Справа № 11-147, 2011 р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 185 ОСОБА_1
КК України Доповідач Шевцова В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця "01" дня

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Шевцової В.Г.

Суддів: Дубченка А.П., Сажинова В.В.

З участю прокурора Чередніченко Є.Г.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 на вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 04.03.2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий,

- засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік виправних робіт з відрахуванням 10% від заробітку в дохід держави.

Міра запобіжного заходу, підписка про невиїзд залишена без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він в середині червня 2006 року близько 18 години в смт. Горностаївка Херсонської області на розі вулиць Радянської та Набережної, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, таємно викрав у ОСОБА_3 мобільний телефон one toch»зі стартовим пакетом «Джинс»вартістю 350 грн. та 300 грн. грошей, чим причинив потерпілому збитки на суму 650 грн..

В апеляціях:

- засуджений ОСОБА_2 вказує на незаконність вироку у звязку з неправильною кваліфікацією його дій, просить вирок скасувати та закрити справу на підставі ст. 49 КК України;

- потерпілий ОСОБА_3, не оспорюючи кваліфікацію злочину, просить вирок скасувати та закрити справу на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_2, який підтримав як свою апеляцію так і апеляцію потерпілого, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_2 у вчиненні зазначених злочинних дій, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, які повністю узгоджуються з матеріалами справи, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованими.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_2 про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, то вони є безпідставними і необґрунтованими.

Так, ОСОБА_2 в апеляції вказує, що його дії невірно кваліфіковані як крадіжка, тобто таємне заволодіння чужим майном на свою користь, оскільки зникнення речей та грошей не свідчить про те, що він ними заволодів для себе.

Однак, ч. 1 ст. 185 КК України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним. Обовязковою субєктивною ознакою даного злочину є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний. Тобто головним є те, що ОСОБА_2 викрав чуже майно і мав реальну можливість розпоряджатися цим майном, а тому міг за його рахунок збагатити не лише себе, а й будь-яку іншу особу.

Крім того, свідки-очевидці ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердили, що саме ОСОБА_2 таємно викрав мобільний телефон та гроші потерпілого.

Ці покази свідок ОСОБА_4 підтвердила на очній ставці з ОСОБА_2.

Із показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 разом з потерпілим пішли розпивати спиртне. Через деякий час ОСОБА_2 вернувся сам і повідомив, що залишив потерпілого спати на узбіччі вулиці Радянської в смт. Горностаївка, так як той сильно пяний і він не зміг його вести далі. Разом вони пішли на вказане ОСОБА_2 місце, підвели потерпілого із землі. В цей час до них підійшла ОСОБА_4Г і сказала, щоб перевірили наявність мобільного телефону та грошей. Коли ОСОБА_3 оглянув кишені, то виявив пропажу мобільного телефону та грошей.

Наведені у вироку докази в обґрунтування винності ОСОБА_2 є достовірними, достатніми і допустимими, а доводи апеляції засудженого у цій частині слід визнати надуманими і безпідставними.

Таким чином, предметно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_3 і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 про закриття справи на підставі ст. 49 КК України, то необхідно зазначити наступне.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) ч. 1 ст. 185 КК України карається штрафом від пятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, оскільки злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: пять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 скоїв злочин в середині червня 2006 року, тобто на даний час пройшло менше пяти років з дня вчинення ним злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляцій та закриття справи немає, оскільки з дня вчинення ОСОБА_2 крадіжки пройшло менше пяти років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 04.03.2010 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без зміни.

Головуючий -

Судді: