позов прокурора прокуратури Чернівецької області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 3356 грн. 64 коп. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Сторожинецької центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3356 грн. 64 коп. на р/р 0728 ГУДКУ в

Сторожинецькому районі МФО 856135 код 02005869. Вирішено питання про речові докази по справі

Провадження №11кп/794/196 /13 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ст. 121 ч1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
На вказаний вирок подана апеляційна скарга першим заступником прокурора Чернівецької області ОСОБА_8 ,в якій просить вирок районного суду від 11 жовтня 2013 року щодо засудження ОСОБА_6 за ст. 121 ч.1 КК України скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність , а саме безпідставного застосування ст. 75 КК України. Ухвалити новий вирок , яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у волі 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін

Посилається апелянт на те, що вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не оспорюючи висновок суду про вірність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення , вважає що судом необґрунтовано застосовано вимоги ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Зокрема судом зазначено у вироку , однак не враховано при призначенні покарання обвинуваченому , що він вчинив тяжкий злочин , в результаті скоєного кримінального правопорушення потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння а також те, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 він вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Також апелянт посилається на те, що суд належно не оцінив ту обставину, що ОСОБА_6 ніде не працює, заробітку не має, зловживає спиртними напоями, по місцю проживання характеризується негативно.
Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 апеляційні скарги на вирок районного суду не подавали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, думку потерпілого який підтримав апеляцію прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора як необґрунтовану без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги , колегіє суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом ОСОБА_6 21.07.2013 року близько 00 год.30 хв.. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на проїжджій частині вулиці Головної, неподалік господарства гр.. ОСОБА_10 , що в с. Банилів Підгірний, Сторожинецького району Чернівецької області, вчинив з останнім конфлікт, в ході якого переслідуючи раптово виниклий умисел , направлений на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому удар ножем в місце розташування життєво важливих органів ділянку червоної порожнини, в наслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням брижі тонкої кишки та множинними пораненнями тонкої кишки заднього листа брижі , гемоперітоніуму, геморагічного шоку 2 ст., різано-колотої рани лівої зухвинної ділянки , які згідно висновку судово медичної експертизи № 1094 мд. від 22.07.2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень , небезпечних для життя в момент заподіяння.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.. 121 ч. 1 КК України відповідає встановленим обставинам справи, в апеляційній скарзі не оскаржується і є правильною.
Справу судом першої інстанції розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Районний суд, дослідивши докази в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, надав їм належну оцінку та навів відповідні доводи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.1 України, оскільки останній умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні для життя в момент заподіяння, що не оспорюється ні прокурором в поданій апеляційній скарзі ні обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду справи, та в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.
Разом з тим судова колегія вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, не повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.65 КК України особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 характеризується по місцю проживання з негативної сторони, визнав свою вину повністю, щиро розкаявся в скоєному злочині, що він раніше не судимий, в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Районним судом враховано обтяжуючі обставини, а саме вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ст.. 121 ч. 1 КК України в стані алкогольного сп`яніння .
За такими обставинами судом першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку що виправлення підсудного можливе без реального відбуття покарання та звільнив його від відбуття призначеного судом покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» від 15.05.2006року, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції у межах апеляції. У зв`язку з цим він не наводить у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляції, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у якій визнав його незаконним чи необґрунтованим. Зокрема, якщо в апеляції порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворе покарання або через неправильне звільнення засудженого від відбування покарання, апеляційний суд не наводить у вироку докази на підтвердження винуватості особи в учиненні злочину, доводи щодо кваліфікації діяння тощо.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст.. 121 ч. 1 КК України , районний суд при вирішенні питання про призначення покарання не в повній мірі дотримався вимог ст.65 КК України, внаслідок чого призначив засудженому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років та звільнив його на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання без урахування в повній мірі всіх обставин справи , та обставин які пом`якшують та обтяжують покарання та призначена міра покарання із звільненням від її відбування не можливо вважати необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів..

Судом першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням не врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини при яких було скоєно даний злочин.

Так районний суд застосовуючи вимоги ст.. 75 КК України мотивував своє рішення в цієї частині тим, що підсудний ОСОБА_6 визнав свою вину, та щиро розкаявся в скоєному і не враховано що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких санкція статті якого передбачає від 5-ти до 8 ми років позбавлення волі, та що він скоїв дане правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та по місцю проживання характеризується з негативної сторони.
За таких обставин, судова колегія вважає, що вирок суду у частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст. ст. 407ч.1 п.3, 409 , 420 ч. 1 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання, та відповідно з постановленням свого вироку в цієї частині.

При визначенні виду та розміру покарання колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення , яке в силу ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно , вину свою визнав повністю в скоєному кається, кримінальне правопорушення скоїв в стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого колегія суддів враховує щиросердне каяття.

Таким чином, з огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки , не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого е явно несправедливим , а тому в цій частині вирок районного суду слід скасувати з постановленням свого вироку..
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі , встановленої санкцією статті 121 ч.1 КК України

Підстав для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст.. 75 КК України судова колегія по справі з урахуванням особи винного, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкості та обставини скоєного кримінального правопорушення , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 420 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_12 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2013 року задовольнити.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_6 за ст.. 121 ч. 1 КК України в частині призначення йому покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання за ст. 121 ч. 1 КК України строком п`ять років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 змінити із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 10 грудня 2013 року.

В іншій частині вирок залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Чернівецької області протягом трьох місяців з дня його проголошення , а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2