Вирок
Іменем України
11.02.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0002552 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, в останнє 29.11.2006 року Залізничним районним судом м. Львова за ст. 186 ч.2, ст..122 ч.1, ст.70, ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений від покарання за хворобою за ст. 84 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 15.08.2014 року близько 18 год. 30 хв. перебуваючи по вул. Околичній, 16 в м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та корисливий мотив, наблизившись до потерпілої ОСОБА_6 , шляхом ривка, зірвав з її шиї ланцюжок із кулоном, після чого втік з місця події разом із викраденим майном, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_6 на суму близько 11000 грн.
Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті вище, зокрема пояснив, що дійсно 15.08.2014 року відкрито шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_6 ланцюжок із кулоном. У вчиненому щиро розкаявся.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просить з врахуванням особи обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину, має тяжкі захворювання, застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 15.08.2014 року, близько 18 год. 30 хв. проходила по вул. Околичній у м. Львові, до неї наблизився ОСОБА_4 та шляхом ривка зірвав з її шиї ланцюжок із кулоном, після чого втік з місця події разом із викраденим майном. Проте, в подальшому обвинувачений ОСОБА_4 завдану їй майнову шкоду відшкодував в повному обсязі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
На підставі ч.1 ст. 358 КПК України в судовому засіданні оголошено докази, що підтверджують вину обвинуваченого, а саме: посвідчення учасника замісної підтримувальної терапії №25-14 (Т.1, 31 а.с.), довідка про звільнення ОСОБА_7 (Т.1, 32-33 а.с.), свідоцтво про шлюб (Т.1, 34 а.с.), свідоцтво про народження (Т.1, 35а.с.), консультативний висновок спеціаліста (Т.1, 38 а.с.), виписний епікриз з історії хвороби №870 (Т.1, 39а.с.), позовна заява в порядку ст. 128 КПК України (Т.1, 52 а.с.), довідка №15381 (Т.1, 58 а.с.), довідка №3366 (Т.1, 68 а.с.), вирок Залізничного районного суду м.Львова від 29.11.2006р. (Т.1, 74-81 а.с.), скерування та довідка №672/02 від 20.04.2015р КЗ «Львівський обласний центр з профілактики та боротьби зі снідом» (Т.1, 82 а.с.), виписка з медичної карти №15 381 (Т.1, 83 а.с.), опис УЗД внутрішніх органів (Т.1, 84 а.с.), виписка із медичної карти №3366 (Т.1, 85 а.с.), витяг із історії хвороби стаціонарного хворого №1722 (Т.1, 86 а.с.), журнал судового засідання від 21.04.2015р. (Т.1, 91-94 а.с.), вирок Франківського районного суду м.Львова від 12.06.2015 року (Т.1, 106-108 а.с.), розписка ОСОБА_6 про погашення матеріальної шкоди (Т.1, 140 а.с.), протокол огляду місця події (Т.2, 6-7 а.с.), ярлики ціни ланцюжка (Т.2, 47 а.с.) протокол пред`явлення речей для впізнання (Т.2, 49-51 а.с.), постанова про визнання речових доказів та передача їх на зберігання (Т.2, 52 а.с.), розписка ОСОБА_6 про отримання речового доказу на зберігання (Т.2, 53 а.с.).
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України доведена повністю.
Обираючи міру покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не числиться, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та те що обвинуваченому поставлено діагноз орофаренгіальний кандидоз, хронічний вірусний гепатит «С», неактивна фаза, персистуюча генералізована енцефалопатія, анемія середнього ступеня важкості, дистальна токсична полінейропатія нижніх кінцівок 1 ступеня, ангіопатія сітківки обох очей, ОСОБА_4 потребує постійного медичного нагляду. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання - рецедив.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.
Щодо заявленого ОСОБА_6 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди, то в такому слід відмовити з огляду на те, що згідно розписки ОСОБА_6 вбачається, що остання отримала від ОСОБА_4 кошти для погашення завданої матеріальної шкоди від вчиненого ним кримінального правопорушення в повному обсязі. Жодних претензій потерпіла ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст.127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Оскільки кримінальним правопорушенням завдано майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 , проте обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повністю відшкодував матеріальні збитки завдані потерпілій, суд приходить до висновку, що у цивільному позові, поданому в порядку ст. 128 КПК України слід відмовити.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
В цивільному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Речові докази: ланцюжок залишити потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1