Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,

суддів: ОСОБА_14, ОСОБА_15,

за участю прокурора ОСОБА_16,

потерпілої ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні 21 жовтня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 19 березня 2015 року.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 березня 2015 року,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимості,

визнано винуватим та засуджено:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією належного йому майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією належного йому майна.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він 05 листопада 2011 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проникнувши до магазину в м. Кам'янка Черкаської області, вчинив розбійний напад на ОСОБА_3, яка працювала продавцем, з метою заволодіння грошовими коштами. При цьому ОСОБА_2 наніс потерпілій численні удари сокирою по голові, внаслідок чого ОСОБА_3 померла від отриманих тяжких тілесних ушкоджень. Після чого засуджений заволодів грошовими коштами в сумі 3 922 грн, якими розпорядився на власний розсуд, та знищив прилад відеоспостереження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, не погоджуючись із судовими рішеннями, постановленими щодо нього, через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що даного злочину не вчиняв, досудове слідство проведено не об'єктивно, а в основу висновків суду про його винуватість покладені недопустимі докази. Посилається на те, що орган досудового слідства та суд не перевірили його алібі, не допитали усіх свідків та не взяли до уваги показання експерта на підтвердження його непричетності до даного злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які заперечили проти скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 порушує питання про перегляд судових рішень через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Проте однобічність та неповнота досудового та судового слідства, фактичні обставини справи, які були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, перегляду відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) в касаційному порядку не підлягають.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинів та правильність кваліфікації його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, експерта ОСОБА_12, а також даними, що містяться в протоколах огляду місця події, висновках судово-дактилоскопічної, судово-медичної й судово-психіатричної експертиз, речовими та іншими доказами по справі.

Крім того, суд першої інстанції детально проаналізував показання ОСОБА_2, надані ним у судових засіданнях, щодо обставин інкримінованих йому діянь.

Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а тому посилання засудженого на відсутність в матеріалах кримінальної справи доказів його винуватості та постановлення вироку на припущеннях є безпідставними.

Підстав уважати, що свідки обмовили ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено, немає, оскільки їх показання узгоджуються між собою та з іншими доказами, зібраними по справі.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та мотивованим, постановленим у відповідності до вимог статей 323, 334 КПК України (1960 року).

Покарання ОСОБА_2 призначено місцевим судом з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, відсутності обставин, що пом'якшують покарання, та наявності обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі на певний строк є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується й колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляцій прокурора, зокрема, про м'якість призначеного покарання та засудженого ОСОБА_2, яка є аналогічною змісту його касаційної скарги, й з наведенням відповідних підстав обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Перегляд справи в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 19 березня 2015 року щодо нього - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15