АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1400/15 Справа № 199/1434/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Високе, Криничанського району Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, не судимий, проживаючий в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 589 гривень 68 копійок та вирішена доля речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Цушка 26.10.2014 року в період часу приблизно з 22 год. до 23 год. прийшов до приміщення Гуляйпільської сільської ради, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, с.Гуляйполе, вул.Радянська,70, де на вулиці між ним та ОСОБА_10 на ґрунті раніше склавшихся неприязних відносин, викликаних ревнощами, виникла бійка, під час якої ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс численні удари руками - не менше 14 ударів - по голові, шиї, верхнім кінцівкам, животу ОСОБА_10 , від яких останній впав на землю; після чого у ОСОБА_11 , який знаходився над потерпілим, виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_11 , сидячи в положенні наприсядки біля ОСОБА_10 , дістав зі свого одягу принесений з собою складний ніж, та утримуючи його в руці, з метою протиправного заподіяння смерті, усвідомлюючи, що завдає удар у місце знаходження життєво важливої частини тіла, якою є шия людини, умисно наніс лежачому ОСОБА_10 один проникаючий удар лезом ножа в праву частину шиї, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, ніж викинув в с.Гуляйполе в річку Базавлук, та на автомобілі свого батька ОСОБА_12 « ОСОБА_13 » р/н НОМЕР_1 повернувся додому за місцем проживання. Внаслідок злочинних умисних дій ОСОБА_11 згідно висновку експерта №1259-Е від 21.01.2015 року ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рани з рівними краями, гострими кутами, на переднє-бічній поверхні шиї праворуч в середній третині, горизонтальної, довжиною по зведені країв 6,0 см, яка продовжується рановим каналом у м`язах шиї з пошкодженням м`язів, внутрішньої сонної артерії та скінчується раною на боковій поверхні шиї ліворуч, з напрямком ранового каналу справа наліво, декілька знизу вгору та глибиною 13 см., яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвело до смерті; поверхневої рани шиї, 6 синців, 8 саден та 3 ран з дрібнозубчастими осадженими краями голови, 6 саден лівої та 2 саден правої верхніх кінцівок, синця живота, які відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Смерть ОСОБА_10 настала на місці у вказаний проміжуток часу від поранення шиї праворуч з пошкодженням внутрішньої сонної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_14 , в інтересах ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку та ухвалення нового, яким виправдати ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі захисник посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує що надані покази свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні не співпадають з показами, які наведені судом у вироку.

Висновки суду, щодо обставин та механізм спричинення проникаючого удару лезом ножа в праву частину шиї потерпілому не підтверджені доказами.

Слідів крові та ДНК потерпілого на одягу, у змивах з рук, зрізів нігтів ОСОБА_11 та вилученому ножі не виявлено.

Також захисник зазначає, що суд за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Висновки суду, відносно того, що свідок ОСОБА_15 бачив події злочину при світлі вуличного ліхтаря, не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, а отже його покази викликають обґрунтовані сумніви та спростовуються дослідженими доказами.

Висновки суду, щодо інформації на магнітних дисках операторів мобільного зв`язку, не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, на думку захисника, суд зайняв сторону обвинувачення і не брав до уваги інші докази, обставини які б свідчили про невинуватість ОСОБА_11 , тим самим допустив однобічне ставлення до розгляду справи.

Також захисник в своїй апеляційній скарзі посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягло у порушенні права на захист та незаконному затриманні ОСОБА_11 .

Також адвокат зазначає, що суд при ухваленні рішення посилався на недопустимі докази, а саме слідчий експеримент був проведений з порушення норм КПК України, у зв`язку з чим вилучений ніж не є доказом по справі. Слідчим незаконно був вилучен гумовий килимок з автомобілю ОСОБА_12 , тому що ОСОБА_12 не попередили про затримання його сина ОСОБА_9 .. Крім того вважає що неможна прийняти до уваги висновок експерта №1047, так як в ньому вказано, що гумовий килимок вилучен 21.10.2014 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію та просив скасувати вирок суду та ухвалити новий виправдувальний вирок відносно ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважали вирок законним і обґрунтованим, дослідивши документи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Посилання в апеляції захисника ОСОБА_8 на те, що судовий розгляд кримінального провадження проведено неповно, а висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого в умисному вбивстві ОСОБА_10 не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Висновки суду про винність ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та оціненими у вироку доказами.

Суд 1-ї інстанції, встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов до висновку при винність обвинуваченого ОСОБА_11 в тому об`ємі, що викладено у вироку, та правильно кваліфікував його дії по ч.1 ст.115 КК України. Цей висновок суду ґрунтується на ретельно вивчених та приведених у вироку доказах.

Незважаючи не те, що ОСОБА_11 не визнав своєї провини, його вина в умисному вбивстві ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами:

Так потерпіла ОСОБА_7 стверджує, що мотивом вбивства її чоловіка були ревнощі, оскільки ОСОБА_11 також зустрічався зі ОСОБА_16 , з якою, як на її думку зустрічався і її чоловік.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив суду, що між ОСОБА_11 і ОСОБА_10 виник конфлікт з ревнощів, оскільки вони разом зустрічалися зі ОСОБА_16 . 26.10.2014 року, після 22-ї години меж ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_11 став бити ОСОБА_10 , а коли ОСОБА_10 впав, то ОСОБА_11 склонився над ним. Повернувшись до нього ОСОБА_11 сказав, що він зарізав ОСОБА_10 , після чого вони пішли з місця події. По дорозі ОСОБА_11 викинув ніж у річку та пішов за своїм автомобілем. Він повернувся на місце події та побачив тіло ОСОБА_10 , біля голови якого була велика калюжа крові.

При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 розповів про події 26.10.2014 року, та з допомогою статистів показав, як ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_10 і став його бити, а коли ОСОБА_10 впав, то вказав як ОСОБА_11 схилився до нього, а коли повернувся то сказав, що зарізав ОСОБА_10 . Крім того показав місце куди ОСОБА_11 викинув ніж, яким причинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 . В ході слідчого експерименту ніж, у вигляді метелика, було знайдено у р.Базавлук (т.2 а.с.155-185).

Знайдений ніж свідок ОСОБА_17 впізнав як ніж, який він бачив у ОСОБА_11 26.10.2014 року (т.4 а.с.112-117).

Свідок ОСОБА_16 підтвердила суду, що одночасно зустрічалася с ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та знала, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є неприязні відносини.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили суду, що 26.10.2014 року ОСОБА_11 распивав спиртні напої, а після 22 годин вони разом з ОСОБА_17 вшли. Потім вони взнали, що ОСОБА_23 було вбито.

Свідок ОСОБА_19 впізнав ніж, який було знайдено у р.Базавлук, як ніж, який від бачив у ОСОБА_11 26.10.2014 року (т.3 а.с.66-70).

Відповідно до протоколам тимчасового доступу до речей та документів, з долученими роздруківками вхідних та вихідних дзвінків, ОСОБА_11 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 дзвонили один одному та вели розмови (т.4 а.с.38-62, 78-84).

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляції захисника, про те, що судом не досліджені магнітні диски операторів мобільного зв`язку, оскільки належність телефонів та їх номерів ОСОБА_24 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , на які послався суд 1-ї інстанції, були встановлені поясненнями потерпілої та свідків.

Крім того винність ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину підтверджується і протоколом огляду місця події, який свідчить про те, що на проїзній частини вул.Радянської 70 в с.Гуляйполе були виявлені автомобіль ЗАЗ «Ланос», та труп ОСОБА_10 (т.2 а.с.12-35), а при проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 вказав на це ж місце де від побачив труп потерпілого (т.2 а.с.155-185).

Згідно з висновками судово-медичних експертиз, ОСОБА_11 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_23 які вказані в мотивувальній частині вироку, а смерть ОСОБА_10 настала близько 23-24 години 26.10.2014 року від поранення шиї праворуч з пошкодженням внутрішньої сонної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою (т.3 а.с.140-141, т.4 а.с.36-37).

Пошкодження на шматку шкіри з шиї праворуч з трупу ОСОБА_23 могло бути заподіяно клинком ножа, вилученого з р.Базавлук (т.3 а.с.129-132).

Заява-росписка ОСОБА_12 свідчить про те, що він не заперечував проти огляду його автомобіля «Опель-Кадет» р/н НОМЕР_1 (т.2 а.с.48). А ДНК крові на гумовому килимку, вилученому з автомобіля «Опель-Кадет» р/н НОМЕР_1 , на якому їздив ОСОБА_9 , походить від потерпілого ОСОБА_23 (т.3 а.с.176-180).

Посилання в апеляції захисника ОСОБА_8 на те, що обставини справи органами досудового розслідування та судом досліджені неповно і необ`єктивно, є необґрунтованими.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що обставини справи, які мали істотне значення для правильного її вирішення, органами досудового розслідування та судом досліджені згідно з вимогами кримінального процесуального закону, порушень цього закону, котрі були б суттєвими і призводили до скасування вироку, в провадженні не встановлено. Крім того ОСОБА_9 допитувався як підозрюваний з участю захисника, таким чином судова колегія вважає, що право на захист Цушка порушено не було.

Доводи в апеляції захисника про те, що деякі обставини справи не досліджені, а також про однобічність і неповноту досудового розслідування та судового слідства з матеріалів провадження не випливають, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини вбивства, причину смерті потерпілого, а також механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Безпідставні й твердження захисника стосовно того, що розгляд справи і досудове розслідування відносно ОСОБА_11 велися упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що як органами досудового розслідування, так і судом були досліджені всі докази, як ті, що підтверджували вину обвинуваченого, так і ті, що його виправдовували, і кожному з цих доказів дана належна оцінка.

Вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження.

З цих підстав не можна визнати обґрунтованими і доводи в апеляції захисника про те, що суд 1-ї інстанції не повинен був брати до уваги свідчення свідка ОСОБА_15 про обставини справи, а слідчій експеримент з участю ОСОБА_17 був проведений з порушення вимог чинного КПК України.

Так свідок ОСОБА_15 як в процесі досудового слідства, так і при розгляді справи в суді стверджував, що в його присутності ОСОБА_11 бив потерпілого, а коли останній впав, то ОСОБА_11 склонився до його, а коли повернувся, то розповів йому, що зарізав ОСОБА_10 .

Ці покази ОСОБА_17 підтвердив в ході слідчого експерименту, а коли покази ОСОБА_17 були перевірені, то в р.Базавлук був знайдений ніж, яким ОСОБА_11 заподіяв тілесний ушкодження потерпілому, крім того знайдений ніж, крім свідка ОСОБА_15 свідок ОСОБА_19 впізнав як ніж, котрий він бачив у ОСОБА_11 26.10.2014 року.

Тому судова колегія не приймає до уваги посилання апеляції захисника, про те що свідок ОСОБА_15 не міг бачити кількість і як були нанесені тілесні ушкодження потерпілому, оскільки ОСОБА_17 пояснив, що бачив як ОСОБА_11 наносив тілесні ушкодження, а судово-медична експертиза встановила їх кількість і локалізацію.

Судова колегія вважає що неможливо погодитись з доводами захисника про те, що слідчий експеримент було проведено без додержання вимог існуючого КПК України. Статтею 240 КПК України передбачено проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, а про проведення слідчого експерименту слідчий складає протокол і у протоколі докладно викладаються умови і результату слідчого експерименту. Дані вимого закону слідчим були виконані, був складений протокол слідчої дій де викладені умови та результати слідчого експерименту, крім того стаття не має вказівок на час його проведення та неможливість вилучення знайдених, під час експерименту, речей.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання в апеляції захисника на те, що спочатку ОСОБА_17 не вказував на ОСОБА_11 , як на особу що вчинила злочин і, на його думку, це свідчить про невинність ОСОБА_11 , скільки ОСОБА_17 пояснив суду, що з ОСОБА_11 вони друзі і йому не хотілося вказувати на ОСОБА_11 , а потім він вирішив, що все і так відомо та дав правдиві пояснення про те що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_10 .

Судова колегія вважає необґрунтованими і доводи апеляції захисника про те, що експертиза гумового килимка проведена не з вилученим килимком з автомобіля ОСОБА_12 , оскільки дата вилучення в експертизі вказана 21.10.2014 року, оскільки суд 1-ї інстанції вірно дійшов до висновку, що в даному разі має місце описка, так як в постанові слідчого зазначена вірна дата а саме 27.10.2014 року. Ця дата відповідає протоколу огляду автомобіля, крім того огляд вказаного автомобіля було здійснено з дозволу та на підставі заяви-розписки власника транспортного засобу ОСОБА_12 , що теж відповідає вимогам закону.

З цих підстав не можна погодитися з доводами захисника ОСОБА_8 про те, що суд в обґрунтування обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 навів докази, одержані незаконним шляхом, а також про те, що висновки суду побудовані на припущеннях.

Отже, правильно проаналізувавши зібрані в провадженні докази в їх сукупності, зокрема, й ті, на які містяться посилання в апеляцій скарзі, та давши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_11 у вчиненні ним, за викладених у вироку обставин злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство.

Покарання ОСОБА_11 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, його особи та обставин, що обтяжують та пом`якшують його покарання. Колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що постановлений щодо ОСОБА_11 вирок є законним і обґрунтованим, а тому будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для його скасування чи зміни при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 , засудженого за ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції відносно ОСОБА_9 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді