Справа № 727/2513/15-к
Провадження № 1-кс/727/728/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

заявника - адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження від 25.12.2014 року та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0002708 від 25.10.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

31.03.2015 року адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою про поновлення строку для звернення до суду з оскарженням постанови про закриття кримінального провадження та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0002708.

В скарзі зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області розслідувалося кримінальне провадження № 0000028 від 13.08.2013 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 201, ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 201 КК України. ОСОБА_6 був повідомлений про підозру за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.201 КК України.

Підставою для звинувачення ОСОБА_6 був висновок експерта відділу контролю та переміщення культурних цінностей через державний кордон України Чернівецького обласного центру з питань культурної спадщини ОСОБА_7 № 14 від 14.08.2013 року .

В ході досудового розслідування висновками експерті Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.12.2013 року № 8705/13-53 та Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області № 7/7 від 21.05.2014 року висновок експерта ОСОБА_7 визнано неправдивим та необґрунтованим, а тому постановою начальника управління прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 від 03.06.2014 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

У зв`язку з цим, він 14.10.2014 року в порядку ст. 214 КПК України звернувся до начальника УМВС України в Чернівецькій області з заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. За результатами його звернення, його заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002708.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 23.12.2014 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Дана постанова слідчого йому не була направлена як законному представнику потерпілого та і самому потерпілому ОСОБА_6 .. Для отримання цієї постанови сам ОСОБА_6 19.03.2015 року поїхав в м. Чернівці та нарочно отримав дану постанову та ознайомився з матеріалами кримінального провадження.

Таким чином потерпілим порушено строк для оскарження постанови з поважних причин.

Рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 мотивовано тим, що ОСОБА_7 не є судовим експертом, на неї не розповсюджуються права та обов`язки судового експерта і, що висновок який надала ОСОБА_7 був тільки попереднім, а тому не міг лягти в основу звинувачень під час досудового розслідування.

Вважає, що постанову від 23.12.2014 року слідчим прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, які мають значення для справи і висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку № 14 від 14.08.2013 року завідуючої відділом контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України ОСОБА_7 , державну мистецтвознавчу експертизу трьох предметів, вилучених у ОСОБА_6 , вона проводила на підставі постанови слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області. Згідно ч.3 ст.7 ЗУ «Про судову експертизу » судова мистецтвознавча експертиза не відноситься до судових експертиз, проведенням яких здійснюється виключно державними спеціалізованими установами, а тому слідчі відповідно до ч.4 ст. 7 цього Закону вправі були залучити і тому залучили ОСОБА_7 до проведення експертизи як іншого фахівця з відповідної галузі знань. Також у висновку ОСОБА_7 зазначено, що слідчим її як експерта під особистий підпис попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України.

В підготовленому експертом ОСОБА_7 висновку вона жодним чином не посилається на Порядок проведення державної експертизи культурних цінностей, також у висновку жодним чином не зазначено, що експерт ОСОБА_7 виконуючи вимоги постанови слідчого діє не як експерт під час провадження досудового розслідування, а як представник Державної служби контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України. Також у висновку експерт ОСОБА_7 не зазначає, що дана експертиза є попередньою.

Таким чином ОСОБА_7 усвідомлювала, що діяла як експерт.

Посилання слідчого у постанові від 23.12.2014 року про закриття кримінального провадження на те, що ОСОБА_7 не може нести кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України, оскільки її не внесено до Реєстру атестованих судових експертів і тому вона не є судовим експертом, взагалі не ґрунтується на вимогах законодавства.

Так, ст. 384 КК України не містить категоричного положення про те, що суб`єктами кримінального правопорушення передбаченого цією статтею є виключно особи, які відповідають вимогам ч.ч.1,2,3 ст. 7 та ст. 10 Закону України « Про судову експертизу ». Натомість у ч.4 ст. 7 цього Закону не зазначено, що у разі залучення за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, до проведення такої експертизи інших фахівців з відповідних галузей знань, такі фахівці також повинні відповідати вимогам ч.ч. 1,2,3 ст. 7 та ст. 10 Закону України « Про судову експертизу » і, зокрема, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку передбаченого цим Законом.

Ці вимоги слідчою ОСОБА_5 враховані не були.

Також слідчою не було враховано, що за змістом ст. 384 КК України суб`єктом передбаченого цією нормою кримінального правопорушення є експерти під час провадження досудового розслідування, тобто й інші фахівці з відповідних галузей знань, якщо вони залучені до проведення такої експертизи за рішенням особи або органу, що призначили експертизу, а не лише винятково судові експерти.

Сумнівним є посилання слідчого на Постанову Пленуму Верховного суду України « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах », оскільки не враховано що дану постанову прийнято ще 30.05.1997 року, останній раз зміни до цієї постанови вносилися 25.05.1998 року. Водночас чинний КК України набув чинності з 01.09.2001 року, а ст. 384 КК України діє в редакції із змінами, внесеними в 2005,2009,2010 та 2013 роках. В 2003,2004 та в 2012 роках внесено зміни до ст.ст. 7,10 Закону України « Про судову експертизу », а тому є очевидним, що Постанова Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах », вимог нині чинних ст. 384 КК України та ст.ст. 7,10 Закону України « Про судову експертизу » не враховує. Окрім цього, роз`яснення Пленуму ВС України від 30.05.1997 року взагалі не стосуються питань відповідальності за кримінальні правопорушення передбачені ст. 384 КК України

Тому просив з врахуванням викладеного в скарзі поновити строк для оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, скасувати постанову слідчої від 23.12.2014 року про закриття кримінального провадження, визнати бездіяльність слідчої допущеної при розслідуванні кримінального провадження і зобов`язати слідчу перевірити обставини викладені нею при проведенні слідчих дій, вжити заходів з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та пред`явити підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст. 384 КК України.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі і дав свої пояснення.

Представник прокуратури в судовому засіданні вважав, що скарга безпідставна, слідчою в повній мірі перевірено всі обставини на які було вказано в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , нею правильно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а тому просила в скарзі відмовити.

Заслухавши учасників процесу, слідчу ОСОБА_5 суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Суд вважає, що немає необхідності поновлювати строк заявнику для звернення до суду зі скаргою про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 23.12.2014 року була вручене ОСОБА_6 19 березня 2015 року і саме з цього часу у нього почався строк для оскарження постанови слідчого. Скарга була направлена до суду пошту 30.03.2015 року, оскільки 29.03.2015 року коли закінчувався строк був вихідним днем. Тому заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження своєчасно, у встановлений законом 10 денний строк , тому підстав для поновлення цього строку немає.

Судом встановлено, що дійсно слідча Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 23.12.2014 року винесла постанову про закриття кримінального провадження № 0002708 від 25.10.2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Суд вважає, що дана постанова слідчою ОСОБА_5 була винесена передчасно, нею не надано належної оцінки зібраним доказам та документам і таким чином поспішно прийнято рішення про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню, матеріали направленню для продовження проведення досудового розслідування.

При проведенні додаткового досудового розслідування необхідно встановити, чи мала право проводити експертизу ОСОБА_7 і яка саме експертиза призначалася основна чи попередня як було визначено в постанові про закриття кримінального провадження. Не встановлено чи мала можливість ОСОБА_7 дати висновок за постановою слідчого про проведення експертизи з врахуванням, що кримінальне провадження було відкрито 13.08.2013 року, а висновок був наданий вже 14.08.2013 року. Також необхідно вияснити, чи ОСОБА_7 попереджалася про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України і чи вона розуміла те, що вона попереджається як експерт. Також необхідно вияснити, чи існує така позиція як попередній висновок експерта і чи має такий висновок доказове значення, чому така назва як « попередній » не була зазначена у висновку, який надавався ОСОБА_7 .. Також слід встановити чи проводила експертизу сама ОСОБА_7 , чи з нею були інші експерти чи спеціалісти і чи згідно діючого законодавства можуть нести відповідальність всі особи залучені до проведення експертизи чи тільки основний експерт.

Тому слідчій ОСОБА_5 необхідно більш ретельно оцінити зібрані докази по кримінальному провадженню № 0002708, допитати всіх осіб, які мають відношення до того, чи призначалася експертиза і кому було її направлено до виконання, при необхідності встановити додаткових осіб, які би могли дати певні пояснення по обставинах, які викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, встановити інші докази для доказової бази у винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 і на підставі цього прийняти рішення відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,304,306,307 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову від 23 грудня 2014 року старшого слідчого СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002708 від 25 жовтня 2014 року у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0002708 від 25.10.2014 року направити в прокуратуру Шевченківського району м. Чернівці для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1