Справа № 305/2036/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційне провадження № 11-кп/777/447/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалений щодо нього вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.06.2015.
Вказаним вироком місцевого суду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Алуксне Латвійської Республіки, мешканець АДРЕСА_1 , судимий:
- 10.05.2005 за ч. 2,3 ст.185, із застосуванням ст.70 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку;
- 18.06.2007 за ч.3 ст.185, із застосуванням ст.71 КК України 4 роки позбавлення волі;
- 14.11.2012 за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку,
визнаний винуватим з призначенням йому покарання за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного останнім вироком, що оскаржено, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рахівського районного суду від 14.11.2012 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Застосований щодоОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, початок відбуття покарання ухвалено рахувати з 15.08.2014 з моменту його затримання.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено та стягнуто на їх користь з ОСОБА_6 відповідно: 4 600 та 35 350 грн. завданої злочином майнової шкоди.
Вирішено долю речових доказів:1) мікрохвильову піч «МІСТЕРІ», мікрохвильову піч «МОВЛІНЕКС», масляну електричну батарею «DELONGI», 2 електричні батареї «AIRELEC», 2 батареї системи опалення «KORADO», металеву бочку ємністю 50 л, 2 металеві бочки ємністю по 30 л, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , ухвалено залишити їй, як законному володільцю; 2) мотокосу бензинову (бензотример) «Урал», яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 повернути їй, як законному володільцю; 3) лазерний диск CD-R «Verbatim», який містить аудіо-, відеозапис допиту свідка ОСОБА_10 , ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження; револьвер «Наган», 1930 року випуку, серійний № НОМЕР_1 та 27 патронів калібру 7,62 мм, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання зброї Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області передати дозвільній системі Рахівського РВ УМВС.
Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 21.06.2014, біля 2 год., в АДРЕСА_1 , шляхом злому навісного замка на вхідних дверях, з метою крадіжки чужого майна проник до належного ОСОБА_7 господарського приміщення, звідки повторно таємно викрав: 1) мотокосу бензинову (бензотример) «Урал» моделі CG вартістю 1 100 грн., 2) 2 перфоратори «Макіта» вартістю 1500 грн. кожен, загальною вартістю 3 000 грн., 3) кутову шліфмашинку «Макіта» великої потужності вартістю 3 000 грн., 4) кутову шліфмашинку «Інтерскол» великої потужності вартістю 1 200 грн., 5) 3 кутові шліфмашинки невеликої потужності вартістю 700 грн. кожна, загальною вартістю 2 100 грн., 6) кутову шліфмашинку «Vander Europe» вартістю 700 грн., 7) електричний рубанок «Інтерскол» вартістю 900 грн., 8) електричний шуруповерт «Макіта» з чемоданчиком та набором інструментів вартістю 1 400 грн., 9) електричний шуруповерт «Ферм» з акумулятором, чемоданчиком і набором інструментів вартістю 600 грн., 10) електричний дриль вартістю 900 грн., 11) електричний ударний дриль «Vander Europe» вартістю 1 200 грн., 12) електричний лобзик «Фіолента» вартістю 700 грн. та бензопилу «Хускварна-137» вартістю 2 500 грн., спричинивши потерпілій майнової шкоди в загальному розмірі 19 300 грн.
Окрім того, 29.06.2014, біля 05.30 год., АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 шляхом відважування відкрив металопластикове вікно, через яке з метою крадіжки чужого майна проник до належного ОСОБА_8 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки повторно таємно викрав: 1) 2 металеві бочки ємкістю по 30 л вартістю 300 грн. кожна, загальною вартістю 600 грн., 2) 2 металеві бочки ємкістю по 50 л вартістю 400 грн. кожна, загальною вартістю 800 грн., 3) телевізор «Айва» вартістю 500 грн., 4) 3 масляні електричні батареї «DELONGI» вартістю 3 000 грн. кожна, загальною вартістю 9000 грн., 5) 5 електричних батарей «AIRELEC» вартістю 700 грн. кожна, загальною вартістю 3 500 грн., 6) 2 батареї системи опалення «KORADO» вартістю 1 300 грн. кожна, загальною вартістю 2 600 грн., 7) 10 підносів круглої форми з нержавіючої сталі вартістю 40 грн. кожна, загальною вартістю 400 грн., 8) термочайник для кави «ТЕФАЛЬ» вартістю 350 грн., 9) хліборізку вартістю 600 грн., 10) мікрохвильову піч «МІСТЕРІ» вартістю 500 грн., 11) мікрохвильову піч «МУЛІНЕКС» вартістю 700 грн., 12) мікрохвильову піч «ПРОФЕСОР» вартістю 1 000 грн. та кавоварку «БРУГНЕТТІ» вартістю 20 000 грн., спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 40 550 грн.
Крім цього, 12.08.2014 в смт. Великий Бичків Рахівського району, неподалік парку, ОСОБА_6 , знайшов під лавкою револьвер Наган, 1930 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 , який в подальшому приніс додому, а 15.08.2014 сів до належного ОСОБА_11 автомобіля Хонда Легенд, д.н.з. НОМЕР_2 , тримаючи при цьому у руках картонну коробку, в якій знаходився вказаний револьвер та 27 патронів калібру 7,62 мм, поїхав у м.Тячів, де, по вул. Незалежності був зупинений працівниками міліції Тячівського РВ УМВС, які під час огляду салона вказаного автомобіля виявили та вилучили зазначені: револьвер, який відноситься до бойової короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, та 27 патронів, які ОСОБА_6 зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати як незаконний та необґрунтований, кримінальне провадження щодо нього закрити.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, обвинувачений посилається на те, що висунуте йому органом досудового розслідування обвинувачення не відповідає дійсності, більша частина доказів не досліджена судом, у вироку неповно відображені обставини кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а ті докази, на які суд послався у вироку, як на такі, що доводять вину обвинуваченого, є недопустимими та викликають сумніви у їх достовірності, а отже вирок ухвалено на припущеннях; у судовому рішенні не зазначено, чому суд відкинув докази невинуватості обвинуваченого.
Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки його поясненням, а також не було допитано свідка ОСОБА_12 , про допит якого ОСОБА_6 заявляв клопотання і показання якого мають важливе значення для справи, чим порушено вимоги ст.410 КПК України.
Він визнає ту обставину, що забирав речі, які, як виявилося пізніше, викрадені у потерпілих, однак суд не з`ясував, чи дійсно ці речі належать саме потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Ці речі йому дав ОСОБА_13 замість грошей та сказав продати, що обвинувачений і зробив, відвізши їх до ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_6 навіть і не здогадувався, що ці речі крадені, ніяких крадіжок він не вчиняв.
Що стосується його обвинувачення у незаконному поводженні зі зброєю за ч.1 ст.263 КК України, його вина також не доведена, а місцевим судом проігноровано показння допитаних з цього приводу свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_11 .
Так, знайшовши за вказаних у вироку обставин зброю, обвинувачений відразу ж вирішив віддати її працівникам міліції. Хоча, не довіряючи працівникам міліції в смт. В. Бичків Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_6 вирішив поїхати в м. Тячів, де добровільно віддати знайдену ним зброю. Однак, вже на посту ДАІ на нього здійснили напад та вилучили коробку з револьвером.
Крім того, вважає, що його вина не підтверджується будь-якими доказами, а місцевим судом, крім наведених вище, допущено також істотні порушення кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання наведеної вище апеляційної скарги, прокурора, яка проти вказаної апеляційної скарги заперечила, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку, який просила залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін та провівши судові дебати, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частинами 1,2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги , однак вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим ; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Отже, законним є вирок, ухвалений судом за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання в кримінальному провадженні кримінально-процесуального закону під час всіх стадій кримінального провадження.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушенокримінальну справу (бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього). Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.
Так, на виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України слідчими в обвинувальних актах щодо ОСОБА_6 (т.1, а.п. 1-4 ч.3 ст.185 КК України; т.2, а.п.2-3 ч.1 ст.263 КК України) зазначено лише правову кваліфікацію відповідного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також встановлені ним фактичні обставини під час досудового розслідування; також міститься вказівкана те, що ОСОБА_6 саме підозрюється, а не обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України.
Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції на зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону уваги не звернув, у підготовчому судовому засіданні не реалізував своє право прийняти рішення, передбачене п.3 ч.3 ст.314 КПК України, натомість за відсутності висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, ухвалив щодо нього обвинувальний вирок, що є неприпустимим.
В той же час, згідно вимог ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції, а також приймати відповідне рішення згідно ч.3 ст.314 КПК, що віднесено до компетенції місцевого суду.
Доводи обвинуваченого про допущення місцевим судом істотних порушень кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження.
Так, ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.10.2014 призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, у яке вирішено викликати сторони, в тому числі й потерпілих: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , участь яких на даній стадії процесу є обов`язковою згідно вимог ч.2 ст.314 КПК України (т.1, а.п.16).
Однак, як вбачається з матеріалів провадження та ухвали місцевого суду від 05.12.2014 потерпілі не були сповіщені, а також присутніми у підготовчому судовому засіданні (т.1, а.п. 76-77). Журнал підготовчого судового засідання від 05.12.2014 відсутній.
Судове провадження у першій інстанції відбувається з обов`язковим призначенням і проведенням підготовчого судового засідання у відповідності та в порядку ст.314 КПК України.
Відповідно до ч.1,2 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Отже, участь на першій стадії судового провадження підготовчому судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого є обов`язковою, про день його проведення вони мають бути обов`язково повідомленими, оскільки порушення цих вимог закону може обмежити їх права, а відтак скасування постановлених в подальшому судових рішень.
Відповідно до ч.1, п. 5,7 ч.2 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такіпорушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Судовим провадженням відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження (яке в свою чергу включає і підготовче судове засідання), судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Рахівським районним судом, після передачі йому з Тячівського районного суду згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 02.12.2014 кримінального провадження щодо ОСОБА_6 про обвинувачення останнього за ч.1 ст.263 КК України, для його спільного розгляду з кримінальним провадженням про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України (т.2, а.п. 28-29), не проведено підготовчого судового засідання за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 про обвинувачення останнього за ч.1 ст.263 КК України. Журнал підготовчого судового засідання та технічний носій інформації, на якому таке зафіксовано відсутні.
За наведених обставин в їх сукупності, колегія суддів визнає, що оскаржуваний вирок підлягає безумовному скасуванню відповідно до вимог ст.412 КПК України з поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду відповідно до ст.ст. 415,416 КПК України згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу.
Після прийняття рішення відповідно до вимог ст.314 КПК України, під час нового розгляду провадження в суді першої інстанції слід врахувати наведені в мотивувальній частині даної ухвали недоліки судового провадження, ретельно перевірити вказані вище доводи апеляційної скарги сторони захисту, дотримати вимоги щодо кримінального провадження, об`єктивно з`ясувати всі обставини, які підтверджені доказами, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та оцінці судом відповідно до статті 94 КПК, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з інших ніж зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого підстав, остання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 404,407,409,412,415,418,419 КПК України, апеляційнийсуд
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалений щодо нього вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.06.2015 скасувати.
Призначити новий розгляд в тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання; запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін, строк дії до 08.01.2016.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню відповідно до ч.2 ст.424 КПК України не підлягає.

Судді: