Справа № 359/8447/15-к
№1-кс/359/1431/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2015 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника засудженого ОСОБА_3 , старшого прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Бориспільського міжрайонного прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
08 вересня 2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга засудженого ОСОБА_3 на бездіяльність Бориспільського міжрайонного прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 31.07.2015 року, в якій він просить зобов`язати Бориспільську міжрайонну прокуратуру внести його заяву від 31.07.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 31.07.2015 він звернувся до прокуратури Київської області із заявою на працівника міліції ОСОБА_5 , який дав завідомо неправдиві покази на нього. Заявник також стверджує, що Бориспільська міжрайонна прокуратура, до якої була перенаправлена його заява мала її перевірити, але замість цього він отримав відписку, що в цьому має розібратись апеляційний суд.

Під час судового розгляду заявник засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у засіданні в режимі відеоконференції, скаргу підтримав пояснив, що прокуратура мала перевірити викладені ним в заяві факти щодо неправдивих показів свідка ОСОБА_6 , а також щодо вчинених ним шахрайських дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , а цього зроблено не було.

Прокурор Бориспільської міжрайонної прокуратури проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що оцінка показанням свідка була надана Бориспільським міськрайонним судом Київської області у вироку від 05.06.2014 року, який не набрав законної сили, а також має бути предметом дослідження Апеляційного суду Київської області. На його думку внесення відомостей щодо свідка до ЄРДР це є впливом на суд, який має переглянути вирок у даній справі.

Заслухавши пояснення заявника, представника Бориспільської міжрайонної прокуратури, дослідивши надані прокурором матеріали за заявою ОСОБА_3 від 31.07.2015 року, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2014 року заявник ОСОБА_3 був визнаний винним та засуджений за ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115, 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Вирок суду не набрав законної сили та оскаржений в апеляційному порядку.
31.07.2015 ОСОБА_3 направив до прокуратури Київської області заяву, в якій він просив притягти до кримінальної відповідальності працівника міліції ОСОБА_5 за скоєні злочини, а саме: що свідок надав завідомо неправдиві показання про те, що в кінці жовтня 2008 року проїжджав близько 15.00 чи 16.00 години дня та бачив його та іншого засудженого ОСОБА_8 біля подвір`я потерпілого, як він перескочив через ворота потерпілого та сів на скутер до ОСОБА_8 , та вони відразу поїхали, маючи при собі якийсь вантаж; а також що ОСОБА_5 повідомив сину потерпілого ОСОБА_9 , що затриманий вбивця його батька втік з-під варти та отримав від потерпілого гроші на бензин для його затримання.

14.08.2015 року заяву ОСОБА_3 було направлено до Бориспільської міжрайонної прокуратури за територіальною юрисдикцією для перевірки викладених доводів та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з направленою Бориспільською міжрайонною прокуратурою відповіді, лист від 26.08.2015 №5418 вих.15, заявнику повідомлено, що його доводи щодо неправдивості показань свідка будуть перевірені судом апеляційної інстанції при перевірці обґрунтованості постановленого вироку.
Встановлено, що розгляд вищевказаної кримінальної справи, у зв`язку з якою були надані показання свідком ОСОБА_5 , які заявник вважає завідомо неправдивими, проводиться в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року.

Відповідно до статті 279 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що одночасно із постановленням вироку суд своєю ухвалою, а суддя постановою вправі поставити перед прокурором питання про притягнення до відповідальності свідка, потерпілого, експерта або перекладача за завідомо неправдиві показання, висновок чи неправильний переклад.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції, який ухвалив вирок щодо заявника ОСОБА_3 взяв до уваги наведені у заяві показання свідка ОСОБА_5 , надавши їм відповідну оцінку, при цьому судом не було встановлено наявність підстав для притягнення вказаного свідка до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві свідчення.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 також встановлено, що при зверненні із заявою про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання та вчинення посадового злочину по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 заявник не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчиненні злочину за ст..383 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до змісту ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ч.2 вказаної статті не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Статтею 384 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження досудового розслідування, здійснення виконавчого провадження або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України або в суді, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна під час здійснення виконавчого провадження, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.
Проте, виходячи зі змісту заяви ОСОБА_3 встановлено, що його заява не містить необхідних даних про надання свідком ОСОБА_10 завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, оскільки зміст заяви суперечить обставинам, встановленим вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2014 року в ході розгляду вищевказаної кримінальної справи, та які можуть бути предметом апеляційного розгляду Апеляційним судом Київської області.
Щодо вчинення ОСОБА_10 перевищення влади по відношенню до потерпілого ОСОБА_7 , то вказана заява ОСОБА_3 не містить відомостей, щодо заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, а отже необхідних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.214, 303, 304, 306-307 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Бориспільського міжрайонного прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_11 -Лесів