Справа № 450/863/15-к Провадження № 1-кс/450/97/15
УХВАЛА
слідчого судді

"22" квітня 2015 р. Слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Пустомитівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області,

в с т а н о в и в :
Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати службову особу Пустомитівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зареєструвати заяву про злочин від 05.03.2015р. ОСОБА_4 та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст.214 КПК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 05.03.2015р. скаржником була подана заява про злочин до Пустомитівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області. Однак, у відповідь 04 квітня 2015 р. було отримано лист від 02.04.2015р. №3768, де заява про злочин названо зверненням, а також повідомлено, що буде проведено ще додаткову перевірку, оскільки ще на всі запити не отримали відповіді і лише після цього будуть з`ясовуватись ознаки кримінального правопорушення. З цього приводу слід зазначити, що в заяві про злочин від 05.03.2014р. скаржник здійснював посилання на ст.214 КПК України. Просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення скарги за її безпідставністю.

Заслухавши думку осіб, що приймають участь в справі, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Згідно зі ст.8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності прокурора під час досудового розслідування, суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України Про міжнародно-правові Договори від 22.12.1993 року міжнародно-правові договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

При цьому в ст. 22 і ст.64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються, не можуть бути скасовані або обмежені, і не є вичерпними.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції Про захист прав і основних свободи людини, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку, незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст.13 Конвенції Про захист прав і основних свобод людини кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова прокурора, слідчого у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.

Однак, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує і слідчого, і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий повинен всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 КПК).

На орган досудового розслідування покладається обов`язок застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ст. 38 КПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у листі від 02.04.2015 року за № 3768 зазначено, що на момент проведення перевірки не встановлено достатніх підстав та приводів, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, у зв`язку з чим розгляд вказаного клопотання припинення.

Разом із тим з заяви про злочин не вбачається достатніх даних, які потребують внесення в ЄРДР. Не зазначено по якому факту, попередня кваліфікація злочинного діяння, не зазначено винної особи, що унеможливлює внесення відомостей до ЄРДР, а відтак скарга задоволенню не підлягає, оскільки така подана передчасно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 220, 303 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Пустомитівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1