Справа № 466/9865/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/477/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року місто Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000034 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Гологори Золочівського району Львівської області, зареєстровану та жительку АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючу, одружену, раніше не судиму,
у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183 КК України визнано невинуватою та виправдано у зв`язку з відсутністю у її діях складу злочину.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що вона, працюючи на посаді майстра виробничого навчання Вищого професійного училища №29, який у відповідності до п.1.1. Статуту ВПУ №29 м. Львова є державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, діючи умисно, всупереч інтересам громадян, в порушення вимог ч. 3 ст. 53 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про освіту», відповідно до яких громадяни України мають право на безоплатну освіту в усіх державних начальних закладах незалежно від раси, національності, соціального і майнового стану, роду та характеру занять і світоглядних переконань, приналежності до партії, ставлення до релігії, віросповідання, стану здоров`я, місця проживання та інших обставин, достовірно знаючи, що під час проходження студентами училища виробничої практики, яка є складовою частиною навчального процесу, кошти від суб`єктів господарювання за проходження студентами училища практики не надходили, користуючись своїм положенням, в період часу з 01.09.2011 року по 01.06.2012 року, діючи за прямою вказівкою старшого майстра ОСОБА_11 та директора вищого професійного училища ОСОБА_12 , шляхом психологічного тиску змушувала студентів, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , давати кошти за проходження ними практики, навіть за умови, коли суб`єкти господарювання на яких вони проходили виробничу практику, не перераховували кошти на спеціальний рахунок училища. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 на спеціальний рахунок училища безпідставно зараховано кошти в сумі 17050 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000034 відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 183 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною та засудити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 183 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом при винесенні виправдувального вироку в порушення вимог ст. 374 КПК України не надано повної та об`єктивної оцінки висунутому ОСОБА_9 обвинуваченню.
У апелянта викликає сумнів об`єктивність висновків суду та відповідності їх фактичним обставинам, при наданні оцінки показам потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 . Оскільки прослуховуванням технічного звукозапису судових засідань встановлено, що в судових засіданнях останні зазначали, що ОСОБА_9 неодноразово телефонувала їм та наголошувала на необхідності сплати коштів за проходження виробничої практики, які вони безпосередньо передавали ОСОБА_9 , а в разі якщо вони не перерахують кошти за проходження практики на рахунок ВПУ, вони не отримають диплому. А свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 зазначали, що за вказівкою ОСОБА_9 сплачували кошти за проходження практики безпосередньо в банк, а квитанції приносили майстру виробничої практики ОСОБА_9 .
Таким чином, прокурор вважає що наведений вирок не є належним чином мотивований та обґрунтований, а тому, є незаконним та підлягає скасуванню.
Крім цього, прокурор вказує, що всупереч вимогам ст.ст. 107, 108 КПК України, суд не фіксував судове провадження в повному обсязі за допомогою технічних засобів, про що свідчить відсутність відповідних носіїв інформації по багатьох датах судових засідань.
Заслухавши доповідача, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000034, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Так, колегією суддів встановлено, що згідно журналу судового засідання (т. 5, а.с. 147), 1 квітня 2015 року, суд надавши останнє слово обвинуваченій видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до журналу судового засідання (т. 5 а.с. 148), 3.04.2015 року, тобто через декілька днів, суд повернувся та проголосив виправдальний вирок.
Разом з тим, прокурором, в суді апеляційної інстанції, із Єдиного реєстру судових рішень представлено судове рішення постановлене головуючим в цьому кримінальному провадженні - 2 квітня 2015 року у вигляді Ухвали судового засідання в порядку КАС України, тобто, у період перебування у нарадчій кімнаті.
Крім того, перевіркою доводів прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 107 КПК України встановлено, що вони є частково обґрунтованими з огляду на таке.
Згідно ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійсненний судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Разом з тим, із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження вбачається, що запис на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, в повній мірі не прослуховується.
Так, судом першої інстанції 18.07.2014 року (т.5 а.с. 110) за журналом судового засідання долучено до провадження документи подані захисником, розпочато судові дебати по завершенню яких звукозапис не прослуховується і не зрозуміло чому (згідно журналу) продовжено слухання справи, яку відкладено на 04.09.2014 року, а 7.10.2014 р. (т.5 а.с. 127) проведена заміна прокурора, однак звукозапис даного судового засідання відсутній, журнал судового засідання від вказаного числа не можливо прочитати за якістю його виготовлення.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення у кримінальному провадженні порушив таємницю нарадчої кімнати, при цьому у матеріалах провадження є відсутніми звукозаписи всіх судових засідань, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, а також виключає можливість суду апеляційної інстанції перевірити правильність ухваленого вироку, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Частиною 2 статті 415 КПК України передбачено, що, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
У зв`язку з чим, скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони, підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду і ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000034 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2015 року задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд у цьому ж суді першої інстанції іншим складом зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4