Справа № 1-19/12 Номер провадження
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2012 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючої - судді Кочури О. О.,

за участю - секретаря - Худорба Р. Г.,

прокурора - Лугової О. M.,

адвоката - ОСОБА_1,

підсудних - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

потерпілої-Яценко Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород- Сіверський Чернігівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, Бакумовка, Миргородського району, Полтавської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, характеризується задовільно, раніше судимого:

1)24 березня 2004 року Миргородським міським судом за ст. 185 ч.З КК України до 3,9 років позбавлення волі ( судимість на момент вчинення злочину не погашена );

2)14 серпня 2008 року Миргородським міським судом заст.186ч.2 КК України до 2,6 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на З роки ( судимість на момент вчинення злочину не погашена );

3)23 грудня 2008 року Миргородським міським судом за ст. 121 ч.І КК України до 2,7 років позбавлення волі. 15.02.2011 року Крюковським PC м.Кременчуг в Полтавській області звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк 10 місяців 8 днів.

12.11.1994 року

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодружений, не працюючий, не судимий, характеризується задовільно, у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

24 жовтня 2011 року, приблизно о 16-00 ОСОБА_2 в період відбуття покарання за вчинення злочину передбаченого ч.І ст.121 КК України, маючи не зняту і непогашену судимість за вчинення злочину передбаченого ч.З ст.185 КК України, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, в районі вул. Червоноармійська м. Новгород- Сіверський, неподалік від рятувальної станції, яка знаходиться на р. Десна вчинили крадіжку кози, належної ОСОБА_4, чим задали останній матеріальної шкоди на суму 600 гривень 00 копійок.

Допитаний під час судового засідання підсудний ОСОБА_2, повністю визнав свою провину в крадіжці чужого майна при цьому не погодився із сумою цивільного позову і пояснив, що 24.10.2011 року він зі своїм знайомим ОСОБА_3 з ранку почали вживати спиртні напої у нього вдома. Після обіду ОСОБА_3 подзвонив своїй знайомій ОСОБА_5 і спитав у неї де вона знаходиться, на що вона відповіла йому, що зі своїм сином відпочивають біля річки і ловлять рибу. Після цього він разом з ОСОБА_3 пішли до них на річку. Коли вони йшли туди по ґрунтовій дорозі, що пролягає вздовж річки, то до них підбігла молода коза білої масті, ОСОБА_3 почав її відганяти, вона спочатку відбігла від них, але потім увязалась за ними і дійшла до того місця де відпочивала ОСОБА_5 з сином. Там вони сіли біля багаття і трохи випили. Коза весь цей час бігала біля них. Потім вони з ОСОБА_3 вирішили її викрасти для того щоб потім зарізати і м'ясо з неї вжити в їжу, хоча при цьому він розумів, що коза не їхня і, що вони вчиняють крадіжку. Він з ОСОБА_3 відійшли від того місця де відпочивали, схопили козу і потягнули її на гору, яка знаходиться неподалік. Там повалили козу на землю, він дістав металевий предмет, який перед цим знайшов неподалік на смітнику і перерізав козі горло, ОСОБА_3 в цей час тримав козу щоб вона не вирвалась. Потім ОСОБА_3 дістав зі своїх штанів ремінь за допомогою, якого вони підвісили козу за гілку дерева яке там росте. Він почав здирати шкуру з кози а ОСОБА_3 в цей час пішов шукати ємність куди б можна було потім покласти м'ясо з кози. Коли ОСОБА_3 прийшов, то він вже здер шкуру і нарізав з кози мяса, вони помістили дане м'ясо в пакет, чи мішок, вже точно не памятає, і пішли до ОСОБА_5 додому для того щоб піджарити дане м'ясо з викраденої ними кози і вжити його в їжу. Вдома у ОСОБА_5 вони приготували дане мясо, і вжили його в їжу. Проте звідки у них м'ясо і про те що викрали козу ОСОБА_5 вони не говорили. Тапкож зазначив, що частково свою половину від суми цивільного позову він вже сплатив потерпілій в розмірі 600 гривень та просив суд це врахувати при винесенні вироку.

Допитаний під час судового засідання підсудний ОСОБА_3, свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, при цьому не погодився із сумою цивільного позову та показав, що з ранку 24.10.2011 року він зі своїм знайомим ОСОБА_2 почали вживати спиртні напої у нього вдома. Після обіду подзвонив своїй знайомій ОСОБА_5

і запитав де вона, вона сказала, що з сином знаходиться на міському пляжі біля річки Десна. Після цього він з ОСОБА_2 пішли до них. По вул. Червоноармійська вони спустилися до р. Десна і по дорозі пішли у бік міського пляжу, біля рятувальної станції на дорозі вони зустріли молоду козу, білої масті, без ріг, з мотузкою на шиї у вигляді нашийника, яка ув'язалася за ними, і дійшла за ними до міського пляжу де була ОСОБА_5. Підійшовши до ОСОБА_5 він з ОСОБА_6 вжили ще спиртного. Весь цей час вищевказана коза знаходилася біля них. Потім він пішов допомогти сину ОСОБА_7 витягнути з річки «воблер». В цей момент його покликав ОСОБА_2, щоб він допоміг йому тягнути козу і він побачив, що ОСОБА_2 тягне козу, ще живу, на бугор. Він був в нетверезому стані, і тому пішов йому допомагати, затягнувши козу на бугор вони вирішили її зарізати для того щоб вжити в їжу, хоча при цьому розуміли, що коза не їхня і комусь належить, а також він розумів, що вони вчиняють крадіжку, вони повалили козу на землю ОСОБА_2 дістав звідкись предмет схожий на ніж і перерізав козі горло, він в цей час тримав козу, щоб вона не вирвалась. Потім він дав ОСОБА_2 ремінь, який зняв зі своїх штанів, за допомогою якого вони і підвісили козу до дерева, і ОСОБА_6 почав здирати шкуру з кози, а його в цей час ОСОБА_2 послав шукати пакет для того, щоб покласти в нього м'ясо з кози. Коли він прийшла назад то ОСОБА_2 вже розібрав козу, і вони поклали м'ясо з кози в пакет, а шкуру і кістки залишили на тому місці де різали козу. Після цього він з ОСОБА_2 пішли додому до ОСОБА_5, де засмажили м'ясо з кози і з'їли. Про те де взяли м'ясо вони ОСОБА_5 не говорили, і вона про це не питала.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4, показала, що у неї у господарстві знаходилось дві кози білої масті. Одна коза віком три роки а інша молода (девять місяців) білої масті, добре вгодована, так як вона її ростила на забій. Так 24.10.2011 року вона вигнала своїх кіз на пасовище біля озера «Джгань» пастись і пішла додому займатись по господарству. Вона їх постійно виганяла туди пастись і ніколи не привязувала, так як кози у неї ручні, і коли напасуться то самі приходять додому. її дім знаходиться не далеко від того місця де постійно пасуться її кози, і вона приблизно о 14-

0год. виглянула з свого подвіря, і побачила, що на лузі біля о.Джгань пасуться дві білі кози. Потім приблизно о 16-00 год. Додому прийшла її старша коза, а молодої не було. Вона вирішила піти її пошукати. Пішла на берег р. Десна де паслись кози обійшла все, але своєї кози ніде не було, і до пізнього вечора вона додому не повернулась, і вона вирішила, що її викрали

1в звязку з цим звернулась в міліцію для того, щоб їй допомогли знайти її козу. Викрадена коза була ручною і легко могла піти слідом за незнайомими людьми. Заявлений позов на суму 5300 гривень підтримала в повному обсязі та пояснила, що заявила таку суму позову з врахуванням неотриманої суми грошей від продажу молока кози.

Аналіз зібраних доказів вказує на винність ОСОБА_2, та ОСОБА_3, в крадіжці майна потерпілої ОСОБА_4, вчиненій за попередньою змовою групою осіб. їх дії правильно кваліфіковано, як злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Під час досудового слідства ОСОБА_2 добровільно напис-5 зізнання у вчиненні крадіжки кози та про свою роль в заволодінні чу - м майном (а.с.14).

Під час досудового слідства ОСОБА_3, добровільно написав і зізнання у вчиненні крадіжки кози та про свою роль в заволодінні чужим майном (а.с.15).

Окрім повного визнання вини, також вина підсудних у вчиненому вищезазначених злочинів в повному обсязі підтверджується дослідженим у судовому засіданні іншими зібраними по справі доказами, а саме:

1)Постановою про порушення кримінальної справи - а. с.1,

2)Протоколом огляду місця події - а. с. 7,

3)Явками з повинною ОСОБА_3В та ОСОБА_2 - а. с. 14- 15.

4)Довідками про вартість середню ринкову в Н- Сіверському рай : - домашньої кози - а. с. 28,

5)Оголошеними в судовому засіданні протоколами допиту свілк ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9- а.с. 28- 29, 32 -33. 3.

6)Протоколами відтворення обстановки та обставин події - а.с.39- 40, 45- 47,

При призначенні покарання обом підсудним суд приймає до уваги суспільну небезпечність вчиненого ними злочину, обставини його вчиненні наслідки, що настали в результаті вчинення злочину підсудними, дані які характеризують винних осіб, обставини, що обтяжують та помякшують провину підсудних.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2, суд приймає до уваги ступінь тяжкості та підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, особу винного, який вчинив новий злочин в період умови - дострокового звільнення, повністю визнав свою провину, розкаявся, сприяв розкриттю злочину, його зізнання у злочині, добровільно сплатив частин цивільного позову, працює, позитивно характеризується, а тому з а сукупністю злочинів йому належить призначити покарання у вил позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів із застосуванням ст.ст.71 ч КК України, частково приєднавши невідбуте покарання призначене вироком Миргородського міського суду Полтавської області від 23.12.2С ' року і остаточно призначити покарння за двома вироками у виді позбавленн - волі, змінивши міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на утримання під вартою.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд відповідності до ст. 65 КК України також враховує ступінь тяжкості вчиненого ким злочину, особу винного, який раніше не судимий, страждає на тяжку хворобу - відкриту форму туберкульозу, характеризується задовільно, обставини, які помякшують та обтяжують покарання підсудного, його молодий вік та незначну суму збитків завданих злочином, тому суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_3 покарання в межах санкції відповідної статті КК України з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

В звязку з тим, що підсудному ОСОБА_3 призначено покарання за злочин не повязаний з позбавленням волі, тому суд вважає за необхідне міру запобіжного заходу залишити обрану - підписку про невиїзд.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Обговорюючи питання про заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, Суд, вважає, що він підлягає частковому задоволенню та зменшенню, а саме у розмірі 200 гривень, оскільки основну суму матеріальної шкоди завданої злочином відшкодовано у період судового слідства в розмірі 600 гривень, яку сплатив ОСОБА_2, а середня ринкова вартість домашньої кози складає 600 гривень у Новгород - Сіверському районі. Водночас відповідно до вимог пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна»- при визначенні розміру шкоди суд має виходити з цін на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи і застосувати встановлені нормативно -правовими актами для даних випадків, кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір, тощо. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2, та ОСОБА_3, внаслідок скоєння крадіжки кози, потерпілій ОСОБА_4 Г'.І., було завдано матеріальної шкоди на суму 600 (шістьсот) гривень, згідно відомостей довідки про вартість тварини наданої управління АПК Новгород-Сіверської районної державної адміністрації.

Оскільки основну суму вартості кози вже сплатив ОСОБА_2, суд вважає за необхідне також стягнути на користь потерпілої ОСОБА_4 200 гривень у відшкодування цивільного позову з ОСОБА_3

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох ) років позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, - частково приєднати невідбуту частину покарання, призначене за вироком Миргородського міського суду Полтавської області від 23. 12. 2008 року у виді 8 - ми місяців і остаточно за двома вироками призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту з 22.05.2012 року.

Міру запобіжного заходу змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою в Новгород Сіверській УВП № 31 Чернігівської області.

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

Застосували до ОСОБА_3, ст.75 КК України, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

У відповідності ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично заявлятися для реєстрації в кримінально- виконавчій інспекції.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 200 гривень у рахунок відшкодування матеріальної завданої вчиненням злочину.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими. перебувають під вартою в той самий строк з моменту вручення їм копії вироку.

Головуюча О.О. Кочура