Справа № 211/7033/14-к
Провадження № 1-кп/211/103/15
В и р о к

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000946 відносно:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енгельс, Саратовської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 213 ч 1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ :

В ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 08.10.2014 року по 16.10.2014 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) скоїв умисний злочин у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про металобрухт» металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Операції з металобрухтом відповідно до Закону України «Про металобрухт» - заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про металобрухт», заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.

Ст. 1 Закону України «Про металобрухт» закріплено, що купівля та/або реалізація металобрухту - діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами.

Однак, в період часу з 08.10.2014 року по 16.10.2014 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Жовтневий», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, м-н. Східний, 2-3 в денний час доби здійснював купівлю у фізичних осіб брухту чорного металу за ціною 2 грн. 20 коп. за 1 кг.; лому та відходів міді за ціною 62 грн. за 1 кг.; лому та відходів бронзи за ціною 38 грн. за 1 кг.; лому та відходів алюмінію за ціною 12 грн. за 1 кг.

16 10 2014 року о 12.00 год. на підставі ухвали слідчого судді Центрально- міського районного суду м. Кривого Рогу від 15.10.2014 співробітниками Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області проведено обшук в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 ГБК «Жовтневий», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, м-н Східний, 2-3 під час якого зафіксовано факт здійснення ОСОБА_4 діяльності із прийому металобрухту в зазначеному приміщенні, а також виявлено та вилучено лом та відходи чорних металів загальною вагою 776 кг., лом та відходи міді загальною вагою 2 кг., лом та відходи бронзи загальною вагою 2 кг., лом та відходи алюмінію загальною вагою 1 кг., напільні механічні ваги.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 213 КК України: здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу ( ліцензії ) .

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між старшим прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 31 жовтня 2014 року , за якою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 1 ст. 213 КК України у виді п"ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 угоду підтримали.

З наслідками укладення та затвердження угоди обвинувачений ознайомлений та пояснив, що він добровільно укладає угоду, цілком розуміє права та наслідки, передбачені ст.ст.473, 474 КПК України

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до злочинів не великої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч.1 ст. 213 КК України, який є злочином невеликої тяжкості, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

При затверджені даної угоди суд керується редакцією ст.. 213 КК України, яка діяла на момент підписання даної угоди ( 31 11 2014 року ) та ч 2 ст. 5 КК України відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність , що посилює кримінальну відповідальність , або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії в часі.

Таким чином, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, суд , -

З А С У Д И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2014 року по кримінальному провадженні № 0000946, укладену між старшим прокурором прокуратури м. Кривого Рогу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 213 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу у розмірі п"ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 8500 ( вісім тисяч п"ятсот) грв. на користь держави .

Речові докази :

Лом та відходи чорних та кольорових металів загальною вагою 781 кг. , що знаходиться на зберіганні в ТОВ « Велкос Групп» - обернути в дохід держави; ваги напільні , що знаходиться на зберіганні в ТОВ « Велкос Групп» та чорнові записи, що знаходяться на зберіганні в камері схову Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області знищити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через Довгинцівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України: обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.477 КПК України, у тому числі нероз"яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1