№ 207/293/16-к
№ 1-кп/207/187/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпродзержинеької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження № 0000063 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, не має неповнолітніх дітей на утриманні, раніш судимого:

16.12.2002 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинеька за ч. 3, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 27.01.2007 року умовно-достроково на 5 місяців 21 день;
13.11.2008 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинеька за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

08.12.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинеька за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий термін 1 рік за вироком від 13.11.2008 року, до відбування 3 роки позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 4 дні;

16.03.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинеька за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71, ст. 72 КК України приєднано невідбутий термін покарання згідно вироку від 08.12.2012 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 09.07.2015 року за відбуттям строку покарання, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий - останнього разу - 16.03.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України, ст. 71 ч. 1, ст. 72 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Під час відбування покарання в Дніпропетровській ВК № 89, 25.06.2015 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська в Дніпропетровській області за поданням начальника виправної колонії ОСОБА_6 було встановлено адміністративний нагляд органів внутрішніх справ після звільнення з місць позбавлення волі строком на один рік, заборонено ОСОБА_6 вихід з дому (квартири) з 22 годин 00 хвилин до 04 годин 00 хвилин; виїзд по особистим справам за межі міста; реєстрація в міліції 2 рази на місяць. 10.07.2015 року із заборонами, встановленими ухвалою суду та з інформацією про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України за порушення правил адміністративного нагляду ОСОБА_6 був ознайомлений під підпис співробітниками Дніпропетровської ВК № 89. Після звільнення з місць позбавлення волі 14.07.2015 року ОСОБА_6 прибув в Баглійський РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та був поставлений на облік. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що в подальшому проживатиме згідно реєстрації, а саме за адресою АДРЕСА_2 . Однак 23.09.2015 року ОСОБА_6 продав вищевказану квартиру, а 19.09.2015 року за власною заявою знявся з реєстрації за вищевказаною адресою і почав мешкати без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , про що не повідомив працівників органу внутрішніх справ, тим самим порушив встановлені, щодо нього обмеження, передбачені у ст. 9 п. «б» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
До початку підготовчого засідання, 03.02.2016 року між прокурором Дніпродзержинеької місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності його адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

В даній угоді зазначено, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у скоєнні злочину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ст. 395 КК України у вигляді двох місяців арешту.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений, його адвокат в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченим винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ст. 395 КК України як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ст. 395 КК України, відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03 лютого 2016 року між прокурором Дніпродзержинеької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1