Справа № 11-289/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 10.03.2010
ВИРОК

Іменем України

10 березня 2010 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Орла А.І.

суддів Костенко І.В., Колокольнікової Н.М.

з участю прокурора Чупринської Є.М.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_2, заступника Бориспільського міжрайонного прокурора Гущесова С.В. на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2009 року, яким :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, приватного підприємця, раніше судимого 11.05.2006 року Миронівським районним судом Київської області за ст. 289 ч. 2, 69 КК України до штрафу в сумі 3000 грн., який ним сплачений 09.08.2006 року, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання, з іспитовим терміном 3 роки. У відповідності до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покладено обовязок періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 32783 грн. 89 коп. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

15.06.2007 року близько 20 години в світлу пору доби, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автомагістралі Київ Харків в напрямку м. Харків. Під час руху, на 28 му км зазначеної дороги в районі с. Щасливе Бориспільського району Київської області, ОСОБА_3, рухаючись по третій смузі руху , не проявивши уваги до дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості та безпечних прийомів керування автомобілем, під час виконання маневру випередження попутного автомобіля, а саме автомобіля Опель Омега д.н.з. 199 07 КХ під керуванням ОСОБА_4, який рухався попереду по третій смузі руху, ОСОБА_3, виїхавши на другу смугу руху та частково випередивши автомобіль Опель-Омега, не впевнившись в безпечності своїх дій, намагаючись знов виїхати на третю смугу руху, допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем Опель-Омега, який рухався в попутному напрямку, Внаслідок зіткнення автомобіль НОМЕР_2 втратив курсову стійкість та різко змінивши напрямок, зіткнувся з відбійником з лівої сторони відносно напрямку свого руху, в результаті чого відбулося займання полумям моторного відсіку автомобіля. Після зіткнення автомобіля НОМЕР_2 з відбійником, автомобіль НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, що рухався в попутному напрямку по четвертій смузі руху, не маючи технічної можливості уникнути зіткнення, допустив зіткнення з автомобілем Опель-Омега, від якого останній, перебуваючи в стані некерованості, виїхав на другу смугу руху, де в цей час рухався автомобіль НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7., що рухався в попутному напрямку по другій смузі руху. Внаслідок вищевказаного зіткнення, автомобіль НОМЕР_4 змістився на першу смугу руху та зіткнувся з автомобілем Тойота д.н.з АХ 2255 АМ під керуванням ОСОБА_8, що рухався по першій смузі руху. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіків полумям 45 % ІІІ А Б ступеня голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.3 б, 2.9 а, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, що знаходяться в прямому причинному звязку з наставшими наслідками.

На даний вирок суду засудженим ОСОБА_3 подана апеляція, в якій він просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди до 20000 грн.. В подальшому засуджений ОСОБА_3 змінив свою апеляцію і просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Обґрунтовуючи свою апеляцію засуджений зазначає, що досудове слідство проведено неповно та однобічно, які не були усунуті судом першої інстанції протиріччя, суд не вірно вирішив цивільний позов потерпілого, поскільки вважає явно завищеною суму стягнення моральної шкоди та вважає. що моральна шкода повинна бути зменшена до 20000 грн.. Крім цього в апеляції зазначено, що суд не вірно визначив розмір витрат по наданню юридичної допомоги, що підлягають стягненню.

На даний вирок суду представником потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_2 подана апеляція, в якій він просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свою апеляцію представник потерпілого зазначає, що призначене покарання є несправедливим внаслідок його мякості та не відповідає тяжкості злочину і особі засудженого, так як засуджений вже був судимий, судимість за яку не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знов вчинив злочин перебуваючи при цьому в стані алкогольного спяніння, завданої шкоди потерпілому не відшкодував.

На даний вирок суду заступником Бориспільського міжрайонного прокурора подана апеляція, в якій він просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки та стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 50000 грн. моральної шкоди. Обґрунтовуючи свою апеляцію прокурор зазначає, що призначене покарання є явно не справедливим внаслідок його мякості. Також в апеляції зазначено, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин у період не знятої і не погашеної судимості і тому висновок суду про можливість його виправлення без відбування покарання є безпідставним. Також прокурор в апеляції зазначає, що розмір стягнутої з засудженого моральної шкоди є явно завищеним і тому просить зменшити стягнення до 50000 грн.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію і просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки і зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 50000 грн., потерпілого ОСОБА_4 та його представника, які просять вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі, засудженого ОСОБА_3 та його захисника, які просять не задовольняти апеляції прокурора та представника потерпілого та скасувати вирок суду і справу направити на додаткове розслідування, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до задоволення частково.

Винність засудженого ОСОБА_3 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень за обставин зазначених у вироку, вірно встановлена судом і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями засудженого про те, що вирок суду ґрунтується на припущеннях, що висновок суду про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину не проаналізований в сукупності з іншими доказами. Так, суд у вироку як на докази вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, послався на покази потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_12. Крім цього, суд у вироку посилається на покази самого ОСОБА_3, які він дав як на досудовому слідстві, де він повністю визнавав свою вину у вчиненому злочині, так і в судовому засіданні, де він частково змінив покази. Крім цього, як на докази вини засудженого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд послався на висновки проведених по справі експертиз, протокол огляду місця події та схему до нього. При цьому суд дав детальний аналіз всім показам засудженого ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, обґрунтовано розцінивши зміну показів засудженим в судовому засіданні як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин. Сукупність всіх доказів зібраних по справі, проаналізованих та викладених у вироку свідчить про наявність вини засудженого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Безпідставним знаходить колегія суддів також посилання в апеляції засудженого на порушення порядку відібрання зразків лакокрасочного покриття з його автомобіля, поскільки ця слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст.ст. 190, 191 КПК України.

В апеляції також йдеться про неповноту судового слідства в звязку з не проведенням пожежно-технічної експертизи. Колегія суддів з даним твердженням апелянта не погоджується, поскільки на даний час не має обєктивної можливості проведення даної експертизи в звязку з утилізацією автомобіля НОМЕР_2. Вирішуючи питання про наявність вини ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині та наявності причинного звязку між його діями та наставши ми наслідками, суд першої інстанції детально дослідив всі наявні докази по справі в їх сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів погоджується з твердженнями, викладеними в апеляціях прокурора та представника потерпілого, що судом при призначенні покарання належним чином не враховані конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого, який раніше вже був засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і вчинив знов злочин, перебуваючи при цьому в стані алкогольного спяніння. Призначене судом покарання колегія суддів знаходить явно не справедливим внаслідок його мякості і вважає, що застосування судом ст. 75 КК України в даному випадку є недоречним.

Колегія суддів не погоджується з апеляціями прокурора та засудженого ОСОБА_3 в частині необхідності зменшення суми стягнення моральної шкоди. Внаслідок дій засудженого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіків полумям 45 % ІІІ А Б ступеня голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Внаслідок цього потерпілому була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесенні ним фізичних та моральних страждань, тривалості лікування, порушення нормального для нього ритму життя. В звязку з цим колегія суддів вважає, що потерпілим ОСОБА_3 перенесені значні моральні страждання і погоджується з сумою стягнутої моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції.

Колегія суддів знаходить безпідставним посилання в апеляції засудженого ОСОБА_3 на невірне вирішення судом питання щодо стягнення судових витрат та стягнення витрат за юридичну допомогу. Суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення судових витрат з засудженого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 93 КПК України. Також колегія суддів вважає, що потерпілим надано суду достатньо доказів по понесенню ним витрат на юридичну допомогу в сумі 2000 грн., виходячи з того, що юридична допомога йому надавалася починаючи з 26.07.2007 року, тобто протягом більше двох років.

В звязку з вище викладеним, колегія суддів вважає, що вирок суду у відповідності з п. 5 ст. 367 КК України підлягає скасуванню в частині призначеного судом покарання в звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Обговорюючи питання про розмір та вид покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, його наслідки, особу ОСОБА_3, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та рецидив злочину; обставини, що помякшують покарання позитивну характеристику та вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, застосувавши додаткову міру покарання позбавлення права керувати транспортними засобами. Колегії суддів, не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України до засудженого ОСОБА_3, враховуючи конкретні обставини справи та його особу і вважає, що він повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з вимогою представника потерпілого про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 у вигляді 6 років позбавлення волі і знаходить за необхідне призначити йому покарання, запропоноване в апеляції прокурора. Таке покарання на думку колегії суддів буде в даному випадку необхідним й достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 365, 366 КК України, колегія суддів , -

З А С У Д И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_2, заступника Бориспільського міжрайонного прокурора Гущесова С.В. задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2009 року щодо ОСОБА_3 в частині призначеного судом покарання, скасувати.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття під варту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України через Апеляційний суд Київської області протягом місяця з дня проголошення.

СУДДІ: