справа №176/1881/15-к
провадження №1-в/176/336/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2015 р. року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовська Херсонської області, громадянина України, українця, освіта середня, до засудження мешкав: АДРЕСА_1 , засудженого: 24.09.2002 року Апеляційним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 3, 142 ч. 3, 93 п. «а», 42 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 засуджений 24.09.2002 року за вироком Апеляційного суду Херсонської області за ст. 185 ч. 3, 142 ч. 3, 93 п. «а» 42 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, початок строку відбування покарання 24.03.2001 року, кінець строку відбування покарання 24.03.2016 року.

Засуджений ОСОБА_3 в заяві від 18.08.2015 року заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.

Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який заперечував проти клопотання засудженого, думку прокурора, який також заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до висновку про не достатність підстав для задоволення цього клопотання, виходячи з наступного.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Судом встановлено, що в місцях позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Херсонської області ОСОБА_3 , знаходиться з 06 квітня 2001 року. Під час утримання в Херсонському слідчому ізоляторі режим попереднього ув`язнення порушував, мав 6 стягнень, заохочень не мав. Під час утримання в Сокирянській ВК-67 Чернівецької області утримання порушував, мав 13 стягнень, заохочень не мав. Під час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі режим утримання порушував, мав одне стягнення, заохочень не мав. В Жовтоводській ВК № 26 відбуває міру покарання з 17.05.2006 року, характеризується не задовільно, мав 39 стягнень, які погашені за сплином часу, у тому числі перебування в ДІЗО за злісне порушення режиму, має лише одне заохочення.

Згідно попередніх характеристик, що містяться в матеріалах особової справи, на протязі всього передуючого строку відбування покарання як особа характеризується не задовільно, та лише з липня 2015 року згідно останньої характеристики з цього часу характеризується позитивно, але лишається не працевлаштований.

На адміністративних комісіях установи щодо заохочувальних норм Закону розглядався стосовно застосування ст. 101 КВК України 26.02.2013 року, 10.07.2013 року, 18.04.2014 року та 18.05.2015 року відмовлено, як засудженому, який не став на шлях виправлення. Відповідно до ст. 82 КК України комісією розглядався 30.03.2011 року, 13.04.2012 року, 28.07.2014 року відмовлено засудженому, який не став на шлях виправлення. Відповідно до ст. 81 КК України розглядався 04.07.2012 року, 13.08.2013 року, 26.08.2014 року відмовлено, як засудженому, який не довів своє виправлення.

Виходячи з вище викладеного на даний момент, обставини що наведені вище не дають можливим дійти однозначного висновку про те, що ОСОБА_3 дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.

Перше і єдине заохочення засудженому ОСОБА_3 за виконання робіт з благоустрою установи оголошено 22.05.2015 року, тобто більше 2х місяців перед зверненням останнього з клопотанням і до розгляду його судом, що не дає підстави розцінювати дане заохочення, як свідчення того, що засуджений ОСОБА_3 твердо встав на шлях виправлення і як такий підлягає умовно-достроковому звільненню.

Сам по собі факт наявності у засудженого даного одного заохочення, а також те, що він приймає участь у роботах з благоустрою установи, до яких ставиться сумлінно і виконує в повному обсязі, про що зазначено в останній характеристиці на засудженого, яка міститься в матеріалах особової справи, не може бути безумовною і достатньою підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення.

Інших даних, які б свідчили про активне ставлення засудженого до праці та участі у суспільному житті виправної колонії протягом усього терміну відбування покарання суду не представлено і не встановлено.

За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є притягнутий одночасно до кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин у виді посягання на життя особи та за тяжкий злочин проти власності шляхом розбою, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1