н/п 1-кп/640/626/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015
громадянина України, уродженця міста Харкова, не одруженого, з середньою
освітою, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
31 серпня 2015 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився разом з раніше знайомою ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_2 , де між останніми виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний намір направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, виниклий на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком лівої руки в область правого ока ОСОБА_5 в наслідок якого вона впала на землю, після чого ОСОБА_5 піднялась і ОСОБА_4 , наніс їй ще один удар кулаком правої руки в область носової перегородки, в наслідок якого остання знов впала на землю і ОСОБА_4 продовжив наносити удари ногами по поверхням правого і лівого стегна.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до
висновку судово-медичної експертизи №4150-ая/15 від 04 вересня 2015 року,
ОСОБА_5 заподіяні наступні тілесні ушкодження: садна
на голові, синці на голові, руках, ногах.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №4150-ая/15 від 04
вересня 2015 року за ступенем тяжкості: синці, садна викликали незначні
скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою
відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ
України від 17 січня 1995 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями
вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.І25 КК України,
а саме заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 статті 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Під час досудового розслідування 23 вересня 2015 року між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було підписано угоду про примирення, за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_6 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяє розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення даного злочину протягом досудового слідства.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся.
Обвинувачений також підтвердив суду, що угоду про примирення він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, просив її затвердити.
Потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, просила затвердити.
Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Судом обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено , що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують. Суд упевнився, що обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені та зрозумілі.
Суд упевнився, що потерпілому ОСОБА_8 роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.
Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК, узгоджене покарання відповідає правовій кваліфікації та санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_7 узгодженої сторонами міри покарання та ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений, судових витрат та речових доказів немає.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про примирення між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Суддя ОСОБА_1