Справа № 367/8065/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/105/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 04.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
04 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2011 року ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.286 КК України, з застосуванням ст.69 цього ж КК до 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
19 квітня 2012 року Апеляційним судом Закарпатської області вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасовано та ухвалено свій вирок, яким останнього засуджено за вказаний злочин до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі з 19 червня 2013 року.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі.

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, обґрунтовуючи його тим, що за час відбування покарання він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/3 частину строку покарання призначеного йому судом.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки відсутні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що він став на шлях виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник засудженого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_8 більш м`яким видом покарання в порядку ст.82 КК України.

На думку апелянта, ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, на момент подання клопотання відбув 1/3 частину строку покарання призначеного судом, в зв`язку з чим йому можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Вказує, що за час відбування покарання ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, до суспільно-корисної праці відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, зо що має п`ять заохочень у виді подяк, приймає участь у роботах по благоустрою території установи.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання і не повинне перевищувати неавідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», застосування пільги до засуджених у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання, мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 за час відбування покарання на шлях виправлення не став.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений за необережний тяжкий злочин, на момент розгляду клопотання відбув 1/3 частину строку покарання у вигляді обмеження волі.

За час відбування покарання призначеного вироком суду, засуджений працевлаштований має лише два заохочення за підсумками роботи за квітень та травень 2015 року, після відмови йому судом у звільненні умовно-достроково жодних заохочень не отримав.
Проте, як правильно зазначив в своєму рішенні суддя першої інстанції, даних, які вказують на те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення матеріали справи не містять.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Доводи апеляційної скарги про необхідність заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки виходячи з принципів інституту кримінального покарання, враховуючи дані про особу засудженого, тяжкість вчиненого злочину та строк невідбутого покарання, заміна невідбутої частини покарання буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її зміни чи скасування, в зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.
Головуючий:
Судді: