У х в а л а
Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області
за участю прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Підволочиського відділу Кренменцької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження, -
Скаржник вважає цю постанову незаконною з тих підстав, що при винесенні постанови відсутня повна і об`єктивна оцінка підстав закриття провадження; посилання прокурора на покази свідків щодо подання двох заяв про виділення земельної ділянки для будівництва будинку на садибі батька, а батько давав на це згоду а також усі інші його висновки - є надуманими та безпідставними;
Крім того, ОСОБА_3 вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.172 КК України (в редакції 1960 року); прокурор не вправі закривати кримінальне провадження, оскільки обвинувачення уже пред`явлено, а згідно ч.3 п.3 ст.284 КПК України прокурор може винести постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного.
Також, вказуючи що вперше скарга подавалася 06.01.2016 р. та була повернена ухвалою судді у зв`язку з відсутністю заяви про поновлення строку на оскарження постанови, то заявник просить поновити строк на оскарження постанови, як пропущений з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав лише 29.12.2015 р.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав.
Представник потерпілого ОСОБА_4 скаргу підтримав. Як потерпілий, так і його представники вважають, що законним і вірним є рішення виконкому Підволочиської селищної ради, у якому міститься вказівка про надання дозволу на будівництво жилого будинку ОСОБА_7 на садибі батька, і у якому відсутня вказівка щодо виділення йому земельної ділянки під це будівництво.
Прокурор Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 вважає у задоволенні скарги слід відмовити. При цьому підтвердив, що єдино вірним являється рішення виконкому Підволочиської селищної ради, у якому вказано про виділення і закріплення за ОСОБА_9 земельної ділянки в кількості 678 кв.м.
Ознайомившись із поданою скаргою та матеріалами, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя прийшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст.304 КПК України скарга на рішення прокурора подається у десятиденний строк з дня отримання особою її копії.
ОСОБА_3 вказав про отримання копії постанови 29.12.2015 р. і подав виписку про вручення поштової кореспонденції. До суду вперше зі скаргою він звертався 06.01.2016 р. і ця скарга поверталася заявнику по причині відсутності заяви про поновлення строку на оскарження.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає що строк звернення до суду із оскарженням винесеної постанови пропущений з поважної причини, а тому цей строк слід поновити.
06.03.2013 р. до Підволочиського РВУ МВСУ звернувся гр.-н ОСОБА_3 із заявою, у якій вказав що колишня секретар Підволочиської селищної ради ОСОБА_6 внесла завідомо неправдиві відомості до витягу з рішення №241 Підволочиської селищної ради від 12.11.1970 р., що призвело до незаконного позбавлення його права на частину земельної ділянки, яка надавалася цим рішенням.
В обгрунтування такого висновку прокурором зазначено: згідно показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за результатами обстеження земельної ділянки, ОСОБА_11 підготувала для виконкому Підволочиської селищної ради висновок про можливість виділення земельної ділянки під будівництво будинку ОСОБА_9 розміром 678 кв.м. з лишків земель його батька ОСОБА_12 . У подальшому, на підставі уточнення інженер Тернопільського обласного бюро архітектури ОСОБА_11 та за її проханням ОСОБА_10 надрукувала новий витяг з протоколу №21 засідання виконкому від 12.11.1970 р. про виділення ОСОБА_7 земельної ділянки площею 678 кв.м., який відповідав висновку ОСОБА_11 . Також ОСОБА_10 підтвердила, що секретар Підволочиської селищної ради ОСОБА_6 ніколи не мала доступу до печатки селищної ради, так як вона зберігалася у голови, яка завіряла цією печаткою документи.
Посилаючись на наведене, прокурор вважає, що спростовані твердження ОСОБА_3 у його заяві про підробку ОСОБА_6 двох витягів з рішення виконкому Підволочиської селищної ради від 12.11.1970 р. №241. А тому, прокурор вказав, що у ході додаткового досудового розслідування кримінального провадження встановлено відсутність самої події кримінального правопорушення щодо внесення неправдивих відомостей в офіційний документ витяг із вищевказаного рішення Підволочиської селищної ради.
У архівному витягу із протоколу №21 засідання виконкому Підволочиської селищної ради від 12.11.1970 р. №241, виданому державним архівом Тернопільської області 21.09.2012 р. вказано про прийняте рішення: «Дозволити будівництво житлового будинку гр. ОСОБА_7 (так в документі) на садибі батька по АДРЕСА_1 . Підпис: секретар виконкому ОСОБА_13 (Лисянська); відомості про виділення ОСОБА_7 земельної ділянки у цьому рішенні відсутні. Архівний витяг підтверджений протоколом №21 засідання виконкому Підволочиської селищної ради від 12.11.1970 р., і доповідь по питанню ОСОБА_7 проводила ОСОБА_6 .
Разом з тим, досудовому слідству надані ще два витяги із рішення № 21 від 12.11.1970 р. із додатковими пунктами, у яких вказано про надання дозволу ОСОБА_9 на будівництво жилого будинку на садибі свого батька ОСОБА_12 та виділення ОСОБА_9 земельної ділянки в кількості 678 кв.м (у одному рішенні) та 700 кв.м. (у другому рішенні), що свідчить про доповнення прийнятого на виконкомі рішення.
Із аналізу постанови про закриття кримінального провадження по підставі відсутності події злочину випливає, що прокурором не оцінений факт появи та наявності трьох рішень одного і того ж виконкому із суперечливими відомостями, які підписані ОСОБА_6 ; не дана оцінка дотримання вимог при складанні та видачі рішень із різними текстами; не дана оцінка повторних видач рішення, без затвердження їх на виконкомі, не дана оцінка завіренню додаткових рішень секретарем селищної ради особистим підписом. Не мотивований висновок прокурора законність рішення саме із вказівкою про 678 кв.м., що фактично суперечить протоколу засідання виконкому і не дана ним оцінка рішенню виконкому, підтвердженому протоколом засідання.
Таким чином, прокурор, не обгрунтувавши законність одного рішення і незаконність інших рішень, прийнятого виконкомом 12.11.1970 р., тобто не визначивши предмету злочину, безпідставно прийшов до висновку про відсутність події кримінального правопорушення. Це суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.284 КПК України, згідно якого кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Згідно вимог ст.9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Також, як випливає із вимог ст. 340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог ст.341 КПК України повинен відмовитись від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. У такому випадку потерпілий наділений правом підтримання обвинувачення у суді і він користується усіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду.
У даному випадку, оскільки кримінальне провадження повернуто зі стадії судового розгляду для усунення недоліків у обвинувальному акті, прокурор, виносячи постанову про закриття провадження що фактично свідчить про відмову від раніше пред`явленого звинувачення, порушив право потерпілого ОСОБА_3 на захист свого права підтримання звинувачення у суді, наданого Законом.
Закриття кримінального провадження це заключний етап розслідування, що містить у собі комплекс процесуальних дій з аналізу та оцінки зібраних доказів, систематизації матеріалів, ознайомленню із закритим провадженням учасників процесу (зацікавлених у вирішенні справи) та вирішенню заявлених ними клопотань, формулюванню висновків по суті справи та рішень, що з них випливають та їх реалізації.
Проаналізувавши наведене у сукупності, слідчий суддя прийшла до висновку що постанова прокурора про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без належної оцінки скоєного та дійсної кваліфікації, із однобічним розслідуванням, без усунення явних протиріч, а тому вона підлягає до скасування.
Керуючись ст. ст. 303-307, 284 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 29 січня 2016 року.

Слідчий суддя - підпис
З оригіналом згідно:
Слідчий суддя ОСОБА_1