Справа № 317/2555/15-к
Провадження № /п 1-кп/317/293/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника цивільного відповідача ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка Гуляйпільського району Запорізької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 415 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_7 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період на посаді водія автомобільного відділення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», близько 10 години 00 хвилин 01 вересня 2014 року, перебуваючи на автодорозі «Запоріжжя - Донецьк», в районі відмітки 12 км. + 1.500 м. в сторону м. Донецька, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справною транспортною машиною «КАМАЗ» військовий номер « НОМЕР_2 » з напівпричепом «Одаз», діючи із злочинною недбалістю, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, порушив встановлені п. п. 2.9, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою № 1306 Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, правила водіння транспортної машини, що виразилося у тому, що, перед зміною траєкторії руху машини та здійснення повороту ліворуч, не переконався, що ці дії будуть безпечними і не створять перешкоди або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, почав маневр з повороту ліворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку м. Донецьк, внаслідок чого водій легкового автомобіля «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » громадянин ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом костей своду та основи черепа, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3330 від 06.10.2014 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до загибелі останнього.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, розкаявся в скоєному, своїми показами підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що в той день 01.09.2014 року ранком вони в складі двох автомобілів КАМАЗ виїхали з місця дислокації військової частини в сторону м. Донецька. Автомобіль під його керуванням рухався другим і мав напівпричеп «Одаз». Близько 10 години вони побачили, що збилися з дороги, тому почали розвертатися. Він начебто впевнився в безпеці розвороту, але, почавши його, відчув удар в кузов автомобіля і зупинився. Вийшовши з автомобіля він побачив, що між кабіною і кузовом автомобіля стоїть розбитий автомобіль «КІА».
Також він пояснив, що тільки повернувся з дому з відпустки. Перед виїздом 31.08.2014 року він дома вживав спиртні напої. ДТП сталася через його неуважність.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 в порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_8 , йоговинність підтверджена сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в ході судового розгляду пояснила, що загиблий ОСОБА_8 є її батьком, який мав достатній водійський стаж і цією дорогою їздив на роботу вже більше 15 років. Підтримала цивільні позови свій та мами ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Представник цивільного відповідача військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди не визнав, хоча не заперечував, що за кермом автомобіля, що належить їх військовій частині, знаходився обвинувачений ОСОБА_7 , та пояснив, що позивачі не довели, що порушені якісь їх права і не обґрунтували розмір як матеріальної, так і моральної шкоди.
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 297/15 від 10.06.2015 року, в діях водія ОСОБА_7 є невідповідності до вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:
10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
10.4: «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою».
Невідповідність дій ОСОБА_7 вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією.
Із висновку судово-медичної експертизи № 3330 від 06.10.2014 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: у виді відкритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом костей своду та основи черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до загибелі останнього.
Згідно висновку судово-технічної експертизи № 29/15 від 03.02.2015 року автомобіль «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » в момент ДТП був в працездатному стані, а пошкодження виникли в момент ДТП.
Із висновку наркологічного дослідження № 7360 від 01.09.2014 року вбачається, що водій ОСОБА_7 на момент огляду о 13 годині 25 хвилин 01.09.2014 року знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, дослідивши вказані вище докази вважає, що ОСОБА_7 порушив правила водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_8 і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 415 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується як за місцем служби, так і за місцем проживання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є його щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.
Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, є інвалідом 2 групи, однак, не прийняв мір до відшкодування шкоди потерпілим, які наполягали на строгому його покаранні, в результаті його дій загинула людина, тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення його волі, але в мінімальних межах, передбачених санкцією статті.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України.
В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення: з військової частини: польова пошта НОМЕР_1 1.000.000 грн. моральної шкоди та цивільним позивачем ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення: з військової частини: польова пошта НОМЕР_1 1.000.000 грн. моральної шкоди та 539.902 грн. 76 коп. матеріальної шкоди, що складається з різниці між загальною сумою шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » - 639.902 грн. 76 коп. і страховим лімітом в розмірі 100.000 грн.
Судом відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_9 про залучення в якості відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, тому вони відмовились від цивільного позову в цій частині і їх відмова була прийнята судом. .
Щодо цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 та цивільним позивачем ОСОБА_9 до військової частини: польова пошта НОМЕР_1 , суд вважає наступне.
Представник відповідача військової частини: польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти цивільного позову та пояснив, що позивачі не довели, що порушені якісь їх права і не обґрунтували розмір як матеріальної, так і моральної шкоди, хоча не заперечував, що за кермом автомобіля, що належить їх військовій частині, знаходився обвинувачений ОСОБА_7 .
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 та цивільним позивачем ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а заявлений останньою про стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У відповідності до ст. ст. 1166, 1187, 1194, 1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У судовому засіданні встановлено і не заперечується обвинуваченим та представником цивільного відповідача, що джерело підвищеної небезпеки - транспортна машина «КАМАЗ» військовий номер « НОМЕР_2 » з напівпричепом «Одаз» належить відповідачу - військовій частині: польова пошта НОМЕР_1 і в той день 01.09.2014 року за кермом цього автомобіля в момент ДТП знаходився військовослужбовець солдат ОСОБА_7 , який проходив службу в даній військовій частині.
У відповідності до страхового полісу № АІ3078361 від 21.08.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 та його автомобіля «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » була застрахована Моторним (транспортним) страховим бюро України.
Таким чином військова частина: польова пошта НОМЕР_1 , військовослужбовець якої солдат ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні злочину відносно ОСОБА_8 повинна відшкодувати завдану потерпілій ОСОБА_5 , яка є дочкою загиблого та цивільному позивачу ОСОБА_9 , яка є дружиною загиблого, матеріальну та моральну шкоду.
В частині стягнення шкоди, пов`язаної з пошкодженням ( фізичним знищенням ) транспортного засобу цивільним позивачем ОСОБА_9 та її представником суду надано звіти про оцінку автомобіля «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » № 85/1 від 03.10.2014 року та № 41 від 17.07.2015 року, згідно яких належний ОСОБА_8 автомобіль пошкоджено, вартість відновлювального ремонту якого дорівнює 639.102,76 грн.
Тому цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_9 в цій частині підлягає задоволенню разом із вартістю проведеної оцінки - 800грн. ( 639.102,76 грн. + 800 грн. ) - страховий ліміт в розмірі 100.000 грн. = 539.902 грн. 76 коп.
Суд вважає, що раптова смерть чоловіка і батька - ОСОБА_8 для потерпілих є непоправимою втратою, горем, після чого змінився звичний спосіб їх життя, що ускладнилося поведінкою обвинуваченого та представниками відповідача, які не намагалися спілкуватися з позивачами та хоча б частково відшкодувати шкоду, спричинило потерпілим моральні страждання й вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача повинен бути по 75.000 грн. на користь кожного позивача - ОСОБА_5 , яка є дочкою загиблого та цивільному позивачу ОСОБА_9 , яка є дружиною загиблого. В іншій частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.
Згідно звітів про оцінку автомобіля «KIA SORENTO» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » відновити даний транспортний засіб неможливо і недоцільно, на цей час автомобіль знаходиться у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , після повного відшкодування матеріальної шкоди даний автомобіль необхідно передати військовій частині: польова пошта НОМЕР_1 .
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають: 736 грн. 56 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи № 297/15 від 10.06.2015 року та 589 грн. 68 коп. за проведення судової технічної експертизи транспорту № 29/15 від 03.02.2015 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Враховуючи, що зазначені експертизи було проведено експертами спеціалізованої державної установи: Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України в Запорізькій області, тому, на думку суду, не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат витрати за проведення вказаних судових технічних експертиз. Вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.
Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_7 в ході досудового розслідування міра запобіжного заходу не обиралась, клопотання відносно цього в ході судового розгляду ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв, суд за власною ініціативою не вирішує питання про обрання йому якогось виду запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 не обиралася.
Строк покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання.
Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_9 до військової частини: польова пошта НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з військової частини: польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_9 по 75.000 ( сімдесят п`ять тисяч ) грн. кожній в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
В іншій частині їх позову про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_9 до військової частини: польова пошта НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з військової частини: польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_9 539.902 ( п`ятсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дві ) грн.. 76 коп. майнової шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1