Справа № 200/4490/15-к
Провадження №1-КС/200/1679/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про закриття кримінального провадження №0000169 -

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову прокурора прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про закриття кримінального провадження №0000169, оскільки вважає її незаконною.

В обгрунтування скарги зазначив, що в листопаді 2006 року ОСОБА_5 в приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою, заволоділа чужим майном, яке належить йому, а саме: земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 .

За даним фактом було порушено кримінальну справу та 07.12.2012 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000169.

24.02.2015 року прокурорм ОСОБА_3 , було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку він отримав лише 03.03.2015 року.

Вважає, що прокурор порушуючи норми процесуального та матеріального права виніс протиправну та незаконну постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим звернувся до суду для її скасування.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її вимоги задовольнити, надав через канцелярію суду письмові пояснення до скарги, які повністю підтримав під час розгляду скарги.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилався на те, що вказана постанова була прийнята на підставі уважно вивчених матеріалів кримінального провадження та прийнявши до уваги рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська прийнятого в результаті розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, в якому встановлено, що спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України. Таким чином, факти зазначені Шафранським в заяві про скоєний злочин стосовно нього ОСОБА_5 та іншими особами будь-якого кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження.

До суду надані матеріали кримінального провадження №0000169 з яких встановлено наступне.

На підставі заяви про злочин ОСОБА_4 від 15.08.2008 року, порушена кримінальна справа за фактом шахрайства відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Так, відповідно до заяви про злочин ОСОБА_4 , на прикінці грудня 2006 року ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою заволоділа належним йому майном, а саме земельними ділянками за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 66 соток.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2012 року за номером №0000169, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що в грудні 2006 року ОСОБА_6 вирішив продати належні йому земельні ділянки АДРЕСА_2 . Йому зателефонувала ОСОБА_5 , поцікавилася цими земельними ділянками та ціною, сказала що готова їх придбати. Зустрівшись в нотаріальній конторі за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оформити договір купвіл-продажу вказаних земельних ділянок вони не змогли, оскільки не вистачало якось документу. Оскільки ОСОБА_4 був з грошими та фактично він придбавав ці земельні ділянки, ОСОБА_4 передав йому / ОСОБА_6 / грошові кошти у розмірі 130000 доларів США за вказані ділянки, про що він йому написав власноруч розписку та оформив на ОСОБА_5 генеральну довіреність на розпорядження цими земельними ділянками.

15 лютого 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу було посвідчено договір купілві-продажу земельної ділянки АДРЕСА_3 , за яким від імені продавця ОСОБА_6 була ОСОБА_5 а покупцями в рівних частках були ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Продаж земельної ділянки здійснено за 14000 грн. Даний договір було підписано як продавцем так і покупцями.

Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2011 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 зайво сплачені грошові кошти у сумі 1031676,65 грн. Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_6 взяті на себе обов`язки не виконав у повному обсязі, оскільки уклав з ОСОБА_4 лише договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 отримав лише 1/5 частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 вартістю 2800 грн., що на той час дорівнювала 351,37 доларів США. Тобто різниця зайво сплачених коштів є 129648,63 доларів США.

З пояснень скаржника встановлено, що на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення коштів з ОСОБА_11 був виданий виконавчий лист, який пред`явлений скаржником до виконання. Договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки не визнаний судом не дійсним, право власності на 1/5 частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 не скасовано.

Згідно до ч.1 ст.2 КПК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.6 КК України, особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння /дія або бездіяльність/, вчинене суб`єктом злочину. Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставити кримінальна відповідальність /ч.1 ст.18 КК України/.

Відповідно до ст.190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Таким чином, для притягнення до кримінальної відповідальності, особа повинна заволодіти чужим майном або придбати право на майно шляхом обманому чи зловживання довірою потерпілого.

Вважаючи неправомірною постанову про закриття кримінального провадження скаржником зазначено, що в постанові не описані всі епізоди, не врахований епізод шахрайських дій відносно автомобіля Хонда Аккорд, який також належить скаржнику; матеріалами кримінального провадження встановлено що підпис скаржника двічі підробили, однак слідством це не перевірено; не встановлено слідством факт заволодіння оригіналом державного акту на 1/10 частину земельної ділянки, який виписаний нотаріусом; не вирішено питання стосовно інших потерпілих, які просили визнати їх потерпілими про що надали свої заяви, хоча в матеріалах кримінального провадження вони відсутні.

Однак, вказані обставини не можуть свідчити про неповноту досудового розслідування та не можуть бути підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1. встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2. встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3. не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання;

4. набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;

5. помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6. існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7. потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

8. стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Аналізом вищевказаного встановлено, що вимоги зазначеної та інших норм кримінального процесуального законодавства прокурором не порушено, прийняте ним процесуальне рішення обґрунтоване належним чином, оскільки були проаналізовані встановлені в ході перевірки обставини належним чином.

Таким чином, прокурором у достатньо повному обсязі з?ясовано обставини, які мають значення для встановлення істіни по справі, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що 24 лютого 2015 року прокурором правомірно було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Окрім того, оскаржувана постанова оформлена у відповідності приписів ч.ч. 5,6 ст. 110 КПК України, а саме: складена на офіційному бланку, з викладенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, як і мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, зокрема: приведені мотиви прийняття такого рішення та його обґрунтування.

За таких обставин суд погоджується з висновками прокурора, оскільки вони зроблені за результатами належної перевірки на підставі норм матеріального та процесуального права, відповідають діючому законодавству, в зв`язку з чим вважає за необхідне в задоволені скарги відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про закриття кримінального провадження №0000169 відмовити.

Строк апеляційного оскарження ухвали п`ять днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1