Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,

суддів: ОСОБА_14, ОСОБА_15,

секретаря судового засідання ОСОБА_16,

за участю прокурора ОСОБА_17,

переглянула в судовому засіданні вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Острів Дубенського району Рівненської області, громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ст. 118 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винною та засуджено за те, що вона перевищуючи межі необхідної оборони, вчинила умисне вбивство свого чоловіка за таких обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 00.05 год. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння у квартирі по місцю проживання на АДРЕСА_1, після того як ОСОБА_3 незаконно виламав двері квартири та вчинив насильство, яке виразилось в нанесенні тілесних ушкоджень, захищаючись від посягання на життя та здоров'я з боку ОСОБА_4, маючи намір позбавити життя свого чоловіка, умисно заподіяла не менше двох ударів ножем в тулуб останнього, внаслідок чого спричинила ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої через суворість порушує питання про зміну судових рішень першої та апеляційної інстанцій і перекваліфікацію дій засудженої з ст. 118 КК на ст. 124 КК і про звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що умислу на вбивство ОСОБА_3 у засудженої не було. Стверджує, що суд при призначенні покарання не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженої й обставин, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив скаргу захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв'язку з наведеним, доводи захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.

Оцінка доказів, згідно з положеннями ст. 94 КПК, є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1, відсутність у неї умислу на умисне вбивство свого чоловіка при перевищенні меж необхідної оборони та умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони місцевий суд зробив на підставі зібраних у кримінальному провадженні та детально досліджених в судовому засіданні доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, всупереч волі ОСОБА_1 незаконно виламав вхідні двері квартири, де вчинив конфлікт та безпідставно почав наносити удари в різні частини тіла ОСОБА_1, яка захищаючись від посягань ОСОБА_3 нанесла останньому удари ножем, одним з ударів пошкодила передню стінку серцевої сорочки, передню стінку правого шлуночка серця та міжшлуночкову перегородку внаслідок чого і настала смерть ОСОБА_3

Зазначені висновки суд зробив на підставі показань засудженої ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, даних висновків судово-медичних експертиз та інших доказів, наведених у вироку.

Так, згідно висновку експерта № 316 від 11 липня 2014 року у ОСОБА_3 виявлено 4 проникаючих ножових поранення, які свідчать про те, що ОСОБА_1 мала умисел на позбавлення життя, оскільки наносячи йому удари ножем в життєво важливі органи вона повинна була передбачати наслідки своїх дій, однак позбавила життя знаходячись в стані необхідної оборони, перевищуючи її межі.

Оцінивши сукупність зібраних у справі доказів, враховуючи характер, локалізацію поранення, знаряддя злочину, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 118 КК як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції провадився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Між тим, доводи захисника у касаційній скарзі про невідповідність призначеного засудженій покарання тяжкості злочину та її особі внаслідок суворості є слушними.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженої та обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів можна досягти, призначивши їй покарання, пов'язане з ізоляцією від суспільства на певний строк.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що місцевий та апеляційний суди недостатньо врахували конкретні обставини справи, особу ОСОБА_1 і призначили покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 активно сприяла розкриттю злочину та щиро розкаялася у вчиненому, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставиною, що обтяжує покарання визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

За наявності вищенаведених даних колегія суддів вважає можливим пом'якшити ОСОБА_1 покарання, призначене за ст. 118 КК, оскільки її виправлення є можливим за коротший строк, ніж це визначив суд.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433-436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_1 призначене покарання за ст. 118 КК до 1 року позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_20 ОСОБА_19 ОСОБА_18