Справа № 452/1489/15-к
Номер провадження 1-кп/452/141/2015
ВИРОК
іменем України
12 серпня 2015 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, Російської Федерації та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 02.12.2009 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, звільнений 03.09.2013 року після відбування покарання;
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , в кінці жовтня 2014 року, знаходячись в приміщенні більярдного клубу, що розташований по вул.. Завокзальній в м. Самборі Львівської області, побачив на барній стійці мобільний телефон марки «НОКІА Д-71», який належить ОСОБА_6 , під час чого у нього виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону, повторно, підійшов до свого знайомого ОСОБА_5 , якому запропонував викрасти вказаний мобільний телефон на що останній погодився, після чого ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_5 зауваживши, що телефон лежить без нагляду, повідомив про це ОСОБА_5 на що останній сказав, щоб ОСОБА_4 забрав телефон, а він прикриє його. Після цього ОСОБА_4 підійшов до барної стійки, непомітно взяв даний телефон, сховав його в кишеню, подавши знак ОСОБА_5 , що він забрав телефон. ОСОБА_5 вийшов на вулицю слідом, після чого вони домовились про те, щоб продати даний телефон візуально знайомому чоловіку ромської національності за 200 гривень, що вони і зробили, внаслідок чого заволоділи майном ОСОБА_6 на загальну суму 350 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 на початку листопада 2014 року, перебуваючи на автовокзалі в м. Самборі Львівської області, зустрівши візуально знайомого ОСОБА_8 , побачив як останній передає свій мобільний телефон марки «HUAWEI» ОСОБА_9 , яка працює в хлібному кіоску, на зберігання. Під час цього у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном. Останній, підійшов до хлібного кіоску, де шляхом обману попросив у ОСОБА_9 вказаний мобільний телефон для того щоб зателефонувати, мотивувавши це тим, що ОСОБА_8 дозволяє йому здійснити телефонний дзвінок. Після того, як ОСОБА_9 передала йому мобільний телефон марки «HUAWEI», ОСОБА_4 , імітуючи розмову по телефону, почав потрохи віддалятись, а потім утік. Даний телефон ОСОБА_4 попросив здати в ломбард свого знайомого ОСОБА_10 , за що останній отримав за вказаний телефон кошти в сумі 450 гривень, які повернув ОСОБА_4 . Внаслідок своїх умисних та протиправних дій ОСОБА_4 , повторно, заволодів майном потерпілого на загальну суму 450 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 в середині листопада 2014 року, прийшовши в квартиру, де на той час перебував його знайомий на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, попросив ОСОБА_12 позичити йому кошти в сумі 100 гривень, на що остання повідомила, що немає готівки, а всі її гроші на банківському ракунку. Тоді вона дала йому свою банківську картку та повідомила пін код до неї та додала, що там є 500 гривень, але він може взяти лише 100 гривень, після чого ОСОБА_4 пішов до банкомату та зняв всі кошти. Заволодів, повторно, проти волі ОСОБА_12 коштами в сумі 400 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та надав суду наступні показання.
По епізоду із потерпілою ОСОБА_13 показав, що в кінці жовтня 2014 року він зайшов до більярдного клубу, там знаходились ігрові автомати, при грі з якими він програв гроші. Потім підійшов до стійки, де стоять маркери, побачив там телефон який викрав. Зустрівши ОСОБА_5 у даному закладі запитав, де можна продати даний телефон, на що той відповів, що знає цигана. Цьому цигану вони і продали телефон за 200 гривень.
Крадіжку телефону він вчиняв сам. Кошти виручені від продажу телефону поділили порівну.
По епізоду із потерпілим ОСОБА_8 показав, що на початку листопада 2014 року він перебуваючи на автовокзалі в м. Самборі, зустрів ОСОБА_8 . Після розмови з ним, він зауважив, що той підійшовши до кіоску і передав мобільний телефон знайомому продавцю на зберігання. Він також підійшов до цього кіоску та попросив у продавця даний телефон, сказавши що ОСОБА_8 дозволив йому здійснити дзвінок, хоча насправді дозволу не отримував. В подальшому він віддалився від кіоску, не повернувши телефон, який згодом здав у ломбард. За виручені кошти купував собі їжу, оскільки на той час ніде не працював.
По епізоду із потерпілою ОСОБА_12 показав, що мав намір позичити кошти у потерпілої і вона була згідна їх позичити. Обставини наведені в обвинувальному акті відповідають дійсності. У вчиненому розкаюється.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що в кінці жовтня 2014 року він разом з ОСОБА_4 знаходився в приміщенні більярдного клубу, що розташований по вул. Завокзальній у м. Самборі. ОСОБА_4 попросив позичити кошти, що він і зробив. Потім ОСОБА_4 підійшов до барної стійки, де зауважив мобільний телефон. Повернувшись до нього розповів про те, що побачив телефон та сказав йому, що може візьме його, тобто вкраде. Він вийшов на вулицю, згодом до нього підійшов ОСОБА_4 та запитав де можна продати цей телефон. Поряд знаходився циган, який згодився купити телефон за 200 гривень. Виручені кошти поділили порівну.
Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, їх винуватість у інкримінованих злочинах доведена також сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування. Дослідження цих доказів відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним оскільки проти цього сторони не заперечують, і вони ніким не оспорюються.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Дії ОСОБА_5 також вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи обвинуваченим покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, та особу обвинувачених.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика по місцю проживання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є рецидив злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика по місцю проживання.
Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд приходить до переконання, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та застосувати ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя