№ 336 /2330/13-к
Пр. № 1-кп/336/10/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м. Запоріжжя

колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному проводженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, п.9 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 152, п.9 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк у два місяці, мотивуючи його тяжкістю обвинувачення, наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб.

Обвинувачений і захисник вважають, що обрання менш суворого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, оцінивши доводи клопотання, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора, виходячи з таких міркувань.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Особа обвинуваченого, який має родину, міцні соціальні зв`язки, його працевлаштованість, відсутність судимостей, оголошень про підозру у вчиненні іншого злочину, позитивні характеристики, дають суду підстави вважати, що обраний щодо нього 7 лютого 2014 року запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку і виконання покладених законом процесуальних обов`язків в подальшому.

Дійшовши зазначеного висновку, колегія суддів в силу ст. 178 КПК України враховує, що обвинуваченому оголошено про підозру у вчиненні сукупності злочинів, серед яких є злочин особливо тяжкий, санкція якого передбачає найбільш суворе покарання у вигляді довічного позбавлення волі, тому вважає недоцільним застосування більш м,якого запобіжного заходу, тим більш, що сторона захисту не надала доказів в обґрунтування обставин, на які вона посилається, заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає за можливе продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців з покладенням на обвинуваченого відповідно до ст. 194 КПК України обов`язків прибувати до суду за кожним викликом, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу суду, повідомляти суду про зміну місць проживання та роботи.

Так як ухвалою суду від 26 червня 2014 року встановлений строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який спливає 25 серпня 2014 року, колегія суддів вважає, що початок строку застосування домашнього арешту, передбаченого ч. 6 ст. 181 КПК України, треба обчислювати з цієї дати.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 194, 331, 395 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 з 20-00 до 06-00 години.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;

3) повідомляти суду про зміну місць роботи та проживання.

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 24 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3