Справа № 215/4908/15-к
1-кп/215/558/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого приватним підприємцем, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуваючого, зареєстрованого та мешкаючого: за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимості не має
за ч.1 ст.186 КК України, -
01.08.2015 року ОСОБА_5 приблизно о 15.00 годині знаходився поблизу будинку № 19 по вул. А Головко в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де в цей час на відстані близько 15 метрів від дороги побачив потерпілу ОСОБА_4 , котра проходила по ґрунтовій частині дороги біля лісосмуги, розташованій перпендикулярно будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, ОСОБА_5 підійшов ззаду з правої сторони до ОСОБА_4 та своєю правою рукою з шиї останньої зірвав ланцюжок з металу жовтого кольору з хрестиком, після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння зник, зайшовши до лісосмуги.
Таким чином ОСОБА_5 обернув викрадене майно в свою користь, та розпорядився ними на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 5000 гривень.
Пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні вказаного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав повністю і підтвердив, що дійсно, при зазначених у вироку обставинах, 01.08.2015 він відкрито викрав майно потерпілої. Зазначив, що злочин вчинив через скрутне матеріальне становище. Щиpо розкаюється у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що при зазначених у вироку обставинах 01.08.2015 обвинувачений викрав ланцюжок з хрестиком, який знаходився в неї на шиї. Матеріальних претензій не має до обвинуваченого, оскільки майно їй повернуте.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти власності, який, вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, є злочином середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покаpання, суд визнає щиpе каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, якi обтяжують покаpання, судом не встановлено .
Стосовно особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, однак судимість погашена у встановленому законом порядку, має на утриманні малолітню дитину 2008 р.н., посередньо характеризується за місцем проживання, працює приватним підприємцем.
Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, його наслiдки, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а також iншi обставини справи, суд дiйшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку є призначення покарання в межах санкції ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши особу від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-370, 374 КПК України, суд
засудив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покаpання з випpобуванням з iспитовим стpоком два роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
-золотий ланцюжок, довжиною 50 см., плетіння змійка, кругле з плазким хрестиком, висотою 2 см, які передані згідно гарантійної розписки на зберігання ОСОБА_4 (а.с.50) залишити у власності потерпілої ОСОБА_4 ;
-футболку блакитного кольору, штани спортивні темно-синього кольору, які знаходяться на зберігання в Тернівському РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області згідно квитанції №368 (а.с.48) - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

СУДДЯ: