Справа № 692/114/16-к
Провадження № 1-кс/692/16/16
15.02.2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
смт.Драбів 15 лютого 2016 року
В С Т А Н О В И В:
Заявник вказував про те, що слідчий зробив все можливе для приховування злочину, умисно затягував розслідування, перекручував норми законодавства, не виконав вказівки прокурора, не передав справу за підслідністю, не врахував, що Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за № 845 передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів Державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.
В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу та просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Пояснив, що слідчий не виконав вказівок прокурора та його клопотань, допитав лише зацікавлених осіб працівників ДВС ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , боржника ОСОБА_9 . Державний виконавець при проведенні опису квартири боржника зробив неякісні фотокартки, які не відображають всю обстановку квартири. До того двічі державний виконавець, перебуваючи в квартирі боржника, не провів опис та арешт майна, про що свідчать акти державного виконавця. Своєчасно, тобто з 07.08.2014 року державний виконавець не направив виконавчі листи до виправного центру, де відбувала покарання засуджена ОСОБА_10 . Слідчий не з`ясував, яке конкретно виконував рішення державний виконавець Канівського чи Орджонікідзевського судів і який саме відсоток свого доходу повинна йому сплачувати боржник. Крім того, слідчий не встановив, чому державний виконавець не звернувся до органів Державного казначейства із клопотанням про відшкодування збитків за рахунок Державного бюджету і не направив туди виконавчий лист. Слідчий не врахував, що обласним управлінням юстиції при перевірці виконавчого провадження були виявлені порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» у діях ОСОБА_8 . Слідчий не врахував, що боржник ОСОБА_10 сплачує борг за виконавчим листом добровільно, хоч це могло бути лише в семиденний термін, а потім повинно бути примусове стягнення, при цьому вона сама визначила, який їй відсоток потрібно сплачувати. Вважає порушенням те, що боржник окремі платежі здійснювала на його картковий рахунок безпосередньо через банківські термінали, а не через депозитний рахунок ДВС, оскільки порушено банківську таємницю. Також вважає, що справа була не підслідна Драбівському РВ УМВС, а органам прокуратури, так як ОСОБА_8 був головним державним виконавцем, тобто займав керівну посаду.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення та думку заявника та начальника слідчого відділу, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення обставин можливого злочину, про які вказував заявник в заяві про його вчинення.
Проте, достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, слідством здобуто не було.
Як встановлено під час розгляду скарги, 31 травня 2013 року державний виконавець відділу ДВС Драбівського райуправління юстиції ОСОБА_8 відкрив виконавчі провадження на підставі виконавчих листів, виданих Канівським міськрайонним судом, про стягнення боргу на загальну суму 252 тисячі грн. з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_5 , які 13.06.2013 року були об`єднані в зведене виконавче провадження. Копії постанов були направлені за адресою боржника та стягувача.
Після відкриття провадження та після закінчення терміну на добровільне виконання боржником вироку суду, державним виконавцем в межах шестимісяного строку були вжиті заходи по примусовому виконанню рішення суду, зокрема встановленню рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується копіями запитів та відповідями уповноважених установ (Т.2 с.п.93-117). 07.06.2013 року державним виконавцем було здійснено вихід на місце проживання боржника з метою виявлення належного їй рухомого майна, яке знаходиться в квартирі, про що було складено акт та відібрані пояснення у дочки боржника. (Т.2 а.п.91-92) Суд враховує об`єктивні причини в затримці результатів таких дій, зокрема те, що на час виконавчих дій та візитів виконавця по місцю проживання боржника, вона відбувала покарання, а в її квартирі проживали її дочка з дитиною та неповнолітній син, які претендували як власники на окремі речі в квартирі. Крім того, певний час державний виконавець потратив на встановлення правового статусу квартири, де проживала боржник, з метою можливого звернення стягнення на неї.
Лише 21.11.2013 року державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, що підтверджується актом опису та арешту державного виконавця від 21.11.2013 року (Т.2а.п.150), яке в подальшому було реалізоване спеціалізованим підприємством ПП «Нива-В.Ш.» на аукціоні, а виручені кошти в сумі 1022 грн. 40 коп. перераховані стягувачу. (Т.2 а.п. 187-193). Як вбачається з пояснень державного виконавця, лише після цього він 28.04.2014 року закрив провадження та направив їх за місцем відбуття покарання боржником.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2014 року засудженій ОСОБА_10 замінили невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, після чого 17.11.2014 року з відділу ДВС Орджонікідзевського МУЮ були повернені виконавчі провадження.
