АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/266/14-к
Номер провадження 11-кп/786/328/14
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України т.з. Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Глобинського району Полтавської області на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2014 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Глобинського районного суду від 28 лютого 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Негівці Калуського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працює, жителя АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 55 КК УРСР 1960 року

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з випробуванням на іспитовий строк 3 роки.

Застосована ст. 76 КК України і ОСОБА_7 зобов`язано не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця свого проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

ОСОБА_7 визнано винуватими та засуджено за злочин проти безпеки руху, вчинений за наступних обставин.

1.січня 2013 року близько 1 години ночі, рухаючись в темний час доби за кермом вантажного автомобіля «Mercedes-Benz-1619», д.н.з. НОМЕР_1 та проїжджаючи 211 км. автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя ОСОБА_7 поблизу с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області порушив п.12.3 «Правил дорожнього руху», і проявивши неуважність, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який стояв на проїзній частині автодороги, біля осьової лінії дорожньої розмітки. В результаті наїзду ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.

Прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, подав апеляцію, в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, поставив питання про скасування вироку суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання. В обґрунтування прокурор зазначив, що суд в недостатній мірі врахував тяжкість наслідків, що настали, те, що ОСОБА_10 лише частково відшкодував шкоду. Просив постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України 4 роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, виступ прокурора, який, не підтримуючи апеляційну скаргу, просив про застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2014 році», аналогічне прохання обвинуваченого, думку потерпілого, який заявив, що ОСОБА_10 в повній мірі відшкодував йому матеріальні та моральні збитки і претензій до нього він не має, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Вирок в частині причетності Шевчука до вчинення злочину та його кваліфікація учасниками процесу не оскаржувались.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і визначене з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого з необережності злочину, даним про порушення постраждалим «Правил дорожнього руху», що сприяло дорожньо транспортній пригоді, позитивній характеристиці обвинуваченого, який заподіяну шкоду відшкодував, має на утримання неповнолітню дитину, не судимий.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 при вчиненні злочину перебував у тверезому стані, місце дорожньо транспортної пригоди не покидав

ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину 2000 року народження, заподіяну шкоду відшкодував у повному обсязі, про що свідчить заява потерпілого.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, не позбавлені батьківських прав, які вчинили злочин з необережності та мають на утриманні дітей, яким не виповнилось 18 років.

Обвинувачений ОСОБА_7 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку з чим має бути звільнений від відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія судді

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Глобинського району Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Застосувати п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» і звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4