Справа № 466/1076/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_5 про скорочення терміну ув`язнення та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Первомайського району АР Крим, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у с т а н о в и в:

вироком Первомайського районного суду АР Крим від 10 квітня 2013 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2, 71 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі до 4 (чотирьох) років 1 місяця.

Початок строку покарання 10 квітня 2013 року, кінець строку покарання 10 травня 2017 року.

Станом на день розгляду заяви засуджений ОСОБА_5 відбув 02 роки 09 місяців 28 днів, не відбув 1 рік 3 місяці 2 дні.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з підстав, передбачених ст. 82 КК України, а також просить скоротити термін ув`язнення з врахуванням важкого захворювання (епілепсії), групи інвалідності, відбутий термін покарання та хвору матір на утриманні.

Перевіривши представлені матеріали, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, висновок прокурора, який заперечував щодо задоволення заяви, суд вважає, що у заяві слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ч. 3 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 п`ята судимість, проте після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, за який відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30, раніше вже звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_5 за весь термін відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією не заохочувався.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що 28.08.2014 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення. 14.05.2015 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Відтак суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не надав достатніх доказів того, що він сумлінним ставленням до праці та поведінкою засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 82 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про скорочення терміну ув`язнення та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити у зв`язку з його б е з п і д с т а в н і с т ю.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення прокурор, представник адміністрації мають право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова, засуджений з моменту отримання ухвали.

Суддя ОСОБА_1