Справа № 191/417/14-к
Провадження № 1-кп/191/56/15
У Х В А Л А
іменем України
16 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

Захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 :

ОСОБА_8

Захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_9

розглянувши матеріали кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого.

Притягувався до кримінальної відповідальності:

-07.11.2003 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.122 КК України, кримінальну справу закрито 07.11.2003 року на підставі ст..7 ст.130 КПК України ст..46 КК України;

-02.07.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, кримінальну справу закрито на підставі ст..10 КПК України, ст..47 КК України;

-07.10.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України, кримінальну справу закрито на підставі ст..1 В ЗУ Про амністію від 08.07.2007 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, працює адміністратором на центральному ринку м.Синельникове, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04 листопада 2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було відкрито судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 0001014 від 12.04.2013 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2, ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив призначити справу слуханням до судового розгляду.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_8 просив вищезазначений обвинувальний акт повернути Синельниківському міжрайонному прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.

Так, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме потерпілими від кримінального правопорушення вказані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , але не зрозуміло з яких підстав вони є потерпілими, чим підтверджене їх право власності на нерухоме майно; не зрозуміло яким чином обвинувачені заволоділи та розпорядилися нерухомим майном (для набуття права власності та розпорядження нерухомим майном обов`язкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація), дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України та приведений розрахунок завданої шкоди, який зроблений невірно, в зв`язку з чим стороною обвинувачення створене хибне уявлення про більшу суспільну небезпечність скоєного.

Так, в обвинувальному акті по-перше невірно вказано розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, а саме 650 грн., в 2007 році він складав 400 грн., відповідно до ст..169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга в 2007 році дорівнює 50 відсотків прожиткового мінімуму 200 грн., правильний розрахунок 200х250=50000 грн. Тобто, для того щоб кваліфікувати дії обвинувачених за ознакою великий розмір треба щоб шкода перевищувала 50000 грн.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_9 повністю солідарний з думкою захисника ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників, просять задовольнити клопотання.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, однак надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, претензій до обвинувачених не мають.

Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилась, однак згідно рапорта наданого поліцейським Синельниківського ВП ОСОБА_14 від 05.12.2015 року місцезнаходження потерпілої ОСОБА_13 встановити не є можливим. Зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що остання може проживати за адресою АДРЕСА_5 , однак в ході неодноразового відвідування даної адреси вдома нікого не було, хто саме мешкає за даною адресою не відомо.

Згідно довідки Відділу РАЦС по м.Синельникове від 12.06.2013 року за №488/07-21 потерпіла ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про смерть №224 від 07.06.2013 року.

Вислухавши думку прокурора, який просить призначити справу до судового розгляду, обвинувачених, а також їх захисників, які не погодилися з прокурором, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2, ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підлягає поверненню прокурору по наступним підставам.

Так, в обвинувальному акті всупереч ст..291 ч.2 п.3 КПК України не зазначено місце народження та громадянство потерпілих. Відносно потерпілого ОСОБА_12 , крім того, взагалі не вказана дата його народження.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: обєктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України викладена не в повному обсязі. Так, не зрозуміло, в чому саме полягає шахрайство, в заволодінні майном чи придбанні права на нерухоме майно.

У викладених обставинах відносно потерпілої ОСОБА_15 не зрозуміло , а саме при переконанні її обвинуваченими про те, що будинок буде належним чином оформлений на її ім`я, тобто яким чином буде оформлений будинок, для чого? Не зрозуміло також яким чином обвинувачені заволоділи документами на право власності відносно її будинка, для чого?

В обвинувальному акті зазначено, що «Продовжуючи свої злочинні дії 17.07.2009 року ОСОБА_4 ввівши в оману ОСОБА_15 , маючи намір на заволодіння нерухомим майном ОСОБА_15 та спричинення їй матеріальної шкоди у великих розмірах, шахрайським шляхом отримав нотаріально завірене доручення на представлення інтересів останньої в Першій Синельниківській державній нотконторі Дніпропетровської області, щодо оформлення спадкових прав на майно, що залишилося після смерті її матері гр. ОСОБА_16 , отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати на її ім.»я право власності у відповідних установах у встановленому законом порядку, з ціллю подальшого заволодіння цим майном на свою та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 користь». З вищезазначеного не зрозуміло, чи оформив ОСОБА_4 відповідні права, на кого, що взагалі відбулося далі?

В обвинувальному акті по обставинам, які відбулися в серпні 2007 року зазначено, що потерпілій спричинено матеріальної шкоди у великих розмірах, однак не зазначено конкретної суми, в чому полягає визначений розмір. Лише зазначено, що злочинними діями обвинувачених потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдано матеріальних збитків на суму 21065 грн., що на 4815 грн. перевищує суму передбачену диспозицією ч.3 ст.190 КК України в частині великого розміру завданих збитків.

Стосовно обставин 2011 року відносно потерпілої ОСОБА_13 в обвинувальному акті зазначено про завдану їй значну шкоду у розмірі 16290 грн.

Тобто, для визначення кваліфікації дій обвинувачених необхідно вірно враховувати податкову соціальну пільгу( ст.51 КУпАП).

Так, серед питань, які неоднаково вирішуються під час досудового слідства є застосування норм закону, які містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума цього мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п.169.1 ст.169 розд. ІУ Податкового кодексу України для відповідного року із врахуванням абз.8 п.1 розд. ХІХ Податкового кодексу України.

Роз`яснення, які стосуються правильної кваліфікації незаконних дій щодо застосування податкової соціальної пільги, було надано у постанові Пленуму Верховного Суду України від 28 травня 2004 року №9 «Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 травня 2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб», а також у листі Верховного Суду України про податкову соціальну пільгу до апеляційних судів України від 30 грудня 2003 року №5-13н387.

У 2008 році в тексті «Узагальнення практики розгляду судами справ про злочини проти власності» ОСОБА_17 та ОСОБА_18 акцентували на особливостях кваліфікації злочинів або правопорушень, в яких містяться посилання на неоподатковуваний мінімум і на тому, що для таких цілей сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, а її розмір визначено у Законі від 22 травня 2003 року №889-ІУ «Про податок з доходів фізичних осіб». Та на перехідний період податкова соціальна пільга визначається для кожного року окремо.

01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України і втратив чинність Закон №889-ІУ, яким було запроваджено податкові соціальні пільги, види і розмір яких визначені у ст.6 цього Кодексу.

Податковим кодексом України запроваджено новий механізм розрахунку податкових соціальних пільг, види і розмір яких визначаються ст.169 цього Кодексу.

Тобто основна відмінність між методами розрахунку, передбаченими Законом №889-ІУ і Податковим кодексом України, полягає в тому, що в Податковому кодексі розмір соціальної пільги визначається на підставі певних відсотків розміру прожиткового мінімуму, а не від відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що було передбачено зазначеним вище Законом.

На 2012 та 2011 роки розмір податкової соціальної пільги встановлено у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня 2012 року та на 1 січня 2011 року і який дорівнює 1 тис.73 грн. та 941 грн. відповідно. Тобто податкова соціальна пільга дорівнює 536 грн.50 коп. та 470 грн.50 коп. відповідно на 2012 та 2011 роки.

Таким чином, податкова соціальна пільга вираховується за формулою:

Податкова соціальна пільга 2011 року = 1 прожитковий мінімум х 50%: 100% =

941 грн. х 50% : 100% = 470 грн.50 коп.

Отже, на 2011 рік податкову соціальну пільгу встановлено у розмірі 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня 2011 року.

Оскільки з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року був чинним Закон №889-ІУ, при визначенні, чи було те або інше діяння, вчинене за період із 1 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року, караним у кримінальному чи адміністративному порядку та при кваліфікації цих правопорушень, якщо відповідним законом настання відповідальності чи кваліфікація зумовлені певною кількістю неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, необхідно виходити не із 17 грн., а з розміру податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 п.6.1 ст.6 Закону №889-ІУ для відповідного року (із урахуванням положень п.22.4 ст.22 цього Закону).

У 2010 році розмір податкової соціальної пільги дорівнював 432 грн.50 коп., у 2009 році 302 грн.50 коп., у 2008 році -275 грн.50 коп., у 2007 році - 200 грн., у 2006 році 175 грн., у 2005 році 131 грн.

Таким чином, для кваліфікації вказаних діянь, як злочину, необхідно вірно визначити розмір шкоди завданий потерпілим.

В обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що відбулися повторно, 14.05.2011 року, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: не зрозуміло, яким чином ОСОБА_4 заволодів квартирою, що належала ОСОБА_13 та ОСОБА_19 .

Крім того, до обвинувального акту, в порушення вимог п.1 ч.4 ст.291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам КПК України.

У відповідності з вимогами ч.10 ст.290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Так, в зазначеному реєстрі відсутні дані про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування потерпілих, окрім ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Також, в обвинувальному акті зазначено про проведення експертиз, однак в реєстрі матіріалів досудового розслідування зазначено лише про наявність будівельно-технічної експертизи.

В розписках доданих до обвинувального акту обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування міститься підпис адвоката, без зазначення його прізвища та ініціалів. Хоча в обвинувальному акті та в доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні взагалі не відображено про наявність, залучення такого захисника і кого саме.

В розписках доданих до обвинувального акту обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування містяться лише підписи обвинувачених, відсутній підпис їх адвоката, хоча в обвинувальному акті та в доданому реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні було зазначено про залучення адвоката ОСОБА_8 , що є порушенням ст..293 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього кодексу.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки усунення виявлених недоліків на стадії підготовчого або судового розгляду справи законом не передбачено, то обвинувальний акт з зазначених вище підстав підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 315 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2, ч.3 ст.190 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - повернути прокурору Синельниківської міжрайонної прокуратури .

На ухвалу протягом 7 днів з дня її оголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1

Головуючий суддя: ОСОБА_1