Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді Цішковського В.А.

при секретарі Крупській В.В.

з участю прокурора Стефанського С.М.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 03.04.2011 року Старокостянтинівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, суд, -

встановив:

В період часу з 25.07.2011 року по 29.07.2011 року приблизно о 10 год. ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки, через віконний отвір горища з відсутньою шибкою, проник на горище, з якого спустився у кімнату житлового будинку, розташованого по вул. Зеленій, 3 с. Половинники Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належить громадянину ОСОБА_4, звідки умисно, таємно та повторно викрав гроші в сумі 1 820 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди.

Крім того, 17.08.2011 року приблизно о 10 год. ОСОБА_3 з метою вчинення крадіжки, через віконний отвір горища з відсутньою шибкою, проник на горище, з якого спустився у кімнату житлового будинку, розташованого по вул. Зеленій, 3 в с. Половинники Старокостянтинівського району Хмельницької області, що належить громадянину ОСОБА_4, звідки умисно, таємно та повторно викрав гроші в сумі 1 250 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю та пояснив, що у звязку із скрутним матеріальним становищем та знаючи про наявність грошей в будинку громадянина ОСОБА_4, а також при відсутність останнього у денний час у власному будинку, що по вул. Зеленій, 3 в с. Половинники Старокостянтинівського району, він приблизно з 25.07.2011 року по 29.07.2011 року о 10 год., з метою крадіжки, через віконний отвір горища з відсутньою шибкою, проник в будинок ОСОБА_4, де з підвіконника однієї із кімнат вчинив крадіжку 1 820 грн. Крім того, в 17.08.2011 року він о 10 год. повторно, у такий же спосіб, проник у будинок громадянина ОСОБА_4 та викрав гроші в сумі 1 250 грн. Викрадені гроші він витратив на власні потреби, а саме: на погашення боргів та на купівлю сантехніки в рахунок оплати за квартиру, яку він знімав. Заявлений потерпілим позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди він визнає повністю.

Обєктивно вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

- показами потерпілого ОСОБА_4, про те, що в кінці липня 2011 року з його будинку, що розташований по вул. Зеленій, 3 в с. Половинники Старокостянтинівського району та був зачинений на замок, було викрадено гроші в сумі 1 820 грн., які знаходились у книзі на підвіконнику однієї із кімнат будинку. Також, 17.08.2011 року повторно з його зачиненого будинку було викрадено гроші в сумі 1 250 грн. Вказані крадіжки були вчинені у денний час, коли його не було дома. Крім цього, він зазначив, що у вчиненні вказаних крадіжок він запідозрив ОСОБА_3, який вів себе підозріло, і вирішив за ним прослідкувати. Так, він слідкуючи за ОСОБА_5 виявив, що останній ходив навколо його будинку, але він його випадково злякав і ОСОБА_3 втік. Крім того, він просить стягнути з ОСОБА_3 завдану йому матеріальну та моральну шкоду, але при цьому останнього суворо не карати.

- показами свідка ОСОБА_6, про те, що літом 2011 року ОСОБА_4 розповідав йому про крадіжку грошей з його будинку в сумі 3 000 грн. У вчиненні вказаної крадіжки він підозрював ОСОБА_3, оскільки він бачив як останній ходив навколо його будинку.

- показами свідка ОСОБА_7, про те, що з 18.07.2011 року вона здавала квартиру громадянину ОСОБА_3, який в рахунок оплати зробив дрібний ремонт, а саме: поклеїв шпалери та замінив деяку сантехніку. При цьому, ОСОБА_3 надав їй товарні чеки, згідно яких він купив шпалери та сантехніку. В подальшому товарні чеки вилучили працівники міліції.

- даними протоколу огляду місця події від 18.10.2011 року з фототаблицями, з яких вбачається, що при огляді будинку потерпілого ОСОБА_4 встановлено та оглянуто місце з якого викрали гроші.

- даними протоколу огляду місця події від 19.10.2011 року з фототаблицями, з яких вбачається, що при огляді квартири, яку знімав ОСОБА_3, останній показав сантехніку, яку він придбав за викрадені у ОСОБА_4 кошти.

- даними протоколу добровільної видачі від 22.10.2011 року з яких вбачається, що ОСОБА_7 видала працівникам міліції товарні чеки, згідно яких ОСОБА_3 купив сантехніку.

- речовими доказами - товарними чеками про купівлю сантехніки.

- копією розпорядження державного виконавця ВДВС Старокостянтинівського районного управління юстиції від 01.08.2011 року, з якого вбачається, що 01.08.2011 року від ОСОБА_3 надійшли кошти в сумі 1 200 грн. на погашення заборгованості.

- протоколом відтворення обстановки і обставин події з участю обвинуваченого ОСОБА_3 від 23.10.2011 року, під час складання якого, останній розповів про обставини вчинення двох крадіжок грошей з будинку ОСОБА_4

Окрім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в останній декаді червня 2010 року, він, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4, з яким перебував у приязних відносинах, отримав від останнього в якості позички грошові кошти в сумі 2 500 грн., зобовязавшись повернути їх у двохмісячний термін. Не маючи наміру повертати вказаний борг, він, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4, заволодів майном останнього. В подальшому він витратив вказані гроші на власні потреби і будь-яких заходів щодо їх повернення ОСОБА_4 не здійснив, спричинивши матеріальні збитки останньому на вказану суму.

В суді ОСОБА_3 своєї провини не визнав і пояснив, що дійсно в червні 2010 року він позичив у ОСОБА_4 кошти в сумі 2 500 грн. та мав намір повернути через два місяці після влаштування на роботу. Наміру заволодіти грошима у ОСОБА_4 шляхом обману він не мав. Кошти він не повернув, оскільки не мав постійної роботи, а мав лише тимчасові заробітки. Під час слідства він обмовив себе у вчиненні цього злочину, оскільки він злякався та працівники міліції вимагали від нього повного визнання вини у вчиненні шахрайства.

Висновки органів досудового слідства про вчинення ОСОБА_5 даного злочину ґрунтуються на: зізнавальних показах ОСОБА_3 про заволодіння шахрайським шляхом у червні 2010 року в ОСОБА_4 коштами в сумі 2 500 грн.; показами потерпілого ОСОБА_4, який вказав, що у червні 2010 року ОСОБА_3 позичив у нього 2 500 грн. на два місяці, але не повернув; показаннях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які вказали що ОСОБА_3 повернув їм борги в кінці червня 2010 року.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства допущено ряд порушень кримінально-процесуального закону. Також не дотримано вимог ст.22 ч.1 КПК України, оскільки слідчі органи не вжили всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують обвинуваченого.

Матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_3 у червні 2010 року в ОСОБА_4 позичив кошти в сумі 2 500 грн. на два місяці. Однак, матеріали не вказують на те, що ОСОБА_3 під час отримання від ОСОБА_4 коштів в сумі 2 500 грн. зловживав довірою останнього та мав намір заволодіти вказаними коштами.

Також, як пояснив в суді потерпілий ОСОБА_4, що він сам позичав ОСОБА_3 гроші в сумі 2 500 грн. та був впевнений що останній поверне борг через два місяці. Він також впевнений, що ОСОБА_3 мав намір повернути йому гроші пізніше, оскільки останній підходив до нього та просив зачекати, поки у нього зявляться гроші для повернення боргу.

Як пояснили в суді свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що вони позичали ОСОБА_3 гроші в борг в сумі 650 та 700 грн. відповідно. Останній повернув їм заборгованість саме в кінці червня 2010 року, але звідки він взяв гроші для повернення боргу їм не відомо.

Наведені обставини не можуть не викликати певні сумніви у винності ОСОБА_3 в умисному заволодінні чужими коштами в сумі 2 500 грн. шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_4

Обвинувачення ОСОБА_3 по даному епізоду лише обґрунтовується зізнавальними показами самого підсудного, які в силу ч.2 ст.74 КПК України не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Досліджені докази достовірно не стверджують факту умисного заволодіння ОСОБА_5 в останній декаді червня 2010 року чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід виправдати за ч.2 ст.190 КК України через відсутність в його діянні складу злочину.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудному, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_3 посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також суд враховує, що він раніше судимий за вчинення крадіжки та вчинив злочин в період іспитового строку.

За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого щодо матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню лише в частині доведеної вини підсудного по епізодах крадіжки на загальну суму 3 070 грн., а врешті позову щодо матеріальної шкоди в сумі 2 500 грн. слід відмовити. Також суд вважає доведеним той факт, що потерпілий з вини підсудного переніс моральні страждання у звязку з крадіжкою майна, а тому суд рахує за необхідне повністю задовольнити позов потерпілого в частині моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03.02.2011 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

За ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_3 виправдати.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3, до набрання вироком чинності, залишити попередню взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 12.03.2012 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 20.10.2011 року по 11.03.2012 року включно.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3 070 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 2 000 грн. заподіяної моральної шкоди, а всього стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 5 070 грн.

Речові докази: товарні чеки - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 15 діб з моменту проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя