н/п 1-кп/640/630/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, не працюючого, з середньою освітою, розлученого, має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимого: 1) 22.02.1996 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.140 ч.3 КК України (в редакції 1960 р.) до одного року позбавлення волі; 2) 24.06.1997 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.149 КК України (в редакції 1960 р.) до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 16.01.2002 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.395, ст.15, ст.185 ч.2, ст.70 КК України до одного року позбавлення волі; 4) 01.07.2003 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі; 5) 01.02.2005 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі; 6) 05.07.2007 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі; 7) 26.04.2011 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.395, ст.70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 8) 26.08.2011 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі; звільнився 28.06.2015 р. після повного відбуття покарання, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
19 серпня 2015 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Харківська Набережна, 3, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу з автомобіля МАН, р.н.з. НОМЕР_1 , з ящика для рукавичок (бардачка) таємно викрав чоловічу сумку (барсетку) чорного кольору вартістю 188 грн. 00 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3740 від 11.09.2015, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив, що 19.08.2015 р. він проходив по вул. Харківська Набережна. У дворі побачив вантажний автомобіль МАН. Водійські двері в автомобілі були не заперті, тому він через двері заліз в кабіну автомобіля, відкрив бардачок, де побачив чорну барсетку, яку вирішив вкрасти. Взяв барсетку, виліз з автомобілю та пішов в напрямку вулиці Кооперативної. У одному з дворів відкрив барсетку, в якій знаходились документи та гроші в сумі близько 400 грн. Гроші витратив на особисті потреби, а барсетку з документами віддав знайомому ОСОБА_8 , щоб він відніс у офіс, біля якого стояв автомобіль. Але ОСОБА_8 документи загубив, а барсетку в нього забрав потерпілий, який зустрів ОСОБА_8 на вулиці. Через декілька днів ОСОБА_6 затримали працівники міліції, яким він зізнався у скоєнні крадіжки. Шкоду потерпілому відшкодував, в скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Суд таким чином кваліфікує дії ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст.337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунуто обвинувачення, зазначеного обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, звільнився з місць позбавлення волі 28.06.2015 р. після відбуття міри покарання за попереднім вироком.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, наявність у нього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, не працює, звільнився з місць позбавлення волі тільки 28.06.2015 р. і менше ніж через два місяці, а саме 19.08.2015 р. знов вчинив корисливий злочин, за який засуджується, тому саме покарання у вигляді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_6 засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі, також врахує вік ОСОБА_6 та стан його здоров`я, відсутність постійного місця роботи, його репутацію та майновий стан, наявність непогашених судимостей та застосовує до обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та ухилитись від відбування покарання, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 128, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
Змінити обраний ОСОБА_6 ухвалою від 29.09.2015 р. слідчого судді запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчого ізоляторі до набрання вироком законної сили.
У зв`язку із зміною запобіжного заходу скасувати покладені на ОСОБА_6 ухвалою від 29.09.2015 р. слідчого судді обов`язки, у тому числі носіння електронного засобу контролю.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня обрання запобіжного заходу, тобто з 06 листопада 2015 року, зарахувавши строк знаходження під вартою.
Речовий доказ: чоловічу сумку (барсетку) чорного кольору, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити в його користуванні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1