Кримінальне провадження № 1-в/760/19/16
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2016 року Солом`янського районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про повернення вилучених під час обшуку коштів, засудженої вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК україни до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:
21.12.2015 року на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про повернення вилучених під час обшуку коштів, засудженої вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності.

Із змісту клопотання вбачається, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч. ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК україни до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, - звільнено від відбування покарання. Як зазначає заявник, під час здійснення досудового розслідування у кримінальній справі №18-526, 07 вересня 2011 року у її домоволодінні було проведено обшук, в ході якого вилучено її особисті речі та грошові кошти в сумі 29 тис. грн. та 10 736 доларів США. Зазначені грошові кошти не увійшли до майна, що підлягає конфіскації, у відповідності з вироком суду від 19 грудня 2013 року. На підставі наведеного, заявник просить зазначені кошти та особисті речі повернути.

Згідно з ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя що виникають при виконанні вироку в тому числі про долю речових доказів та зняття арешту з майна засудженого.

Порядок вирішення питань пов`язаних з виконанням вироку здійснюється за правилами ст. 539 КПК України з обов`язковою участю засудженого, його захисника та прокурора. Інші учасники судового провадження повідомляються про час і дату розгляду справи і їх неприбуття не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши клопотання, перевіривши матеріали кримінальної справи, приходить до такого висновку.

З поданого клопотання вбачається, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за ч. ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317, ст. 70 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, - звільнено від відбування покарання.

Беручи до уваги той факт, що в матеріалах поданого клопотання відсутня будь-яка доказова база щодо вилучення під час проведення обшуку 07 вересня 2011 року у домоволодінні засудженої ОСОБА_3 її особистих речей та грошових коштів в сумі 29 тис. грн. та 10 736 доларів США, а також перебування цих коштів в органах досудового розслідування, то суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання в частині повернення грошових коштів, зазначених у клопотанні ОСОБА_3 .

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що неповернення їй майна, яке було тимчасово вилучене слідчим, відсутність в матеріалах кримінального провадження рішень слідчого, слідчого судді про визнання речовими доказами вилученого майна, накладення на нього арешту, приводить до того, що законні права ОСОБА_3 щодо реалізації нею права власності порушені слідчими, які безпідставно утримують вилучене майно тривалий час, однак встановлення цього факту не є підставою для прийняття рішення щодо речових доказів в порядку виконання вироку суду за клопотанням засудженого, як і не було підставою для вирішення долі цього майна при постановленні вироку. Суд вважає, що встановлені факти є підставою для звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів з заявою щодо повернення тимчасово вилученого майна та/або із заявою щодо незаконного утримання слідчими тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, згідно листа начальника Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 19 жовтня 2015 року № 15/4-5783, який міститься в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року по справі №1/760/55/13 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - грошові кошти у сумі 28 552,00 грн. платіжним дорученням від 27.01.2015 року № 476, у сумі 15,00 євро платіжним дорученням від 18.03.2015 року №1 та у сумі 10 736 доларів США платіжним дорученням від 06.04.2015 року №2, перераховані у дохід держави, а також 1015 грн. платіжним дорученням від 17.06.2015 року №2536 перераховані до ГУМВС України у м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подане клопотання є не обґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити.

Таким чином, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про повернення вилучених під час обшуку коштів, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя: