Справа №1-15/2011 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2011 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: Лісовенко П.І.

при секретарі : Ковальчук В.А.

прокурора: Ємець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві , кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр.України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, не військовозобов»язаного, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочину передбаченого ст.172 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом № 2 000079 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, зареєстрований Тетіївською РДА 03.04.2000 року та взятий на облік Тетіївською МДПІ, як приватний підприємець та платник податків.

З 2000 року ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність у вигляді роздрібної торгівлі продуктами харчування у власному кіоску-магазині, який розміщений в м. Тетієві, Київської області, по вул.Зарічній №б/н.

При здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_1, будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі щодо прийняття на роботу та звільнення працівників, умисно, з метою ухилення від сплати передбачених Законами України «Про податок з доходів громадян», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням, обовязкових податків, зборів, страхових внесків та платежів до управління ПФУ у Тетіївському районі, Тетіївського районного центру зайнятості та Ставищенського відділення виконавчої дирекції Київського обласного фонду соціального страхування населення від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, умисно грубо порушив законодавство України про працю.

Так, 20.10.2009 року ОСОБА_1 перебуваючи у власному кіоску-магазині в м.Тетієві, Київської області, по вул.Зарічній №б/н, за усною домовленістю з жителькою м.Тетієва, Київської області, вул.Герцена, 9 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, прийняв останню працювати продавцем у власний кіоск-магазин.

Режим роботи магазину визначено з 08:00 год. до 19:00 год., без обідньої перерви, вихідний день - неділя.

ОСОБА_1 визначив ОСОБА_2 щомісячну заробітну плату в розмірі мінімальної заробітної плати, з режимом роботи два тиждня через два.

Відповідно до укладених з грубим порушеннями трудового законодавства України вказаних домовленостей при здійсненні реалізації продуктів харчування належних ОСОБА_1, ОСОБА_2 виконувала роботу продавця в кіоску-магазині, який розміщений в м.Тетієві, Київської області, по вул.Зарічній №б/н, в період з 20.10.2009 року по 14.12.2010 року.

В порушення ст.24 Кодексу Законів про працю України, якою передбачено укладення трудового договору в письмовій формі з найманим працівником, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що власник зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку та ст. 94 Кодексу Законів про працю України, згідно з якою передбачена виплата та розмір заробітної плати, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з найнятим працівником ОСОБА_2 у письмовій формі трудовий договір не укладався, табель робочого часу не вівся, не складалися відомості про нарахування та виплату заробітної плати найманому працівнику, не здійснювались відповідні відрахування до фондів обовязкового державного соціального страхування.

Вказаними діями, ОСОБА_1 істотним чином порушив передбачені Конституцією України гарантії і права громадянина на працю, соціальне страхування та на пенсійне забезпечення, чим позбавив ОСОБА_2 наданого їй законодавством України права реалізації та користування трудовими гарантіями і свободами.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою в пред»явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він умисно порушував законодавство про працю, в звя»зку з чим офіційно не оформив до себе на роботу ОСОБА_2. У вчиненому кається, просить суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що вона претензій до підсудного не має ніяких, оскільки у неї працювала без офіційного працевлаштування добровільно, міру покарання для підсудної покладає на розсуд суду.

У відповідності до ст.299 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінюючи в сукупності установлені і перевірені судовим слідством докази, суд вважає що вина ОСОБА_1 у грубому порушенні законодавства про працю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.172 КК України, оскільки він скоїв злочин у відношенні до жінки, яка має дитину віком до чотирнадцяти років.

Вибираючи покарання підсудному суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, щиро кається, сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи всі обставини по справі суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах не повязаних з ізоляцією від суспільства, застосувавши до нього покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.321 - 323; 324 КПК України , суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.172 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ст.172 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п»ятдесят)) гривень.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб, а засудженим в цей же строк після вручення йому копії вироку.

Суддя: