154/187/16
1-кп/154/53/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 03 » лютого 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000455 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна , одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат , раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

10.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаного ОСОБА_4 , призвано на військову службу до Збройних Сил України .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.12.2014 року № 20 , на підставі витягу з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 16.11.2014 року № 73-РС , солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду механіка водія .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України , соладт ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.
Однак, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України,не отримавши дозволу відповідного начальника, 31.01.2015 року без поважних причин в період проходження військової служби вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Так, 31.01.2015 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину - польова пошта В НОМЕР_2 , місце дислокації якої розташоване у АДРЕСА_2 .
В подальшому, в період з 31.01.2015 року по 21.03.2015 року ОСОБА_4 усвідомлюючи що він не звільнений із Збройних Сил України та перебуває на військовій службі, тобто є військовослужбовцем, до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , до місця розташування зазначеної частини без поважних причин не з`являвся та не приступив до виконання службових обов`язків , а вказаний час проводив на власний розсуд.
Окрім того, у зазначений період часу ОСОБА_4 діючи умисно , без наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби , командуванню частини про причини не з`явлення на службу у військову частину польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження не повідомляв.

Усвідомивши протиправність своїх дій та передбачену відповідальність , близько 21.03.2015 року солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( місце дислокації якої розташоване по АДРЕСА_2 ) припинивши вчиняти зазначене кримінальне правопорушення та продовжив проходити військову службу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він являючись військовослужбовцем, повинен був проходити військову службу за призовом під час мобілізації . Однак, без поважних причин , 31.01.2015 року самовільно залишив місце несення служби , військову частину- польова пошта НОМЕР_1 та з 31.01.2015 року по 21.03.2015 року, діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , не з`являвся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступив.

У вчиненому розкаюється , просить суворо не карати .

Проаналізувавши викладене, враховуючи , що учасниками кримінального провадження фактичні обставини справи не оспорюються , зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися , суд в силу ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів , стосовно не оспорюваних фактичних обставин справи , які є належними , достовірними , допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення .
Оцінивши зібрані по справі докази , в їх сукупності , суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенню військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби ) без поважних причин тривалістю понад один місяць , вірно кваліфіковано за ст.407 ч.3 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, суд , відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного , та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих відповідальність обставин покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить , його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочин .

Злочин , який вчинив обвинувачений ОСОБА_4 ,відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до правопорушень середньої тяжкості . Має постійне місце проживання .

На обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває. По місцю проживання характеризується позитивно . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився . Являється учасником АТО .
Обтяжуючих відповідальність обставин покарання ОСОБА_4 , суд не знаходить .

З врахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , ряд пом`якшуючих обставин , суд вважає , що йому слід обрати міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 151 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 2567 ,00 грн .

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні .

Процесуальних витрат не має .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.368,370 , 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 151 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 2567 ( дві тисячі п`ятсот шістдесят сім ) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення .
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя :