справа № 462/2999/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000708 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Гірне Стрийського району Львівської області, студента, неодруженого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 19.03.2015 року близько 01.40 год., в танцювальному залі нічного клубу «Sankoff» на вул. Щирецька, 36 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_5 , викрав з її сумочки, яка знаходилася на столі, мобільний телефон марки «Нокіа 8600» імеі: НОМЕР_1 , вартістю 950 грн. сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 грн. і грошові кошти в розмірі 50 грн., чим завдав збитків потерпілій на загальну суму 1020 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Зі змісту ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_4 до вчинення даного злочину був засуджений 12.12.2011 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України, отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_4 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої ст.67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; обставини вчинення та виявлення злочину; особу винного, який засуджений Стрийським міськрайонним судом Львівської області, на підставі ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі та ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 04.07.2014 року його звільнено від подальшого відбування покарання, яке призначено вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області на підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, на час вчинення даного злочину згідно ст.89 КК України вважався не судимим /матеріали кримінального провадження, арк.40/; неодружений, студент, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк. 34, 36/, згідно наданої характеристики за місцем навчання характеризується позитивно /матеріали кримінального провадження, арк. 39/.

Суд також бере до уваги думку потерпілої, яка повідомила, що претензій до обвинуваченого не має і просить суворо не карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області експертизи № 9/116 від 30.03.2015 року в розмірі 245,52 грн. /матеріали кримінального провадження, арк.53/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,
з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три /роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 /два/ роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути із ОСОБА_4 /паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 / на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 245,52 грн.

Речові докази:

- інформаційний носій (CD-диск), на якому зафіксовано відеозапис з камер відеоспостереження нічного клубу «Sankoff» за 19.03.2015 року /матеріали кримінального провадження, арк.48-49/, залишити в матеріалах кримінального провадження.

- мобільний телефон марки «Нокіа 8600» імеі: НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілій /матеріали кримінального провадження, арк.60, 61/ повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1