АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, представника потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.
На підставі п. є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 17 серпня 2012 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Броварського зі сторони мосту Метро в м. Києві в районі п`ятої електороопори від заїзду до КП «Гідропарк», мав на меті виконати маневр розвороту в напрямку мосту Метро. У цей час, позаду вказаного автомобіля, по проспекту Броварському зі сторони мосту Метро в напрямку станції метро «Лівобережна» в м. Києві до вищевказаного місця в крайній лівій смузі наближався мотоцикл «Kawasaki Ninja ZX-6R», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 . Дана ділянка проїзної частини проспекту Броварського має по дві смуги для руху в кожному напрямку. При цьому, зустрічні напрямки поділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, перетинати яку заборонено.

Під час руху, ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 10.1, 11.4 та п. 1.3 додатку № 2 Правил дорожнього руху України: п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 : перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.4: на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги; п. 1.3 додатку № 2: лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, перетинати забороняється.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_8 виявились в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Броварського, зі сторони мосту Метро в напрямку станції метро «Лівобережна» в м. Києві, перед зміною напрямку руху, пов`язаною з виконанням маневру розвороту на ділянці дороги з двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку не переконався, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу через осьову лінію 1.3, перетинати яку забороняється. Під час руху, ОСОБА_11 , не врахував дорожню обстановку та проявив неуважність до її змін, не дав дорогу мотоциклу «Kawasaki Ninja ZX-6R», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі. Внаслідок чого, ОСОБА_12 , рухаючись у крайній лівій смузі свого напрямку, в районі п`ятої електороопори від заїзду до КП «Гідропарк», скоїв зіткнення з мотоциклом «Kawasaki Ninja ZX-6R», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 . У результаті даної дорожньо-транспортної події, водію мотоцикла «Kawasaki Ninja ZX-6R», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 03 годині 35 хвилин, помер в приміщенні Київської лікарні швидкої медичної допомоги.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 112/2801/2 від 18.10.2012 року, при дослідженні трупу ОСОБА_10 , виявлені такі тілесні ушкодження: на передній поверхні шиї дві горизонтальні забійно-рвані рани, поперечний перелом тіла груднини, перелом 6-го, 8-го ребер зліва, через плевральний розрив лівої легені, через капсулярний розрив правої долі печінки; понижене кровонаповнення внутрішніх органів, шунтування кровотоку в нирках та печінці, смугасті та плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, блідість шкіри та слизової оболонки, трупних п`ятен. Виявлені ушкодження спричиненні тупими предметами, прижиттєві. Характер та особливості ушкоджень їх локалізація та взаєморозташування, наявність ознак струсу тіла, вказують на можливість спричинення всього комплексу ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної травми зіткнення рухаючогося мотоцикла з автомобілем. Виявлені у ОСОБА_10 закрита травма живота з переломами ребер, грудини, пошкодженням внутрішніх органів, внутрішньо грудним та внутрішньобрюшним крововиливом обумовила розвиток небезпечного для життя стану - обільної крововтрати, що призвела до смерті. Смерть ОСОБА_10 настала від тупої закритої травми грудини та живота з переломами грудини, ребер, ушкодженням внутрішніх органів, які супроводжувалися внутрішньою крововтратою, що спричинило до розвитку обільної крововтрати. Між виявленою у ОСОБА_10 тупою закритою травмою груднини та живота та настанням смерті прослідковується прямий причинний зв`язок. При судово-токсикологічному дослідження крові трупа ОСОБА_10 спирти та ізомери не виявлені. Порушення вимог п.п. 11.5, 2.3 підпункту «б», 10.1, 11.4 та п. 1.3 додатку № 2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_13 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки. На підставі п. є ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити останнього від відбування основного покарання. В решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляцію, прокурор посилається на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого засудженим злочину та його особі внаслідок м`якості.

Представник потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , подала апеляцію, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого, просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Обґрунтовуючи апеляцію, ОСОБА_7 посилається на те, що засуджений вину у скоєному не визнав, у вчиненні злочину не розкаявся, завдану злочином шкоду не відшкодував, не сприяв у наданні медичної допомоги. Застосування до ОСОБА_15 . Закону України «Про амністію у 2014 році» є безпідставним, оскільки на час набрання чинності цим Законом матері ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ще не виповнилось 70 років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, провівши часткове судове слідство, судові дебати, заслухавши останнє слово засудженого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_8 основне і додаткове покарання у середньому розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який був пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху та спричинив тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого ОСОБА_10 , дані про особу засудженого, який характеризується позитивно, має на утриманні матір ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а тому доводи апеляцій прокурора та представника потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого є необґрунтованими.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування основного покарання на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Так, відповідно до п.«є» ст.1 вказаного Закону звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими, особи, які на день набрання чинності цим Законом мали одного або двох батьків, які досягли 70-річного віку, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Вказаний закон набрав чинності 19.04.2014 року.
На момент набрання чинності цим Законом матері ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ще не виповнилось 70 років.
Таким чином у суду першої інстанції не було підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування основного покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію прокурора слід залишити без задоволення, оскільки його доводи про необхідність призначення ОСОБА_8 більш суворого додаткового покарання та звільнення його від відбування основного покарання на підставі закону про амністію колегія суддів визнає необґрунтованими.
Апеляцію представника потерпілої слід задовольнити частково та призначити ОСОБА_8 основне покарання та додаткове покарання у виді та розмірі, визначеному судом першої інстанції, присудивши їх до реального відбування без застосування закону про амністію.
Підстав для задоволення апеляції представника потерпілої в частині необхідності призначення ОСОБА_8 більш суворого додаткового покарання колегія суддів не вбачає.
До набрання вироком апеляційного суду законної сили колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 судом першої інстанції.
З огляду на викладене, керуючись п.п. 11, 15 розділу 11 КПК України 2012 року, ст.ст. 365, 366, 378 КПК України 1960 року, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Апеляцію представника потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.
Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
До набрання вироком апеляційного суду законної сили обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд залишити без змін.

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2014 року залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту його проголошення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3