Справа № 308/5305/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.09.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
З прокуратури міста Ужгорода прокуратури Закарпатської області до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , 16.02.2015 р., в період часу з 05 год. 14 хв. по 05 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці залі очікування ВП «Вокзал Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 9, безпричинно, з хуліганських мотивів, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства грубо порушував громадський порядок, яке виразилося у викрикуванні різних нецензурних слів у сторону чергових по вокзалу та банкомату «Приватбанк», а потім взявши металевий предмет для чистки снігу почав ним декілька разів наносити удари по банкомату «Приватбанк», розбивши на ньому екран та частину корпусу, чим завдав матеріальних збитків ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 2523.5 грн.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 16 лютого 2015 року; протоколом огляду та вилучення речей від 18 лютого 2015 року; протоколом огляду відеозапису залу очікування ВП «Вокзал Ужгород» від 17.02.2015 року; протоколом медичного освідчення на встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_13 ; актом судово-психіатричного експерта № 54 від 26.03.2015 р. та матеріалами наданими потерпілою стороною.
Також, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно акту судово-психіатричного експерта № 54 від 26.03.2015 р. ОСОБА_6 виявляє ознаки афективного розладу у вигляді затяжного маніакального епізоду. Наявність у ОСОБА_6 афективного розладу у вигляді затяжного маніакального епізоду позбавляла його можливості, під час вчинення інкримінованого йому діяння, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру-примусової госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на наведені в ньому обставини, просив його задовольнити.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечили.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, і його вина підтверджується показами представника потерпілого, свідків та документами, що є у справі, які були досліджені у судовому засіданні.

Представник потерпілого ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 16.02.2015 р. йому стало відомо про те, що на залізничному вокзалі Ужгород, ОСОБА_6 під час грубого порушення громадського порядку було пошкоджено банкомат «Приватбанку», внаслідок чого банку було нанесено збитків на суму 2523.5 грн.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює міліціонером-водієм в Держаній службі охорони при УМВС України в Закарпатській області. Під час несення ним служби 16.02.2015 р. на пульт центрального спостереження надійшов сигнал «тривога» з охоронюваного об`єкту банкомат Приватбанк, що знаходиться в центральному залі очікування залізничного вокзалу Ужгород. Прибувши на вказане місце в залі очікування біля банкомату він побачив працівників міліції та ОСОБА_6 , яким поводився агресивно та викрикував в сторону банкомата нецензурні слова.

Протоколом огляду місця події від 16.02.2015 р. стверджується, що місцем огляду є центральний зал очікування вокзалу Ужгород, де перед входом в зал очікування для інвалідів під стінною знаходиться банкомат зеленого кольору «Приватбанк», на якому пошкоджений екран та частина корпусу.
З протоколу огляду предмету від 18.02.2015 р. вбачається, що об`єктом огляду є металічний предмет, який має ручку круглої форми довжиною 90 см, нижню підніжку загострену з нижньої сторони розміром 15 х 4 см та верхню горизонтальну ручку круглої форми довжиною 12 см.

За таких обставин суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 доведена повністю в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 54 від 26.03.2015 р., ОСОБА_6 виявляє ознаки афективного розладу у вигляді затяжного маніакального епізоду. Наявність у ОСОБА_6 афективного розладу у вигляді затяжного маніакального епізоду позбавляла його можливості, під час вчинення інкримінованого йому діяння, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру-примусової госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

У відповідності до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_6 в стані неосудності, яке згідно з ст. 12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості, а тому, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 в момент вчинення інкримінованого йому діяння та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є підстави для задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цивільного позову не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Тому, керуючись ст.ст. 372, 376, 512, 513, 516 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження та мешканця АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Закарпатська обласна психіатрична лікарня).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувався.

Речові докази: лазерний диск DVD+R на якому міститься запис з камери відеоспостереження залу очікування ВП «Вокзал Ужгород» залишити в матеріалах кримінального провадження; металічний предмет призначений для чищення снігу залишити ВП «Вокзал Ужгород».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 7 днів після її постановлення.

Головуюча ОСОБА_1