Код суду 233 Справа № 233/1930/15-к
Вирок
Іменем України
09 вересня 2015 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, розлучений, має одну малолітню дитину, не працює, старший сержант, головний сержант взводу 2 роти 9 військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, суд -
Наказом №63 командира військової частини НОМЕР_2 від 25 березня 2014 року призваного старшого сержанта ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду командира бойової машини - командиром відділення 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону зазначеної військової частини.
Начальником для старшого сержанта ОСОБА_4 є командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_5 , заступник командира 2 парашутно-десантного батальйону з озброєння майор ОСОБА_6 та головний сержант 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону НОМЕР_3 окремої Дніпропетровської парашутно-десантної бригади старший сержант ОСОБА_7 .
В серпні 2014 року старший сержант ОСОБА_4 у складі З відділення 2 взводу 6 парашутно-десантної роти (далі - 4пдр) 2 парашутно-десантного батальйону (далі - 2пдб) військова частина НОМЕР_2 знаходився у польовому таборі біля АДРЕСА_1 .
28 серпня 2014 року командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_5 наказав заступнику командира 2 парашутно-десантного батальйону з озброєння майору ОСОБА_6 підібрати і відправити особовий склад на посилення угруповання, яке виконувало бойове завдання в населеному пункті АДРЕСА_1 . На виконання зазначеного наказу майор ОСОБА_6 наказав головному сержанту 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону старшому сержанту ОСОБА_7 відправити 2 військовослужбовців 6 парашутно-десантної роти 29 серпня 2014 року , незадіяних в охороні і обороні табору, та ремонті техніки, на посилення підрозділу, котрий виконував бойове завдання в населеному пункті АДРЕСА_1 .
Цього ж дня, близько об 11 години 00 хвилин за наказом головного сержанта бпдр 2пдб 25 окремої Дніпропетровської парашутно-десантної бригади старшого сержанта ОСОБА_7 відбулося шикування особового складу бпдб. На шикуванні старшим сержантом ОСОБА_7 особовому складу бпдр був доведений наказ майора ОСОБА_6 відправити 29.08.2014 року 2 військовослужбовців бпдр, незадіяних в охороні і обороні табору та ремонті техніки, на посилення підрозділу, котрий виконував бойове завдання в населеному пункті Комунар Донецької області. На виконання зазначеного наказу для виїзду 29 серпня 2014 року до населеного пункту Комунар Донецької області старшим сержантом ОСОБА_7 призначено 2 військовослужбовців роти, а саме старшого сержанта ОСОБА_4 та іншого військовослужбовця вказаної військової частини, матеріали стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження.
Однак, старший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що старший сержант ОСОБА_7 являється для нього прямим начальником та виконує обов`язки з військової служби, діючи умисно, групою осіб з іншими військовослужбовцями вказаної військової частини, всупереч вимогам ст.ст. 6, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеними діями старшого сержанта ОСОБА_7 , направленими на виконання обов`язків по військовій службі, вийшли зі строю та перед особовим складом роти повідомили останньому про відмову виконувати наказ у зв`язку із страхом за своє життя.
Продовжуючи свої злочинні дії 29 серпня 2014 року старший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, групою осіб з іншим військовослужбовцем вказаної військової частини, написали рапорти про свою відмову виконання зазначеного наказу. Внаслідок вказаних противоправних дій наказ 29 серпня 2014 року зазначеними військовослужбовцями виконаний не був.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що він приблизно 23 березня 2014 року був призваний на військову службу, почав проходити службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 на посаді командира бойової машини командира відділення 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону цієї частини. Військова частини дислокувалася поблизу АДРЕСА_1 . Більшість бойової техніки було пошкоджено, тому коли 28.08.2014 року він отримав від свого командира наказ наступати на поламаному звичайному автобусі, в той час як сам командир не збирався їхати разом з ними, він разом з іншими військовослужбовцями відмовився виконувати цей наказ, оскільки злякався за своє життя. Всього відмовилося виконувати наказ близько 15 чоловік, прізвища їх він вже не пам`ятає. В теперішній час він розуміє, що проявив боягузтво та слабкодухість, розкаявся у своєму вчинку. В теперішній час він повернувся на службу до лав Збройних сил України, продовжує службу і має намір своїми вчинками довести, що може бути корисним державі Україна та українському народові.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при встановлених судом обставинах, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлений судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 402 КК України, як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він є несудимий, на обліках в наркологічному, психіатричному та протитуберкульозному диспансерах не перебуває, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження служби характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, беручи до уваги те, що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному, має на утриманні малолітню дитину, продовжуючи військову службу має намір реально довести здатність бути порядним громадянином своєї рідної країни та належним чином виконувати свій обов`язок по її захисту, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов не заявлений, відомості про речові докази відсутні, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а після звільнення на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя