Провадження №1-кп/523/506/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0003436 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івдель Свердловської області р. Росії, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не маючого дітей, не працюючого, раніше неодноразово засудженого:

- 8.08.1991 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст.ст. 140 ч.3, 141 ч.3, 42 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 11.09.1991р. відповідно до Указу Президента України «Про амністію».

- 28.07.1993 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст.ст. 140 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України (1960р.) до 3 років 6 міс. позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 4.12.1995р. умовно-достроково, не відбувши 9 місяців 17 днів.

- 14.08.1996 року Одеським обласним судом за ст.ст. 117 ч.4, 118 ч.2, 93 п. «ж», 140 ч.2, 42, 43 КК України (1960р.) до 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Звільнений 9.10.2008р. умовно-достроково, не відбувши 1 рік 9 місяців 22 дня.

- 22.11.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.ст.122 ч.1, 185 ч.3, 304 ч.2,70,71 КК України до 5 років позбавлення волі.

Звільнений 20.11.2014 року умовно достроково, не відбувши 1 рік 10 днів.

За змістом обвинувального акту фактично проживаючого: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дочку, не працюючого, раніше неодноразово засудженого:

- 18.08.1998 року Тернопільським міським судом за ст. ст. 17, 81 ч.3,44 КК України (1960р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

- 27.09.1999 року Тернопільським міським судом за ст. ст. 140 ч.2, 94, 42, 43 КК України (1960р.) до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

- 14.06.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 18.02.2015 року за відбуттям строку покарання.

За змістом обвинувального акту зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_3

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

Встановив:
28.06.2015 року приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , проходячи по 13-му Чорноморському провулку у м. Одесі, побачивши раніше незнайому їм ОСОБА_4 , яка розмовляла, тримаючи в руці мобільний телефон, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, розподіливши між собою ролі, підійшли до потерпілої та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар в область голови, ОСОБА_5 в цей час заломив їй руки, від чого мобільний телефон марки «Sony Xperia», належний потерпілій впав на землю, після чого ОСОБА_6 ще декілька разів вдарив ОСОБА_4 в область голови, підняв телефон, та разом з ОСОБА_5 зникли з місця скоєння злочину, тим самим завдавши своїми діями потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 2500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, та пояснив, що дійсно у вказаний період часу, проходячи разом з ОСОБА_5 по 13-му Чорноморському провулку у м. Одесі, побачили потерпілу, яка йшла попереду них та розмовляла по телефону. Хто запропонував відібрати телефон, не може сказати. ОСОБА_5 перший підійшов до потерпілої та зрівнявшись з нею, вдарив її, від чого телефон випав з її рук. Зігнувшись, він підняв мобільний телефон з землі. В подальшому потерпіла схватила його за одежу, відмахуючись від неї, допускає, що можливо навідмаш і вдарив її, при цьому стверджуючи, що до потерпілої насильство не застосовував. Також заперечував, що цілеспрямовано наносив потерпілій удари в область лобу. В подальшому під час судового розгляду заявив про визнання своєї провини, висловлюючи каяття.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний період часу, разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 йшли з Лузановки, повз них проходила потерпіла, яка розмовляла по мобільному телефону. Вони вирішили забрати у неї телефон. Він підійшов до потерпілої з боку, зрівнявшись, вдарив по телефону, від чого він вилетів з її рук, після чого обняв потерпілу ззаду за руки та став утримувати, в цей момент ОСОБА_6 підняв телефон, після цього він відпустив потерпілу та втік з місця скоєння злочину, що далі відбувалося йому не відомо. Через декілька хвилин до нього підійшов ОСОБА_6 , чи носив він потерпілій удари, не бачив. В той же день був затриманий батьком потерпілої, щиро розкаюється.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 та часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд вважає, що винність обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також свідченнями потерпілої ОСОБА_4 .

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вказала, що дійсно 28.06.2015 року у вечірній час вона поверталася додому, по дорозі розмовляла по мобільному телефону, водночас помітила, що за нею йдуть два чоловіки, один високого зросту, другий нижче. Вони підбігли до неї ззаду, вибили телефон з рук, при цьому ОСОБА_7 вдарив її в область голови, ОСОБА_8 заломив їй руки, телефон впав на землю, який вони підняли та пішли геть. Злякавшись, вона почала плакати. ОСОБА_6 повернувся до неї, присівши, наніс ще удар в лоб, після чого пішов. Прибігши додому, вона розповіла про скоєне батькові, разом з яким поїхали на пошуки злочинців. В районі 2-го Балтського провулку вона впізнала чоловіків, які вчинили відносно неї пограбування. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , побачивши їх, почали тікати, але батько затримав ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знайшли десь через тиждень. Стверджує, що удари в область голови їй наносив саме ОСОБА_6 , матеріальних та моральних претензій не має, наполягає на суворій мірі покарання щодо обвинувачених.

- Висновком судово-медичної експертизи № 1479 від 21.07.2015 року відповідно до висновків якої у потерпілої ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лобної частини зліва та куту нижньої щелепи зліва, які могли утворитися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стисла в кулак кисть). Виходячи з кількості ушкоджень, мало місце не менше двох травмуючих впливів на область голови ОСОБА_4 , які могли бути заподіяні 28.06.2015 року. Вказані тілесні пошкодження мають незначні скороминущі наслідки та викликали розлад здоров`я не більше шести днів, що за критеріями п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3.07.2015 року, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка наносила їй тілесні ушкодження в область голови та підняла з землі, належний їй мобільний телефон «Sony Xperia».

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3.07.2015 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка продала йому мобільний телефон «Sony Xperia».

При цьому обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків згідно реєстру, не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинувачених, потерпілої відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу в подальшому не оспорювалися.
Разом з цим, суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не застосував насильство до потерпілої, оскільки його пояснення суперечать детальним, чітким та послідовним поясненням потерпілої ОСОБА_4 , в правдивості яких у суду не виникає сумнівів. Покази ОСОБА_6 на думку суду є спробою уникнути кримінальної відповідальності, про що також свідчить його визнання провини після допиту потерпілої та оголошення доказів зі сторони обвинувачення.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачені своїми діями скоїли умисне, кримінальне правопорушення, яке були вірно кваліфіковане досудовим слідством:

- Дії ОСОБА_5 за кваліфікуючими ознаками ст.186 ч.2 КК України: відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та його вина повністю доказана.

- Дії ОСОБА_6 за кваліфікуючими ознаками ст.186 ч.2 КК України: відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та його вина повністю доказана.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за скоєння корисних злочинів, вчинив новий злочин у період умовно - дострокового звільнення, не працює, відношення обвинуваченого до скоєного діяння, який у ході судового засідання просив вибачення у потерпілої, відсутність позивних вимог шляхом повернення викраденого майна.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисних злочинів, має не зняту та непогашену судимість, спосіб його життя, те, що він не працює, особисте ставлення до вчиненого діяння, який у ході судового засідання просив вибачення у потерпілої.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту з`ясовано, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення судово-медичної експертизи стосовно потерпілої ОСОБА_4 , однак, як вбачається судові витрати відсутні у зв`язку з безкоштовним проведенням вищезазначеної експертизи.

Також встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі С2105 імей НОМЕР_1 , який повернутий потерпілій ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінальних проваджень № 0003436 до обвинувального акту прокурором не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання у прокуратурі Суворовського району м. Одеси.

Цивільний позов не заявлений.

Таким чином, оцінюючи обставини скоєного кримінального правопорушення, суд, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, спосіб його життя, те, що він ніде не працює, негативне ставлення до скоєного, відсутність позовних вимог, при визначенні виду та міри покарання, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з частковим у вигляді п`яти днів позбавлення волі приєднання покарання не відбутого за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.11.2010 року є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, клопотання потерпілої щодо призначення обвинуваченим покарання пов`язаного з позбавлення волі, враховуючи особу ОСОБА_6 , який у судовому засіданні свою вину визнав частково, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, спосіб його життя, те, що він ніде не працює, особисте ставлення до скоєного, відсутність завданої шкоди, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час підготовчого судового засідання щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 23.10.2015 року, у зв`язку з чим з урахуванням прийнятого судом рішення щодо призначення обвинуваченим міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили обраний відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, суд -

Ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України приєднати частково у вигляді п`яти днів позбавлення волі - покарання не відбуте за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.11.2010 року, та остаточно визначити ОСОБА_5 міру покарання у вигляді чотирьох років п`яти днів позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити не змінною - тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ України в Одеської області.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 3.07.2015 року (на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси за № 523/10254/15-к від 3.07.2015р.)

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 28.06.2015 року (23:00 год.)

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Sony Xperia» моделі С2105, який повернутий потерпілій ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження за № 0003436 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2015р. зберігати у прокуратурі Суворовського районного суду м. Одеси.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: