ПОСТАНОВА

18 липня 2012 року

Рівненський міський суд Рівненської області

В особі судді Сидорука Є.І.

При секретарі Турович І.С.

З участю прокурора Рябого Є.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне подання слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_2 обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З подання слідчого вбачається, що 30 травня 2012 рокум , біля 10 год. ОСОБА_2 незаконно виготовив та надав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою квартиру № 41 ,0 що по вул. Набережній, 24 в м. Рівне для вживання наркотичного засобу. В цей же день, біля 19 го. під час огляду вказаної квартири працівниками міліції було вилучено 0,081 г. наркотичного засобу кодеїну.

8 червня 2012 року по даному факту СВ Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 317 КК України відносно ОСОБА_2.

22 червня 2012 року ОСОБА_2 затримувався слідчим в порядку ст. 115 КПК України, і йому предявлено обвинувачення за ч. 1 ст. 317 КК України.

02 липня 2012 року постановою суду ОСОБА_2 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 липня 2012 року постанову Рівненського міського суду від 02 липня 2012 року скасовано і справу направлено на новий розгляд.

В судовому засіданні прокурор просить обрати обвинуваченому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочину, і є достатні підстави вважати, що він продовжуватиме займатись злочинною діяльністю, оскільки в провадженні суду знаходиться справа по факту крадіжки. Крім того,прокурор пояснив, що на даний момент досудове слідство по справі завершено, однак будучи притягнутий до кримінальної відповідальності вчинив новий злочин. Доказів про те, що ОСОБА_2 буде продовжувати займатись злочинною діяльністю , переховуватись від суду та перешкоджатив становленню істини по справі немає.

ОСОБА_2 у судовому засіданні просить не обирати таку сувору міру запобіжного заходу як взяття під варту, оскільки він має постійне місце проживання , не збирається ухилятись суду, займається суспільно-корисливою працею, працюючи покращиком в автомайстерні, вину свою у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, має на утриманні тітку яка проживає у його квартирі, а також маму яка на даний момент перебуває на лікуванні у лікарні. Крім того показав, що він виховувався без батька, ухилятись від суду не буде, а також не буде продовжувати займатись злочинною діяльністю.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та допитавши обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 КПК України - взяття під варту як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленння волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 148 КПК України - запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, а також для забеспечення виконання процесуальних рішень.

Як слідує з ст. 150 КПК України - при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у ст. 148 КПК України, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров"я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання і інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п. 3 Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4 вбчається, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв"язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України можуть не забеспечити виокнання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обова"язків, щи випливають із ч. 2 ст. 148 КПК України, і його належної поведінки. Треба мати на увазі, що взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі ( ч. 1 ст. 155 КПК України) , і коли є достатін підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства і суду або виокнання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі чи продовжувати злочинну діяльність ( ч. 2 ст. 148 КПК України).

Як встановлено судом, на даний момент досудове слідство по справі завершено, ОСОБА_2 тісно співпрацював з органом досудового слідства даючи правдиві покази щодо вчинення злочину. Також останній пояснив, що у нього немає підстав ухилятись від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі та продовжувати займатись злочинною діяльністю.

Як вбачається з п. 10 вищевказаного Пленуму Верховного Суду України - при обранні міри запобіжного заходу досліджуються також обставини, які відповідно до ст. 150 КПК України мають бути враховані при обранні міри запобіжного заходу: вік підозрюваного, обвинуваченого , стан здоров"я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання. З"ясовуються дані про попередні судимості , соціальні зв"язки особи, її схильності ( чи вживає наркотики, алкогольні напої, тощо), спосіб життя, поведінку під час провадженні в цій або іншій справі( чи не ухилялась раніше особа від слідства, суду або виконання судових рішень, чи не вчинювала злочини проти правосуддя).

Дослідженню підлягають і відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний, обвинувачений перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов"язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Судом не встановлено, а прокурором не надано достатніх підстав, що ОСОБА_2 перебуваючи на волі може ухилитись від суду, перешкоджати встановленню істини по справі а також продовжуватиме займатись злочи нною діяльністю, хоча він і скоїв новий злочин.

Припущення прокурора про можливе ухилення обвинуваченого від суду та продовження займання злочинною діяльністю є гіпотетичне, належними доказами не підтверджене і не носить конкретний доказовий характер. Воно має бути обгрунтоване,в противному разі взяття під варту буде нічим іншим, як актом свавілля з боку правоохоронних органів стосовно обвинуваченого. Також прокурором не надано доказів про перешкоджання ОСОБА_2 встановленню істини по справі.

Суд вважає, що практично кожна особа, яка вчинила злочин, може намагатись ухилитись від слідства і суду. Про припущення про це, ще не означає, що вона буде намагатись ухилитись від слідства і суду. Слідчий не надав інформації про мотиви вчинення злочину неповнолітнім, поведінку особи при її затриманні чи викритті, суб"єктивному ставленні до вчиненого : визнання вини, явка з повиною та інше. Дослідження саме цих аспектів кримінальної справи дає змогу з найбільшою ймовірністю спрогнозувати, чи буде особа намагатись ухилитись від слідства та суду.

Таким чином обгрунтування необхідності застосування як запобіжного заходу взяття під варту з мотивів можливості ухилення від слідства і суду, має лежати в площині оцінки певних аспектів поведінки особи в конкретній ситуації ( обставини вчинення злочину неповнолітнім , обставини викриття особи) з урахуванням наявності даних, що характеризують особу, а саме: вік, місце проживання, роботи, навчання, сімейний стан, попередні судимості, характеристики , тощо).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 має на утриманні маму, яка на даний момент перебуває у лікарні, виховувався без батька, має також на утриманні бубусю похилого віку, яка є інвалідом і не може ходити, і проживає у його кватриі, хоча і неофіційно, однак займається суспільно - корисливою працею. Крім того, судом встановлено, що з моменту порушення кримінальної справи і до моменту затримання ОСОБА_2 в порядку ст. 115 КПК України, останніій ніяких зобов"язань про явку до слідчого та підписку про невиїзд не отримував. Останній постійно знаходився по місцю проживання і не порушував зобов"язання про явку до слідчого.

За таких підстав, суд вважає, що одне посилання органу досудового слідства на тяжкість вчиненого злочину та ймовірне продовження займатись злочинною діяльнстю , за відсутністю інших підстав , не може бути підставою для обрання такого суворого запобіжного заходу - як утримання під вартою ,а виняткових випадків слідчим та прокурором не наведено , а тому подання слідчого СВ Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області є необгрунтоване та таке, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 148,150155,165-1, 165-2,434 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити слідчому СВ Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області л-ту міліції ОСОБА_1 в обранні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 /41 .

Обрати відносно ОСОБА_2 міру запобіжного заходу у виді - підписки про невиїзд.

На постанову судді до апеляційного суду Рівненської області прокурором, обвинуваченим протягом трьох діб з дня її винесення може бути подана апеляція. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.