АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2410/15-к Номер провадження 11-кп/786/908/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представників виправного центру ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві із застосуванням відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення.

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_9 про застосування по відношенню до нього ст.81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_9 суд своє рішення мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначає, що суд не врахував те, що за час відбування покарання він не допускав грубих порушень вимог утримання, характеризується позитивно.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, прокурора про безпідставність апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відмовляючи у задоволення заяви місцевий суд не врахував даних про особу засудженого та обставин вчиненого ним та ставлення до праці.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом терміну (1 рік 5 місяці) відбуття покарання в установі ОСОБА_9 грубих порушень закону не допускав, вимоги трудового розпорядку виконував, був працевлаштований та мав ряд заохочень за добросовісне ставлення до праці, накладені стягнення за порушення трудового розпорядку у частині розмов у строю та куріння у невстановленому місці не є грубим порушенням утримання у місцях ув`язнення, а тому такі порушення не є перешкодою для вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого.

Спільне рішення органу КВЦ № 136 та спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 про те, що останній не довів своє виправлення, тобто не набув права на умовно-дострокове звільнення, є сумнівним і таким, що суперечать матеріалам особової справи на засудженого.

У ході вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 не був його ініціатором, спричинив незначну шкоду, що по своїй суті його характеризує як особу, яка може стати на шлях виправлення.

Отже, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не може бути застосоване до засудженого.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала підлягає скасуванню з ухвалення нової, а апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року щодо нього скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2014 року умовно-достроково на не відбутий термін строку - 5 місяців 19 днів.

Звільнити його негайно із місць ув`язнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Судді :

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4