Справа № 314/513/15-к Провадження № 1-кп/314/236/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.09.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Обвинувачений не заперечував проти призначення судового розгляду.
Захист не заперечував проти призначення судового розгляду.
Вислухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто, що він «15.11.2014 приблизно о 16 годині 50 хвилин, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою одержання матеріальних благ, а саме повернення грошового боргу у розмірі 1500 гривень для свого знакомого ОСОБА_9 , заздалегідь взявши з собою ніж для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, на автомобілі «Mitsubishi Lancer» під керуванням ОСОБА_9 , приїхав за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_8 , витяг з кишені ніж, яким наніс один удар в ліву частину грудної клітини ОСОБА_8 , після чого не зупиняючись на досягнутому, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, намагаючись вбити потерпілого, наніс йому другий удар ножем в область лівого плечового суглобу, спричинивши своїми діями ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 10 від 16.01.2015 року тілесні ушкодження у вигляді: рана лівої бокової поверхні грудної клітки, яка проникає в ліву плевральну порожнину, без пошкодження внутрішних органів тяжкі телесні ушкодження, небезпечні для життя. Рана лівого плечового суглоба- легкі тілесні ушкодження, що спричинило за собою короткочасний ( понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоровья, які кваліфікуються згідно діючих « Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілсених ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоровья України від 17.01.1995 року № 6.
Після нанесення вказаних ударів ОСОБА_7 , вирішивши що нанесених ним тілесних ушкоджень буде достатньо для настання смерті ОСОБА_8 , припинив наносити йому удари та сівши до автомобілю «Mitsubishi Lancer» зник в невідомому напрямку, однак смерть ОСОБА_8 не настала, з причин що не залежали від волі ОСОБА_7 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_8 своєчасно була надана належна медична допомога`В наданому до суду обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, не викладено в повній мірі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що позбавляє суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Відсутня деталізація кримінального правопорушення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанові № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судове практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди.
Тобто фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки не містять відомостей щодо суб`єктивної сторони злочину, про наявність та направленість умислу, мотивів злочину, так само не в повній мірі містять відомості щодо об`єктивної сторони злочину, передбаченого саме п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме щодо дій, що свідчать про корисливий характер злочину, що позбавляє суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Крім того, дії ОСОБА_7 кваліфікуються органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів. Санкція цієї статті передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до ст. 384 КПК України, суд, прокурор зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчинені злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі можливість та особливості розгляду кимінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжнимх додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розсліджування, які передаються до суду.
Однак, до матеріалів кримінального провадження не додана розписка обвинуваченного ОСОБА_7 про можливість та особливості розгляду кимінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Суд вважає це грубим порушенням конституційних прав обвинуваченого на захист та невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 3 статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченного.
Прокурор заявив клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на ризики, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник прохають обрати обвинуваченому запобіжний захід особисте зобов`язання, однак обставин, які б свідчили про зменшення ризиків, обвинуваченим та його захисником не наведено.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, потребує від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, дані які характеризують його особу, що він має постійне місце проживання та реєстрації, колегією суддів встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, на підставі чого суд прийшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам підозрюваного ухилитися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати злочинну діяльність.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом строком на шістдесят днів з 11.09.2015 року.
Кінцевим днем тримання під домашнім арештом визначити 09.11.2015 року.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

11.09.2015