ПОСТАНОВА
іменем України
18.12.2015 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника підсудного: адвоката ОСОБА_4 ,

підсудного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, одруженого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 6 років позбавлення волі у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ст.353, ч.3 ст.357 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Так, 29 березня 2010 року, близько 15 год., ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу зацікавленість, маючи умисел на заволодіння чужим майном, за попередньою змовою у групі особі, знаходячись на вул. С.Бандери у м. Львові разом із невстановленою слідством особою, підійшов до ОСОБА_6 , та, представившись працівником міліції, пред`явив швидким рухом посвідчення працівника преси, видаючи його за службове посвідчення працівника міліції, таким чином ввівши в оману потерпілого, Після цього, під приводом того, що ОСОБА_6 , незаконно розпивав спиртні напої в громадському місці, наказав йому слідувати за ним в приміщення райвідділу міліції й завів його в під`їзд будинку по АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_5 , користуючись мобільним телефоном, для допомоги у вчиненні злочину, викликав невстановлену слідством особу, та видаючи себе та невстановлену слідством особу за працівників міліції, почали обшукувати ОСОБА_6 , під приводом виявлення заборонених в обігу речей, в результаті чого заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «NOKIA E51» вартістю 1400 гривень, із сім карткою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 30 гривень з грошима на рахунку 40 гривень, студентським квитком. Далі ОСОБА_5 обшукав гаманець ОСОБА_6 та витягнув звідти гроші в сумі 355 гривень та банківську картку «Промінвестбанку», видану на ім`я ОСОБА_6 . Після того ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 під приводом непритягнення до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_6 повинен додатково дати ОСОБА_5 500 гривень, та дізнавшись в потерпілого ОСОБА_6 код доступу до рахунку банківської картки, передав її невстановленій слідством особі, яка вийшла з під`їзду з метою зняття коштів. Через деякий час невстановлена слідством особа повернулася та повідомила ОСОБА_5 про відсутність грошей на картці. Після чого ОСОБА_5 повідомив потерпілого ОСОБА_6 , що поверне йому мобільний телефон та студентський квиток і банківську картку після того як останній дасть йому 500 гривень. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 піти у відділення «Приватбанку», що по вул. Ст.Бандери, 29 у м. Львові та там спробував зняти гроші з банківської картки. В подальшому втрьох направилися до приміщення банку, невстановлена слідством особа залишилась на вулиці, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли всередину відділення банку. В приміщенні банку ОСОБА_6 попросив ОСОБА_5 ще раз пред`явити посвідчення працівника міліції і побачивши, що на посвідченні є напис «Преса», зрозумів, що ОСОБА_5 не є працівником міліції, почав кликати на допомогу та попросив працівників банку викликати працівників міліції. ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа з майном потерпілого: мобільним телефоном із сім-карткою, коштами в сумі 355 гривень, студентським квитком на ім`я ОСОБА_6 , карткою «Промінвестбанку», втекли спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1825 гривень.

Таким чином, органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), за попередньою змовою у групі осіб, повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України; у самовільному присвоєнні звання

службової особи, поєднане із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, тобто злочині, передбаченому ст.353 КК України, та у незаконному заволодінні важливими особистими документами, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.357 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення справи на додаткове розслідування. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що під час судового розгляду даної справи вдалося допитати лише потерпілого ОСОБА_6 , показання якого не узгоджуються з матеріалами кримінальної справи та які не були належним чином перевірені під час досудового слідства. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, а саме рапорту (т.1 а.с.6) від оператора «102» 29.03.2010 р. о 17 год. 50 хв. надійшло повідомлення про те, що в «Приватбанку» чекає заявник, який виявив відсутність мобільного телефону. Заява ОСОБА_6 (т.1 а.с.7) зареєстрована 30.03.2010р. Потерпілий в судовому засіданні повідомив, що 29.03.2010р. він довго їздив з працівниками міліції, так як вони відстежували вказаних невідомих осіб. На думку захисника, без реєстрації заяви відсутні будь-які приводи і підстави для порушення кримінальної справи та проведення будь-яких слідчий та розшукових дій, сумнів викликають два різні повідомлення про факт події: за повідомленням від оператора «102» про відсутність мобільного телефону у потерпілого та у заяві від 30.03.2010р. про заволодіння майном шахрайським способом. Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, на місце події до приміщення «ПриватБанку» виїжджали працівники міліції, однак в матеріалах справи відсутній огляд місця події та будь-які матеріали (хоча б пояснення працівників банку), що засвідчували події, що відбувалися з потерпілим в приміщенні «Приватбанку».

Захисник вважає, що під час досудового слідства допущена неповнота, однобічність та упередженість, яку неможливо усунути в судовому засіданні, Всупереч вимогам ст.ст.22 та 64 КПК України (1960) під час досудового розслідування не були досліджені та об`єктивно встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні подія злочину (час, міс це, спосіб та інші обставини), не встановлено чи виїжджали на місце події працівники міліції, хто саме виїжджав. Перевірити дані факти в судовому засіданні не є можливим, так як працівники міліції які виїжджали на місце події, не встановлені, свідки впродовж тривалого часу не з`являються в судове засідання, примусові приводи свідків не виконуються. Окрім того, свідок ОСОБА_7 (завідуюча відділенні «Приватбанку» під час розгляду справи суддею ОСОБА_8 заперечила дану подію. Таким чином, захисник зазначає, що досудове слідство проведено однобічно, поверхнево, без з`ясування всіх обставин справи, які підлягають доказуванню відповідно до вимог ст.64 КПК України, усунути недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи не має можливості, а тому просить повернути кримінальну справу на додаткове розслідування.

Підсудний ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, зіславшись на ч.1 ст.275 КПК України (1960), відповідно до якої розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. Щодо повідомлення про злочин, то потерпілий мав право повідомити про злочин працівників міліції в будь-який час. Прокурор вважає, що неповноти та неправильності під час досудового слідства допущено не було.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність направити кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ст.353, ч.3 ст.357 КК (1960) України на додаткове розслідування відповідно до вимог ст.281 КПК України (1960) з мотивів неповноти досудового слідства, виходячи з наступного.

У судовому засіданні 11.12.2014р. потерпілий ОСОБА_6 надав суду покази, відповідно до яких, він, перебуваючи у відділенні «Приватбанку», що по вул. Ст. Бандери, після того як підсудний ОСОБА_5 показав потерпілому посвідчення з написом «Преса», попросив працівників банку викликати працівників міліції. Після прибуття працівників міліції, вони доставили потерпілого в райвідділ міліції, де передали потерпілого оперуповноваженому, який проводив з потерпілим різні дії запитав потерпілого номер телефону, зв`язався з викрадачем, назначив час та місце зустрічі та потерпілий разом з працівниками міліції, яких було 5 чоловік, направилися до мотозаводу та бару «Флешка», де мала очікувати особа, яка викрала телефон та гроші в потерпілого.

Під час досудового слідства не були досліджені та об`єктивно встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини), а саме не встановлено які саме працівники міліції виїжджали на місце події, не проведено огляду місця події, не встановлено працівників відділення «Приватбанку», в якому знаходились потерпілий та підсудний, не встановлено хто із працівників відділення «Приватбанку» був свідком події, хто саме викликав працівників міліції на прохання потерпілого ОСОБА_9 , та не було допитано в якості свідків щодо події та обставин злочину ні працівників міліції, які виїжджали на місце події, ні працівників відділення банку. Із-за відсутності інформації щодо зазначених осіб суд позбавлений можливості викликати та допитати їх в судовому засіданні. Крім цього, суд вважає, що органом досудового слідства не були вжиті всі необхідні заходи для встановлення місцезнаходження телефону потерпілого, оскільки не були проведені слідчі дії щодо витребування інформації у оператора мобільного зв`язку МТС даних про місцеві та базові станції, в зоні дії яких знаходився абонент телефонного номеру, яким користувався потерпілий ОСОБА_9 під час телефонних з`єднань в період 29.10.2010р. та після цієї дати.

Крім цього, у зв`язку із неодноразовою неявкою в судові засідання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та невиконання постанов суду про привід свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 від 30.01.2015р., 8.04.2015р. суд позбавлений можливості допитати їх в судовому засіданні. Відповідно до рапортів працівників міліції від 03.03.2015р., 21.04.2015р. листа від 22.04.2015р. Личаківського райвідділу міліції місцеперебування вказаних свідків на даний час невідоме.

Під час додаткового розслідування необхідно встановити осіб працівників відділення «Приватбанку», що у м. Львові по вул. Ст.Бандери,29, які були очевидцями події злочину та працівників, які викликали працівників міліції на прохання потерпілого ОСОБА_9 , допитати їх в якості свідків та надати їх дані суду з метою виклику та допиту їх в судовому засіданні, встановити особи працівників міліції, які за викликом прибули у відділення «Приватбанку» 29.03.2010р. та які виїжджали 29.03.2010р. разом з потерпілим на місце зустрічі з викрадачем, допитати їх в якості свідків та надати їх дані для виклику та допиту їх в судовому засіданні. Крім цього, необхідно встановити місце проживання та місцезнаходження свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також витребувати інформацію у оператора мобільного зв`язку МТС даних про місцеві та базові станції, в зоні дії яких знаходився абонент телефонного номеру, яким користувався потерпілий ОСОБА_9 , під час телефонних з`єднань в період 29.10.2010р. та після цієї дати та вжити заходи для встановлення місця знаходження телефону потерпілого.

Наведені недоліки не можуть бути усунуті в судовому засіданні, у зв`язку з чим кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 підлягає поверненню на додаткове розслідування, під час якого необхідно врахувати наведене, виконати вказані вище слідчі дії.

Підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді підписки про невиїзд не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 273, 281 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ст.353, ч.3 ст.357 КК України повернути прокурору Львівської місцевої Прокуратури №3 м. Львова для організації проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити у вигляді підписки про невиїзд.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1