ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року вересня 11 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Макіївці Донецької області, росіянина за національністю, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який постійно проживає в АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованим в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

22.03.2012 Амвросіївським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 317 КК України з призначенням у виді остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Горнятського районного суду м. Макіївки Донецької області від 22.03.2012 трьох років шести місяців позбавлення волі, з яких на підставі ст. 81 КК України за ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 звільнений умовно-достроково на два місяці 20 днів;

18.06.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у відповідності до ст. 70 КК України сукупно за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням у виді покарання згідно з ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 22.03.2012 остаточно чотирьох років трьох місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково 02.04.2015, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, допускаючи рецидив умисних корисливих злочинів, протягом не відбутої частини покарання продовжив паразитичний спосіб життя з вчиненням повторно злочинних посягань проти власності за наступних обставин.

Так, 03.05.2015 близько 19 години 30 хвилин в м. Дніпропетровську поблизу Торгівельно-розважального центру «Пассаж» на проспекті К. Маркса, 50, з метою легкої наживи ОСОБА_4 з користі, намагаючись не привертати до себе уваги, під виглядом очікування маршрутного таксі у черзі умисно крадькома витягнув з бокового карману барсетки ОСОБА_5 , що стояв попереду, мобільний телефон «Nokia N 76», imei НОМЕР_1 , тим самим повторно таємно заволодів майном вартістю у 516 гривень 67 коп., що належить ОСОБА_5 , яким розпорядився на власний розсуд, залишивши місце злочину.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 травня 2015 року близько 23 години 30 хвилин поблизу будинку на вулиці Московська, 12, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 з проханням дати сигарету, після чого, побачивши в руках останнього мобільний телефон, з метою збагачення за чужий рахунок, реалізуючи раптовий умисел, з корисливих спонукань стиснутою в кулак рукою завдав потерпілому двома ударами в область тулуба фізичного болю, чим застосував насильство, яке не являло небезпеки для здоров`я останнього.

Доводячи свій умисел до кінця, ОСОБА_4 , маючи на меті легку наживу, відкрито вихопив з руки ОСОБА_6 мобільний телефон «Nokia С5-00», imei НОМЕР_2 , яким розпорядився на власний розсуд, залишивши місце злочину.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини вчинених злочинів. Пояснив суду, що за встановленого слідством часу він, перебуваючи на площі Героїв в м. Дніпропетровськ, побачив раніше не знайомого потерпілого, який стояв поблизу черги на маршрутне таксі, і у якого через плече на ремені висіла барсетка, в боковому кармані якої знаходився телефон. Зі слів ОСОБА_4 , він підійшов до потерпілого ззаду та під виглядом очікування у черзі крадькома витягнув телефон, після чого залишив місце злочину. З приводу вчиненого грабежу підсудний пояснив, що, за встановлених слідством часу та місця, він підійшов з проханням дати сигарету до раніше незнайомого чоловіка, у руці якого він побачив телефон. Зі слів підсудного, в момент, коли потерпілий поліз рукою в кишеню за сигаретами, він наніс йому декілька ударів, після чого вихопив телефон з руки, яку той підняв, прикриваючи лице, та зник з місця злочину. Як вказував підсудний, обидва телефони він збув раніше йому не відомим особам за 100 гривен кожен.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочинів підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані заяви про вчинення злочину під протокол від 08.07.2015 (т. 2 а.с. 8), які вказують на належність ОСОБА_5 викраденого мобільного телефону «Nokia № 76» з imei НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта-товарознавця № 676/38 від 09.07.2015 (т. 2 а.с. 25-29) складає 516 гривень 67 копійок, що доводить дійсність предмету злочину і саму подію таємного заволодіння ним. Відомості огляду телефону у присутності понятих під протокол (т. 2 а.с. 11-12), що 08.07.2015 добровільно виданий ОСОБА_7 , в сукупності з даними пред`явлення йому для впізнання підсудного за фотографіями під протокол від 13.07.2015 (т. 2 а.с. 25-29) прямо викривають ОСОБА_4 у причетності до збуту викраденого. Добуті фактичні згідно з істиною прямо доводять причетність підсудного до заволодіння чужим майном та обраний ним спосіб розкрадання, на який сам підсудний вказував у своїх показаннях, достовірність яких перевірена на місцевості в результаті проведення під протокол 22.07.2015 слідчого експерименту (т. 2 а.с. 63-66).

