12.10.2010 1-6/2010
ВИРОК

Іменем України

12 жовтня 2010 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді - Заріцького С.М,

при секретарі - Смілянець І.В.

за участі прокурора - Гризуна С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, військовозобовязаний, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області № 3/2-396 від 08.01.2004 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти на користь сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 05.12.2003 року і до досягнення повноліття дитини.

Рішення суду не виконується з 05 грудня 2003 року, ОСОБА_1 офіційне не працює, злісно ухиляється від сплати аліментів, будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає, його вихованням не займається, на обліку в Вишгородському центрі зайнятості як безробітний чи шукаючий роботу не значиться.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину і пояснив, що на даний час він не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти.

Оскільки підсудний повністю визнав себе винним у скоєнні злочину і не оспорює фактичних обставин справи, за згодою учасників судового розгляду в судовому засіданні не досліджувалися.

Дії підсудного по ухиленню від сплати аліментів вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Крім особистого визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винність потверджується матеріалами кримінальної справи.

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вченні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні підсудному міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1, суд не вбачає.

Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щире каяття підсудного, а також те, що потерпіла просить не застосовувати відносно підсудного покарання, пов'язане з обмеженням волі.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов'язки;

-періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - залишити підписку про невиїзд,

Вирок протягом 15 днів з моменту його проголошення може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд.

Головуючий С.М.Заріцький