В подальшому, ОСОБА_10 , яка не була трудовлаштована на підприємстві, де мала відбувати замінену частину покарання, була направлена в Центр зайнятості, де їй запропонували зареєструватись приватним підприємцем для надання послуг за її фахом. Після цього на виконання вироку суду вона почала сплачувати в добровільному порядку кошти на користь ОСОБА_5 . Як вбачається із протоколів її допиту та матеріалів справи, вона отримує заробіток, який складає близько 1000 грн. на місяць, перебуває на обліку в податкових органах як платник єдиного податку (група 2) і зобов`язана щомісячно сплачувати 550 грн., крім того зобов`язана сплачувати 20% в доход Держави за ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2014 року, із решти заробітку 50 відсотків вона перераховувала на користь стягувача ОСОБА_5 або через депозитний рахунок ДВС, або безпосередньо на його рахунок.
В цей період державний виконавець знову проводив періодично перевірки наявності майна, на яке може бути звернуто стягнення, проводив інші дії, направлені на виявлення майна боржника, що підтверджується матеріалами виконавчих проваджень..
Таким чином, в ході розслідування слідчим не було встановлено даних про дії КуцяМ.М. , направлені на умисне невиконання вироку суду. Державним виконавцем було своєчасно відкрито виконавче провадження, вчинені всі можливі та необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», направлені на виконання вироку суду. Зокрема ним були вжиті заходи по встановленню майна ОСОБА_10 , на яке може бути звернуто стягнення, проведено огляд її житла, вилучено та реалізовано майно, на яке може бути накладено стягнення, перевірено наявність іншого ліквідного майна.
Вказане свідчить про те, що державний виконавець не мав намірів умисно не виконувати рішення суду. Слічим перевірялись вказані обставини шляхом проведення слідчих та процесуальних дій, проте обставин, які б вказували на об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, щодо наявності якого проводилось розслідування, не було встановлено.
Натомість процесуальні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ОСОБА_8 , які були виявлені в ході перевірок фахівцями Управління юстиції в Черкаській області (Постанова від 18.09.2015 року. Т.1 а.п. 138-145), не мають ознак суспільної небезпеки, оскільки не завдали реальних збитків державі чи стягувачу, вони за характером є формальними і такими, що не вплинули та не могли вплинути на остаточний результат виконання вироку суду. Слідчим в ході розслідування не
встановлено фактів бездіяльності державного виконавця або приховування ним майна боржника чи реальних доходів, на які могло бути звернуто стягнення, що тягло б за собою оцінку дій чи бездіяльності державного виконавця як таких, що спричинили суспільну небезпеку.
За вказаних обставин, у слідчого були відсутні будь які підстави для пред`явлення підозри ОСОБА_8 .
Відповідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється лише за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В іншому випадку слідчий зобов`язаний закінчити розслідування і закрити провадження у справі. Тому висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення як підстави для закриття кримінального провадження відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України є обгрунтованим та законним.
Доводи заявника про обов`язок державного виконавця відшкодувати збитки, нанесені стягувачу за рахунок коштів Державного бюджету шляхом направлення до органів Державного казначейства виконавчого листа, не ґрунтуються на законі. Згідно ч.3 ст.127 КПК України, шкода завдана, потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом. На момент розгляду скарги не врегульовано порядок відшкодування збитків, завданих злочинами потерпілим за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки відповідного закону не прийнято. Як вбачається із змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» № 845, на яку посилається заявник, для безспірного списання коштів з рахунку Державного казначейства на користь потерпілого необхідним є прийняття відповідного рішення судом та видача виконавчого листа, які на підставі п.6 Порядку подає до органу Казначейства сам стягувач (а не державний виконавець), разом із заявою та оригіналом або копією розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів для компенсації.
Доводи заявника про порушення правил підслідності при проведенні розслідування не ґрунтуються також на законі. Відповідно ч.1 ст.216 КПК України, слідчі органів внутрішніх справ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування. На момент відкриття кримінального провадження та до його закінчення, розслідування злочинів, передбачених ч.2 ст.382 КК України, до підслідності інших органів не відносилось.
Інші доводи та сумніви, висловлені заявником, не є суттєвими і не можуть бути підставами для скасування оспорюваної постанови слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.9, ст.ст. 306, 307, 309 КПК України слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя
Драбівського райсуду
Черкаської області ОСОБА_1