За епізодом відкритого заволодіння ОСОБА_4 майном ОСОБА_6 , дані заяви потерпілого про вчинення злочину (т. 1 а.с. 7) в сукупності з відомостями наданої ним коробки від телефону, долученої до справи в копії (т. 1 а.с. 10), підтверджують належність потерпілому на праві власності викраденого телефону, що визнаний речовим доказом (т. 1 а.с. 20) та являється предметом злочину. Відомості огляду під протокол (т. 1 а.с. 18-19) добровільно виданого 06.06.2015 ОСОБА_8 телефону, марка та imei-код якого ідентичні вказаним на наданій потеплілим коробці, в сукупності з даними пред`явлення йому для впізнання підсудного за фотографіями під протокол від 10.06.2015 (т. 1 а.с. 40-41), прямо викривають ОСОБА_4 у збуті чужого майна. Показання підсудного про обраний ним спосіб заволодіння майном потерпілого, а також про застосоване ним для цього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, перевірені на місцевості в результаті проведення під протокол 16.09.2015 слідчого експерименту (т. 1 а.с. 59-62), та узгоджуються з відомостями пред`явлення потерпілому ОСОБА_4 для впізнання під протокол від 10.06.2015 (т. 1 а.с. 38-39), за наслідками якого ОСОБА_6 впізнав в ньому ту особу, яка відкрито заволоділа майном.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмети його злочинних посягань і про обстановку їх виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин обвинувачення в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 та обставини ним скоєних злочинів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами.

ОСОБА_4 за вчинення корисливих злочинів останній раз був засуджений 03.06.2008 вироком Горнятського районного суду м. Макіївка Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, і після умовно-дострокового звільнення 25.08.2011 від відбування остаточного покарання за сукупністю злочинів визначений згідно з п. 7 ч. 1 ст. 89 КК України строк її погашення відповідно до ч. 5 ст. 90 цього Кодексу переривався вчиненням ним злочину за ч. 1 ст. 317 КК України, за який засуджений 22.03.2012 Амвросієвським районним судом Донецької області, що свідчить про непогашені на час події поставлених йому за вину діянь судимостей за корисливі злочини проти власності.

Умисні дії ОСОБА_4 , який мав непогашені судимості за корисливі злочини, що виразилися в таємному заволодінні чужим майном, підлягають кваліфікації крадіжкою за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності. Наступні умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна із завданням побоїв особою, яка раніше вчинила крадіжку, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України грабежем, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та за ознакою вчинення повторно.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення множинності умисних корисливих злочинів, які віднесені кримінальним Законом за формальною ознакою до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, що посягають на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою.

Вивченням особи підсудного, який має стійки антигромадські установки особистості, з`ясовано, що за місцем мешкання без реєстрації він має задовільну характеристику, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. За повного визнання підсудним своєї вини до пом`якшуючих покарання обставин суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчинених злочинів та проявлене щире каяття.

Відповідно, з урахуванням ступеня тяжкості і характеру кожного злочину сукупності, особи винного, його сімейного і майнового стану, зважаючи на характер асоціальної спрямованості установок його особистості, суд дійшов до стійкого внутрішнього переконання про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, визначивши його строк за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України достатнім для попередження нових злочинів, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне.

Крім того, у цій справі встановлено, що ОСОБА_4 винен у множинності злочинів, вчиненій ним в травні поточного року до постановлення 18.06.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська попереднього вироку, яким він засуджений за вчинений у травні злочин з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків згідно з ст.ст. 71, 81 ч. 4 КК України з частковим приєднанням покарання за вироком Амвросієвського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2012. Відповідно, ОСОБА_4 скоїв злочини, що входять до сукупності вчиненої протягом невідбутої частини покарання, визначеного вироком суду, який врахований під час призначення остаточного покарання за попереднім вироком. З цих мотивів суд вважає достатнім остаточно визначити покарання згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, обмежившись частковим складанням призначених покарань.

Підсудний тримається під вартою у зв`язку з судовим розглядом цієї кримінальної справи згідно з ст. 90 КВК України, на підставі чого відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України підлягає тимчасовому залишенню у слідчому ізоляторі на час набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні передбаченої в ч. 2 ст. 185 КК України крадіжки і передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України грабежу, призначивши у виді покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі;

і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити за сукупністю злочинів у виді покарання чотири роки позбавлення волі, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково скласти з покаранням, призначеним за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді покарання чотири роки чотири місяці позбавлення волі.

Зарахувати у строк остаточного покарання відбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року, обчислюючи початок строку відбування остаточного покарання з 16 травня 2015 року.

Речові докази:

мобільний телефон «Nokia С5-00», imei НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 під розписку, вважати повернутим в їх законне володіння за належністю;

мобільний телефон «Nokia N 76», imei НОМЕР_1 , що зберігається при матеріалах справи, повернути за належністю у законне володіння ОСОБА_5 ;

протоколи допитів потерпілих, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

ОСОБА_4 тримати під вартою, залишивши у Дніпропетровському слідчому ізоляторі № 3 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області тимчасово до набрання цим вироком законної сили.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудній та прокурору негайно.
Головуючий