Ухвала
іменем україни
17 грудня 2015 року м. Київ

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000450 за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
м. Харкова, громадянин України, мешканець

АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2005 року за частиною 2 статті 121, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України на 7 років позбавлення волі;
- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 лютого 2007 року за частиною 2 статті 185 КК України на 7 років позбавлення волі;
- вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 9 грудня 2011 року за частиною 2 статті 310 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
- вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2011 року за частиною 1 статті 309 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі. 2 вересня 2014 року звільнений по відбуттю строку покарання;
- вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року за частиною 3 статті 185 КК України на 5 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки,

засуджений за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково, у виді 2 років 2 місяців, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року та ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він у двадцятих числах січня 2015 року о 23 годині шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до сараю, що розташований на території будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 707,5 грн, чим спричинив останньому на вказану суму матеріальну шкоду.
14 березня 2015 року о 20 годині, ОСОБА_8 шляхом розбиття вікна, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 2116 грн, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2015 року вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_11 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції проігноровані вимоги частини 4 статті 70 КК України при ствердженні обґрунтованості висновку про призначення покарання за правилами статті 71 КК України, оскільки засуджений один із злочинів вчинив до постановлення останнього за часом вироку, а інший вже після. Крім того, стверджує про необґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
За правилами призначення покарання за сукупністю злочинів та вироків встановлено, що якщо після постановлення вироку у справі встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, один з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70, так і статті 71 КК України: спочатку за правилами частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами частини 4 статті 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до статті 71 КК України.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_8 раніше засуджувався вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року за злочини, вчинені у листопаді 2014 року, та йому призначено покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2-4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Тоді як, після постановлення 10 лютого 2015 року вказаного вироку та під час іспитового строку виявлено вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення за частиною 3 статті 185 КК України у січні 2015 року та 14 березня 2015 року.

Призначення покарання засудженому ОСОБА_7 здійснено судом першої інстанції таким чином, як: визначення покарання за два епізоди вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а потім згідно зі статтею 71 КК України до призначеного покарання, частково, у виді 2 років 2 місяців, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Залишаючи незмінним призначене судом першої інстанції покарання, суд апеляційної інстанції, посилаючись на пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, виходив з того, що дії ОСОБА_11 кваліфіковані за двома епізодами однієї частини однієї статті закону України про кримінальну відповідальність. Зазначено, про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення покарання окремо за кожний епізод двох крадіжок, вчинених у січні та березні 2015 року із застосуванням положень частини 4 статті 70 КК України, та стверджено про правильність порядку призначення судом першої інстанції покарання за частиною 3 статті 185 КК України, а потім остаточного за правилами статті 71 КК України без застосування частини 4 статті 70 КК України.

Однак, такі висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає помилковими, оскільки виявлені останнім за часом вироком кримінальні правопорушення утворюють розірвану сукупність злочинів, за якими і необхідно спочатку призначити покарання у відповідності до правил частини 1 статті 70 КК України, після чого частини 4 названої норми та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, що визначено у статті 71 КК України.

Таким чином, як правильно наголошено прокурором, суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку про відсутність необхідності у призначенні покарання за правилами частини 4 статті 70 КК України, а отже саме ухвала названого суду підлягає скасуванню, а в подальшому і усуненню виявлених порушень при призначенні покарання.

Відтак, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної існтанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3