Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 1-2/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року м. Олевськ

ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року.

Олевський районний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Ковальчука М.В. при секретарі Дворак Е.П.

з участю прокурора Вінійчук Я.М.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олевську кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: м.

Дубровнця вул. Нова,57-а/4 Рівненської області, неодноразово судимого: 12.11.1996 року Харківським райсудом м. Києва за ч.2 ст. 229-6 КК України на 2 роки позбавлення волі; 29.10.1998 року Володимирецькнм райсудом Рівненської області за ч.2 ст. 140 , ч.2 ст.17, ч. 2 ст. 140 КК України на 1 рік позбавлення волі, 01.10.2001 року Зарічянським райсудом Рівненської області за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік., 09.07.2004 року Дубровицьким райсудом Рівненської області за ч.З ст. 307, ч.З ст. 311 КК країни на 1 рік 6 місяців

позбавлення волі , 21.05.2007 року Рокити івським

райсудом Рівненської області за ч.З ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, 20.05.2008 року Сарненським райсудом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

04.03.2010року близько 14 години ОСОБА_2 перебуваючи на другому поверсі адміністративної будівлі Олевської центральної районної лікарні, яка розташована по вул. Промисловій, 26, що у м. Олевську Житомирської області, шляхом вільного доступу

зайшов у службовий кабінет юриста, де побачив жіночу сумочку, в якій знаходилось

майно ОСОБА_3. В цей час у ОСОБА_2 виник злочинний

умисел на повторне, таємне викрадення з даної сумочки чужого майна, а саме: цінних речей. Після цього, ОСОБА_2 скориставшись тим, що у кабінеті нікого не було з сторонніх осіб та переконавшись що його дії залишаються непоміченими, повторно, таємно викрав з сумочки чуже майно належне ОСОБА_3, а саме: мобільний телефон марки „Самсунг С-36001" вартістю 460 грн., в якому знаходились сім картка мобільного оператора „Київстар" вартістю 30 грн., флеш-карта вартістю 130 грн.; сумочку від мобільного телефону з шкірозамінника вартістю 35 грн.; гаманець із шкірозамінника вартістю 55 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 150 грн., а всього на загальну суму 860 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_3 матеріального збитку на вказану суму .

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненому визнав повністю і пояснив, що 04.03.2010 року він перебував у м. Олевську, Житомирської області у своїх справах. Близько 14 години, він перебував біля адміністративної будівлі у м. Олевськ та вирішив зайти в середину, щоб сходити до туалету. Зайшовши до даної будівлі, він сходами піднявся на другий поверх, де повернув ліворуч та пішов у кінець коридору, так як вважав, що туалет знаходиться саме там. Підійшовши до крайніх дверей, він побачив що крайні двері до якогось приміщення не закриті, і він зрозумів, що там туалет. Підійшовши до даних дверей, він відчинив їх та побачив, що дане приміщення представляє собою службовий кабінет у якому стояв стіл, комп'ютер, стілець на якому знаходилась жіноча сумка. В цей момент він вирішив викрасти з цієї сумки цінності, якщо такі були б там. Підійшовши, він відчинив дану сумку та побачив там мобільний телефон «Самсунг», рожевого кольору у різнокольоровому чохлі, також у даній сумочці був жіночий гаманець червоного кольору, у якому було 150 гривень. Даний мобільний телефон та гаманець він забрав з собою та вийшов з коридору, після чого вийшов на вулицю та поїхав додому у напряму м. Дубровиця, Рівненської області. Від'їхавши на невелику відстань він вимкнув телефон, дістав з нього сім картку, яку викинув, також дістав гроші в сумі 150 з викраденого гаманця, який також викинув разом з чохлом.

По приїзду додому він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 та запропонував йому придбати телефон, на що той погодився. Наступного дня він з ОСОБА_4 зустрілися, і він йому продав мобільний телефон в якому була флеш карта, за 600 грн..

Свою вину у скоєному злочині визнає повністю, щиро розкаюється та обіцяє більше ніколи не вчиняти злочинів.

Крім повного визнання своєї вини підсудним його вина у вчиненому стверджується наступними доказами :

- показаннями потерпілої ОСОБА_3 з яких слідує, що

04.03.2010року близько 14 години вона повернулась з обідньої перерви, відкрила свій службовий кабінет, де роздягнулась, свою сумочку поставила на стілець у кабінеті. Після чого, вона вийшла з кабінету, двері на замок не замикала, а лише прикрила їх та пішла до кабінету планово-економічного відділу, в інший кінець коридору. У коридорі біля приймальної головного лікаря вона побачила що стояв підсудний. Після цього, вона повернулась до свого кабінету та вирішила зателефонувати. З цією метою вона підійшла до своєї сумки та почала шукати мобільний телефон. Оглянувши сумку і не знайшовши мобільного телефону вона зрозуміла, що її обікрали. Після чого вона уважніше оглянула вміст своєї сумочки та також виявила відсутність свого гаманця з грішми в сумі 150 грн. двома купюрами, одна номіналом 100 грн., друга номіналом 50 грн.. Даний мобільний телефон знаходився у чохлі (сумочці) зі шкірозамінника.

Про дану подію вона повідомила до Олевського райвідділу міліції ;

- з показань свідка ОСОБА_5 слідує, що 04.03,2010 року десь близько 14 години 20 хвилин вона перебувала в приймальній головного лікаря Олевської ЦРЛ. В цей час зателефонував стаціонарний телефон і її попросили покликати бухгалтера ОСОБА_6. Коли вона вийшла з приймальної і пішла звати ОСОБА_6, то в цей час біля дверей приймальної побачила що стояв підсудний.

Близько 15 години вона дізналась від юриста Гнітецької Іванни, що в неї після обідньої перерви в її кабінеті із сумочки хтось викрав мобільний телефон та гаманець з грошима;

- показаннями свідків ОСОБА_7 з яких слідує, що 04.03.2010 року десь близько 14 години 20 хвилин вона перебувала в комп'ютерному кабінеті адмінприміщення Олевської ЦРЛ. В цей час туди зайшла ОСОБА_3 яка працює юристом Олевської лікарні, та повідомила, що пропав її мобільний телефон з сумочки, яка знаходилась в її кабінеті. Вони стали телефонувати на її мобільний телефон, але він знаходився поза зоною досяжності. Далі ОСОБА_8 пішла його шукати, але перед цим свідок повідомила, що коли вона йшла до свого кабінету то бачила підсудного, який стояв біля приймальної головного лікаря;

- показаннями свідка ОСОБА_4 який підтвердив, що 04.03.2010 року до нього зателефонував знайомий ОСОБА_2, який запропонував йому купити у нього мобільний телефон. На наступний день 05.03.2010 року ОСОБА_2 знову зателефонував йому та запропонував купити мобільний телефон за 700 грн., але він домовився за 600 грн. ОСОБА_2 продав йому мобільний телефон марки „Самсунг" з флеш картою. Оглянувши мобільний телефон він вставив свою сім картку та перевірив його функції, який був в робочому стані. Про те, що вказаний мобільний телефон крадений підсудний йому не говорив, і він цього не знав;

- протоколом огляду місця події від 04.03.2010 року та фото таблицею до нього з якого

слідує, що місцем скоєння злочину являється службовий кабінет юриста адміністративного приміщення Олевської ЦРЛ, з якого було викрадено мобільний телефон та інше майно потерпілої (а.с. 6-8);

- протоколом огляду місця події від 12.03.2010 року, з якого слідує, що в приміщенні Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області при особистому огляді одягу ОСОБА_9, останнім було добровільно видано мобільний телефон марки „СамсунгС-3600" з флеш картою, якого йому продав ОСОБА_2 (а.с. 16-17);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від 16.03.2010 року, з якого слідує,

що свідок ОСОБА_7 серед представлених їй для впізнання осіб впізнала ОСОБА_2В, як ту особу, яка 04.03.2010 року перебувала на другому поверсі адміністративного приміщення Олевської ЦРЛ, впізнала його по рисам обличчя (а.с. 33-35);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від 16.03.2010 року, з якого слідує,

що потерпіла ОСОБА_3 І,В. серед представлених їй для впізнання осіб, впізнала ОСОБА_2, як ту особу яка 04.03.2010 року перебувала на другому поверсі адміністративного приміщення Олевської ЦРЛ, впізнала його по рисам обличчя (а.с. 36);

- протоколом огляду речових доказів від 24.03.2010 року, фото таблицею та постановою про приєднання їх до справи, з яких слідує, що в приміщенні Олевського РВ УМВС України в Житомирській області оглянуто мобільний телефон марки „Самсунг С-3600 І" з флеш картою, якого ОСОБА_2В, викрав у потерпілої (а.с. 66-70);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.03.2010 року, фото таблицею, з участю обвинуваченого ОСОБА_2, під час якого останній розповів коли, де і при яких обставинах він вчинив крадіжку чужого майна належного ОСОБА_3, та показав це на місці (а.с. 94-100);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 43 від 26.03.2010 року, з якого

слідує, що ринкова вартість мобільного телефону „Самсунг С-3600 1" станом на

04.03.2010року становить 460 грн. (а.с. 83-85);

- довідко виданою Олевським кооперативним ринком , з якої слідує, що станом на березень місяць 2010 року середньо ринкова ціна становить : пакет «Київстар» одна штука- 30 грн.; чехол для мобільного телефону із шкірозамінника бувший у використані - 35 грн.; гаманець жіночий із шкірозамінника бувший у використані - 55 грн.(а.с.30).

Суд, оцінивши в судовому засіданні докази по кримінальній справи в їх сукупності , дії підсудного кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи покарання підсудному у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання підсудного.

Обставиною обтяжуючою відповідальність підсудного, суд вважає рецидив злочинів.

Обставиною помякшуючою відповідальність підсудного, суд вважає щире каяття.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_2 раніше судимий, по місцю проживання характеризується негативно, але крім того перебуває у лікаря нарколога на «Д» обліку, його вік , обставини вчинення злочину, розмір заподіяної шкоди та його тяжкість , суд вважає обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323 , 324 КПК України.

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185 КК України і обрати йому міру покарання у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 13 березня 2010 року.

Враховуючи те, що на час винесення вироку засуджений ОСОБА_2 відбув покарання призначене судом у виді позбавлення волі один рік, міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_2 змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд з місця проживання і звільнити його з під варти із залу суду.

Судові витрати задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 150.24 грн. судових витрат за проведення експертиз, які перерахувати на р/р 0096 НДЕКЦ при УМВС в Житомирській області Банк одержувача : УДК В Житомирській області . МФО 81 1039. код 25574601.

Речові докази: мобільний телефон марки „Самсунг С-3600 І" та флеш карту - повернути потерпілій ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Житомирської області через Олевський райсуд на протязі 15 діб .

Суддя: ОСОБА_10