МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2081/15-к
Провадження № 1-в/480/396/15
Ухвала
08 грудня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
представника ОВК (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва,
ОСОБА_5 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2013 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна, за ч. 3 ст. 313 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2012 і остаточно призначено покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини всього належного йому майна.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21.03.2013 вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2013 у відношенні ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено. ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 313 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів шляхом часткового складання призначених покарань на 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_5 у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю та призначене йому покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2012 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік на підставі ст. 75 КК України, виконувати самостійно.
Виключено із мотивувальної частини вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2013 вказівку суду на зарахування в строк покарання ОСОБА_5 невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2012. В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2013 у відношенні ОСОБА_5 залишено без змін.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16.06.2014 на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 засудженому ОСОБА_5 скорочено наполовину невідбуту частину покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України від 21.03.2013 та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21.03.2013 до п`яти років одного місяця позбавлення волі.
На момент розгляду справи засуджений відбув2 роки 7 місяців 26 днів. Невідбутий строк складає 4 місяці 11 днів.
06.10.2015 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою у якій просив суд переглянути рішення ОВК № 53, яким йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
30.11.2015 засуджений ОСОБА_5 уточнив заяву, звернувшись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказуючи на те, що під час відбування покарання засуджений проходив курс лікування, має хронічні захворювання у зв`язку із чим, потребує стаціонарного лікування. Працювати та брати участь у суспільно-корисному житті установи засуджений ОСОБА_5 не може за станом здоров`я. Запевняє суд, що у майбутньому утримається від вчинення подібних вчинків, оскільки усвідомив тяжкість вчиненого.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, прокурора, який вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 14.08.2014 засуджений відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії. За час відбування покарання засуджений вимог режиму утримання не порушував та стягнень немав. Засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві установи у зв`язку із тим, що засуджений не бажає працювати. Участь у суспільно-корисній праці та ремонтних роботах відділення не приймає. У спілкуванні з працівниками адміністрації веде себе стримано, виконує їх законні вимоги, але під контролем. За характером спокійний, врівноважений. Засуджений входить до числа засуджених, які мають середню спрямованість. З оточуючими будує рівні та доброзичливі взаємовідносини. Засуджений не приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених. Засуджений має повну середню освіту. Свій загальноосвітній рівень вважає достатнім. Засуджений задовільно ставиться до можливості здобуття під час відбування покарання повної загальної середньої освіти та професії у загальноосвітній школі при Ольшанській ВК (№53) та Ольшанському навчальному центрі (№53). Повністю визнає себе винним у скоєному злочині, усвідомлює суспільну небезпеку скоєного злочину. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункт 17 постанови пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується задовільно, не працевлаштований на виробництві установи у зв`язку із тим, що не бажає працювати, при цьому відповідно до медичного висновку засуджений ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи, але працездатним з працевлаштуванням. Відбутий строк покарання складає 2 роки 7 місяців 26 днів, але за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 немає заохочень.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1