АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/403/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Червонозаводського району м. Харкова на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 01.08.1989 Червонозаводським районним судом м. Харкова, за ч.2 ст. 140, ст. 43 КК України до позбавлення волі строком на З роки 3 місяці;

-11.10.2006 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, за ч.І ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

-10.04.2012 Червонозаводським районним судом м. Харкова, за ч.І ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

-10.03.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова, за ч.І ст. 395, до арешту строком на 2 місяці,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 18.08.2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою в групі осіб, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного самостійного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, знаходячись на території Відокремленого підрозділу «Вагонне депо Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, 5-а, таємне викрали буксу колісної пари залізничного вагону, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 267 від 20.08.2015 року 1260,00 гривень, але не змогли розпорядитися викраденим майном на власний розсуд тобто довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані з викраденим майном на місці скоєння злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому зазначає, що судом були порушені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України, в щодо не роз`яснення обвинуваченим наслідків розгляду наслідків розгляду справи у спрощеному порядку. Також вказує, що у вироку суду зазначені не всі кваліфікуючи ознаки статті про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинені якого визнаний обвинувачений ОСОБА_8 .

Разом з тим згідно до мотивувальної частини вироку суд кваліфікував дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, хоча органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку наявністю у обвинуваченого не знятих та непогашених судимостей щодо крадіжок чужого майна.

Також зазначає, що судом всупереч вимогам ч.4 ст. 67 КК України у якості обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначив вчинення злочину групою осіб, при тому що це є кваліфікуючою ознакою злочину, вчиненого обвинуваченими.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора та обвинувачених, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно до мотивувальної частини оскаржуваного вироку обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю визнали себе винними та дали пояснення стосовно скоєного злочину за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Разом з тим, з журнал судового засідання від 04.11.2015 року (арк.40-43), не містить даних, щодо роз`яснення обвинуваченим наслідків розгляду справи у спрощеному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.З ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суд зобов`язаний зазначити, у тому числі - статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Згідно з мотивувальною частиною оскаржуваного вироку суд кваліфікував дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, хоча органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку наявністю у обвинуваченого не знятих та непогашених судимостей щодо крадіжок чужого майна.

Таким чином, при кваліфікації злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 суд, в порушення вимог п.2 ч. З ст.374 КПК України, не зазначив всі кваліфікуючи ознаки статті про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинені якого визнаний обвинувачений. Зокрема, судом не зазначена така кваліфікуюча ознака злочину як повторність, та не наведено мотивів зміни обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

В порушення зазначеної вимоги закону судом у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до ч.І ст.67 КК України визнав вчинення злочину групою осіб, що є кваліфікуючою ознакою скоєного ними злочину.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу не те, що за змістом ст. 376 КПК України оголошення резолютивної частини судового рішення, можливо лише тоді, коли це рішення викладено у формі ухвали.

Разом з тим, з журналу судового засідання від 04.11.2015 року (арк. 43), вбачається, що після виходу з нарадчої кімнати, головуючою суддею ОСОБА_1 проголошено лише вступну та резолютивну частину вироку, що само по собі є неприпустимим.

Також, в порушення вимог ч.6 ст. 376 КПК України обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 копія вироку негайно після його проголошення вручена не була.

Крім того, матеріали провадження взагалі не містять жодних даних, щодо самого факту проголошення повного тексту вироку, тобто відсутній журнал судового засідання та на технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції і де повинна бути відображена ця дія.

Зазначена обставина, відповідно до п.7 ч.2 ст. 412 та п.1ч.1ст.415 КПК України є істотним порушенням вимог, що тягне за собою безумовне скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів також констатує, що ухвала суду від 04.11.2015 року (арк. 39) про призначення судового розгляду не підписана головуючим. В цій же ухвалі містяться розбіжності з журналом судового засідання від 4.11.2015, щодо кількісного складу сторін кримінального провадження, які приймали в цьому судовому засіданні. Так, в зазначеній ухвалі, на відміну від журналу судового засідання не зазначено, що в судовому засіданні приймали участь обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, 412, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 - тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, тобто до 10 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: