Справа № 466/5832/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/647/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 із змінами поданими адвокатом ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 16 липня 2014 року, -

Даним вироком:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним та засуджено за п.6 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_15 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. У відповідності до ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_15 покарання у виді 14 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним та засуджено за п.6 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_14 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. У відповідності до ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_14 покарання у виді 13 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченим обчислюється з дня фактичного затримання 15 травня 2013 року.

Стягнуто із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на користь держави 4727 грн. 45 коп. витрат за проведення експертиз.

встановила :

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані винуватими і засуджені за те, що 15 травня 2013 року приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_15 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_16 з метою заволодіння її майном, шляхом обману і зловживання довірою потерпілої, з якою були знайомі, запросили її на відпочинок у безлюдне місце лісовий масив, що по АДРЕСА_3 , що на відстані 94 метрів від автодороги «Рясна-Руська». Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої в присутності ОСОБА_16 . У момент, коли потерпіла вирішила залишити їх компанію і піти по своїх справах, ОСОБА_14 , за погодженням із ОСОБА_15 , витягнув з пакета заготовлений раніше ніж, вчинив розбійний напад на ОСОБА_16 із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я. Після чого ніж у нього забрав ОСОБА_15 , який, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_16 з метою заволодіння майном останньої, умисно наніс потерпілій ножем множинні удари в ділянку спини. В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_15 та ОСОБА_14 спричинили потерпілій тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і спричинили смерть потерпілої, тобто умисно вбили ОСОБА_16 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , зняли з тіла і заволоділи майном потерпілої, а саме колечком з жовтого металу трикутної форми з камінцем чорного кольору вартістю 700 грн., колечком з жовтого металу трикутної форми вартістю 700 грн., колечком з жовтого металу у вигляді ромашки з фіолетовим камінцем вартістю 600 грн., колечком з жовтого металу подовгастої форми у вигляді морської зірки з камінцем білого кольору вартістю 800 грн., колечком з жовтого металу у вигляді корони вартістю 800 грн., колечком у вигляді метелика вартістю 600 грн., кульчиками з жовтого металу у вигляді півкола вартістю 1000 грн., ланцюжком з жовтого металу на руку вартістю 500 грн., мобільним телефоном білого кольору типу «Смартфон» вартістю 1500 грн., колечком з металу сірого кольору вартістю 300 грн., грошима на суму 52 грн., а всього на загальну суму 7 552 грн., після чого, приховавши тіло, втекли з місця вчинення злочину.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_13 , не погоджуючись із вироком суду 1-ї інстанції, вважає його занадто суворим, таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. При цьому, покликається на те, що судом, з його точки зору, не прийнято до уваги покликання ОСОБА_14 на те, що він на висловлену жестом пропозицію ОСОБА_15 наніс лише один непрямий удар ножем потерпілій ОСОБА_16 в область живота, чим не міг позбавити її життя, а решта ударів по тілу потерпілої були заподіяні безпосередньо ОСОБА_15 . Вказує, що ОСОБА_14 не зміг нанести прямий удар, а лише поранив потерпілу, розуміючи те, що він поранив людину, перебував у шоковому стані. Це побачив ОСОБА_15 і відібрав ніж та наніс смертельний удар в живіт та множинні удари в ділянку спини. Перебуваючи в шоці, ОСОБА_14 було не до пограбування, а тому цю ініціативу взяв на себе ОСОБА_15 , у якого і були виявлені золоті прикраси.

Зазаначає, що ОСОБА_14 як на досудовому слідстві, так і судовому слідстві під час допиту визнавав свою вину у повному обсязі, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язаних із скоєним ним злочином, щиро розкаявся у скоєному ним злочині та неодноразово наголошував на тому, що дуже шкодує та винить себе в тому, що ним було вчинено вбивство іншої людини; він активно сприяв розкриттю злочину на досудовому слідстві, а також зобов`язався відшкодувати будь-яку шкоду заподіяну потерпілому, яким визнано чоловіка ОСОБА_17 , незважаючи на незаявлення цивільного позову, ним вже відшкодовано 8000 грн.; за місцем проживання характеризується позитивно. Просить оскаржуваний вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_14 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.115 КК України.

У змінах до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_10 в інтересах підзахисного ОСОБА_14 , вказує на те, що, на його думку, судом 1-ї інстанції допущено неповноту судового розгляду оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого, справедливого судового рішення, оскільки судом не було допитано всіх свідків в даному кримінальному провадженні; не допитано судово-медичного експерта з приводу характеру нанесених тілесних ушкоджень, зокрема, чи нанесені тілесні ушкодження однією людиною чи кількома. Крім цього, вказує на те, що, з його точки зору, вирок Шевченківського районного суду м.Львова відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, за наявності суперечливих показів обвинувачених, які мають істотне значення для висновків суду у вироку суду не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, не усунуто істотні суперечності в показаннях обвинувачених; позиція суду першої інстанції щодо показів обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , як суб`єктивний засіб уникнути відповідальності за вчинене з боку ОСОБА_15 та пом`якшення своєї участі з боку ОСОБА_14 , з його точки зору, є шаблонним та необґрунтованим. Вказані вище обставини, на думку захисту, призвели до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та до постановлення необгрунтованого та незаконного вироку, який підлягає скасуванню. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Аналогічні доводи містяться в доповненнях до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_13 , поданих захисником ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_14 від 05.11.2015 року. Де, зокрема, зазначено захисником що обране остаточне покарання засудженому ОСОБА_14 не відповідає вимогам закону.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 , не погоджуючись із вироком суду 1-ї інстанції, вважає його неправомірним і надуманим. При цьому, покликається на те, що жоден із свідків, покладених в основу обвинувачення, не був безпосереднім свідком події, а тому їхні покази не можуть бути доказом його вини; не знайдено знаряддя вбивства; протоколи та результати експертиз не доводять того, що саме він наніс ОСОБА_16 смертельні удари. Крім цього, зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги лише покази ОСОБА_14 , а його проігнорував; судом не враховано виявлені порушення в ході досудового розслідування, а також те, що проти працівників міліції Шевченківського РВ м.Львова порушена кримінальна справа за фактом побиття, катування та вимагання показів, які не відповідають дійсності; не допитані ряд свідків, які б могли вказати на дійсні обставини справи. Просить вирок суду скасувати або ж відправити справу на додаткове розслідування.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_9 , не погоджуючись із вироком суду, вважає його незаконним та необґрунтованим, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, постановленим із істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також має місце невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що матеріали провадження, з його точки зору, свідчать про те, що покази ОСОБА_14 являються неправдивими, носять характер уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин та перекладення злочину на ОСОБА_15 та повністю не підтверджуються матеріалами справи. Зазначає, що покази ОСОБА_15 підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не містять будь-яких даних, разом з матеріалами кримінального провадження про доведеність вини ОСОБА_15 у скоєних злочинах. Крім цього, зазначає, що вироком суду від 16.07.2014 року ОСОБА_15 на підставі ст.70 КК України частково приєднано покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2014 року, який не вступив в законну силу, чим порушено принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також забезпечення права на оскарження процесуальних рішень. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача, адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 які підтримали доводи апеляційних скарг, потерпілого та його адвоката ОСОБА_11 які заперечили доводи апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку , перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_14 із змінами поданими адвокатом ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_15 не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Матеріалами провадження, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, вина ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у скоєнні інкримінованих їм злочинів, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена, хоча ОСОБА_15 її не визнав та пояснив в судових засіданнях місцевого суду, що 15 травня 2013 року приблизно 12 годині 00 хвилин, дійсно знаходився разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_16 у лісопосадці по вул.Шевченка у м.Львові біля автодороги «Рясна-Руська», де вони розпалювали багаття,вживали спиртне та відпочивали. Коли він від ОСОБА_16 та ОСОБА_14 відійшов, а через деякий час повернувся, то побачив, що ОСОБА_16 лежить на землі без свідомості, а ОСОБА_14 знімає з неї ювелірні вироби. Після чого ОСОБА_14 попросив його помогти здати ювелірні вироби, які він забрав у ОСОБА_16 , в ломбард, щоб виручити кошти. Він, в свою чергу, попросив свого знайомого скористатись його паспортом та здати чотири чи п"ять колечок жовтого кольору в ломбард на його паспорт,що він і зробив.

Обвинувачений ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України винним себе визнав повністю та у судовому засіданні пояснив, що 15 травня 2013 року біля 6-00 год . зустрівся із ОСОБА_15 , з яким розпили пляшку горілки. Тоді ж ОСОБА_15 йому запропонував пограбувати спільну знайому ОСОБА_16 . Вони пішли до бабусі ОСОБА_15 , яка проживає поряд, де ОСОБА_15 взяв кухонний ніж та молоток,поклав ці предмети в пакет. ОСОБА_15 , встановививши свою сім-картку в телефон ОСОБА_14 , додзвонився до ОСОБА_16 та домовився із нею про зустріч орієнтовно на 10 год. в лісопосадці , що знаходиться біля мікрорайону Рясне-2. Вони разом із ОСОБА_15 зайшли в магазин ,де купили горілку, кілька пляшок пива та закуску. Коли прийшла до них ОСОБА_16 , вони розпалили в лісопосадці багаття, смажили ковбаски і розпивали спиртне. Біля 12-00год. до ОСОБА_16 хтось подзвонив по телефону і вона висловила намір від них піти на якусь призначену зустріч. Біля 12-00год. вони почали відходити від місця, де раніше сиділи. ОСОБА_16 йшла попереду із ОСОБА_15 , ОСОБА_14 йшов позаду них,тримаючи в руках пакет із ножем. ОСОБА_15 повернув голову і кивнув в його бік ,тим самим даючи вказівку, що пора починати напад. ОСОБА_14 вийняв із пакета ніж і наблизився до ОСОБА_16 , наніс ножем із-за спини круговий удар в область живота. Удар вийшов непрямий, тому ОСОБА_15 забрав у нього ніж і почав наносити ще удари по тілу ОСОБА_16 . ОСОБА_14 відвернувся, бо йому було погано. Лише після того, коли ОСОБА_15 окрикнув його, щоб той йому поміг, вони вдвох зняли із ОСОБА_16 прикраси, відтягнули тіло ОСОБА_16 в кущі, у річці помили руки, а ОСОБА_15 витягнув із пакета ніж і викинув його у річку. Речі ОСОБА_16 вони спакували в пакет і викинули його біля смітників по дорозі. Після цього він був затриманий невідомим мужчиною та працівниками міліції.

Суд першої інстанції дав належну оцінку запереченням засудженого ОСОБА_15 , не надавши їм віри, оскільки такі спрямовані на уникнення від відповідальності за скоєне, вони суперечать іншим об`єктивним доказам по справі, які місцевим судом у встановленому порядку були досліджені та підставно прийняті до уваги.

Вина засуджених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень доведена , зокрема:

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_12 про те, що 15 травня 2013 року дізнався, що його дружина ОСОБА_16 1982 року народження ,вбита. Під час вбивства у його покійної дружини ОСОБА_16 були викрадені прикраси із золота , а саме колечко з жовтого металу трикутної форми з камінцем чорного кольору вартістю 700 гривень, колечко з жовтого металу трикутної форми вартістю 700 гривень, колечко з жовтого металу у вигляді ромашки з фіолетовим камінцем вартістю 600 гривень, колечко з жовтого металу подовгастої форми у вигляді морської зірки з камінцем білого кольору вартістю 800 гривень, колечко з жовтого металу у вигляді корони вартістю 800 гривень, колечко у вигляді метелика вартістю 600 гривень, кульчиками з жовтого металу у вигляді півкола вартістю 1000 гривень, ланцюжок з жовтого металу на руку вартістю 500 гривень, мобільний телефон білого кольору типу «Смартфон» вартістю 1500 гривень, колечко з металу сірого кольору вартістю 300 гривень, гроші в сумі 52 гривні, а всього майна на загальну суму 7 552 гривень.

- показаннями свідка ОСОБА_19 у судовому засіданні про те, що 15.05.2013 р. приблизно о 11 год. 00 хв. він проходив по лісовому масиву в районі вул.Шевченка, 303 у м.Львові на відстані 94 метрів від автодороги «Рясна-Руська» , де побачив ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які розпалювали вогнище, а коли повертався приблизно о 12 год. 10 хв., то за кілька метрів від цього місця в кущах виявив без ознак життя з розрізаним животом потерпілу ОСОБА_16 . Одразу повідомив про вбивство свого сина ОСОБА_20 , який знаходився у місці , де вбивці могли вийти із лісопосадки. Син затримав ОСОБА_14 , котрий намагався втекти, а ОСОБА_15 втік.

- показаннями свідка ОСОБА_20 , у судовому засіданні про те, що 15.05.2013 р. біля 12-20 год. він перебував в с.Рясна Руська.Йому на мобільний телефон передзвонив його батько ОСОБА_19 і розповів,що у лісопосадці виявив труп дівчини, яку перед цим бачив в компанії двох хлопців, та перепитав, чи не бачив свідок двох хлопців, які б виходили з лісу,оскільки це можуть бути вбивці дівчини. ОСОБА_20 в цей час вийшов на вулицю і побачив двох хлопців по опису подібних на тих, про яких говорив батько. Один з них ніс в руках пакет зеленого кольору, а другий спортивну сумку сірого кольору. ОСОБА_20 почав рухатись в їх сторону ,приблизившись ,крикнув щоб вони зупинились. Вони почали з"ясовувати , що свідок від них хоче, після чого ОСОБА_20 одного із них штовхнув, вони почали шарпатись, під час цього всі речі, що мали в руках викинули і почали втікати. Одного із них свідок ОСОБА_20 , наздогнав і збив з ніг. Одночасно до них підбігли працівники міліції, які затримали цього хлопця. У судовому засіданні свідок ствердив , що затриманий ним 15.05.2013 р. хлопець - це ОСОБА_14

- показаннями свідка ОСОБА_21 у судовому засіданні про те, що 15.05.2013 р. біля 12-20 год. він підійшов до смітників, що знаходяться в с.Рясна-Руська , щоб викинути сміття. В цей момент поблизу смітників стояло двоє хлопців, один з яких вищий на зріст, темноволосий, одягнений в світлу кофту в темну полоску та темні штани, теж щось викинув. З ним був хлопець трохи нижчий ,одягнений у темні джинси і темно-синю куртку. В цей момент до нього підійшов його знайомий ОСОБА_20 , який попросив допомогти йому затримати цих двох хлопців, які можливо вбили людину. ОСОБА_20 почав цих хлопців наздоганяти, коли наздогнав одного із них, між ними виникла шарпанина, а потім вони почали розбігатись в різні сторони. Коли свідок підбіг ближче, то побачив, що працівники міліції за допомогою ОСОБА_20 вже затримали одного із цих хлопців.

- протоколом огляду місця події від 15.05.2013р./т.1 а.с.23-54/, з якого вбачається, що місцем події являється лісопосадка на відстані 90 м від автодороги «Рясна-Руська» по вул.Шевченка, 303 у м.Львові, де було виявлено труп жінки. На відстані 7 м. від місця виявлення трупа на лісовій стежці маються сліди залишку багаття. Речі ,вилучені із місця події та із трупа невідомої жінки, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи /т.3 а.с.131-132/.

- протоколом впізнання трупа від 16.05.2-14 р. /т.1 а.с.79-80/, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_22 у трупі жінки, виявленому у лісопосадці масиву Рясне-2 15.05.2014 р. опізнав свою дружину ОСОБА_16

- протоколом затримання ОСОБА_14 від 15.05.2013 р. / т.1 а.с. 135-137/ , відповідно до якого у ОСОБА_14 було вилучено мобільний телефон «Смартфон» білого кольору та колечко сірого кольору, в якому він власноручно зазначив, що разом із ОСОБА_23 вчинив вбивство.

- протоколом затримання ОСОБА_15 від 15.05.2013 р. / т.1 а.с.146148/ , відповідно до якого у ОСОБА_15 під час затримання було виявлено та вилучено кульчики з металу жовтого кольору вигляді півкруга, браслет з металу жовтого кольору розірваний, а також гроші в сумі 1 570 гривень , в якому він власноручно зазначив, що наніс одне тілесне ушкодження в спину ззаду ножем дівчині та заволодів її майном.

- протоколом пред"явлення речей для впізнання від 12.07.2013 р. / т.3 а.с.121-123/, з якого вбачається, що із пред"явлених для впізнання чотирьох пар кульчиків з металу жовтого кольору потерпілий ОСОБА_12 опізнав кульчики під умовним номером 2, а саме кульчики із жовтого металу у вигляді півкруга , які належали його дружині ОСОБА_16

- протоколом пред"явлення речей для впізнання від 12.07.2013 р. / т.3 а.с.124-126/, з якого вбачається, що із пред"явлених для впізнання чотирьох наручних ланцюжків з металу жовтого кольору потерпілий ОСОБА_12 опізнав ланцюжок під умовним номером 3 по кольору металу та формі плетіння , який належав його дружині ОСОБА_16

- протоколом пред"явлення особи до впізнання від 16.07.2013 р. та фототаблицею до нього /т.3 а.с.158-161/ стверджується те, що свідок ОСОБА_19 опізнав ОСОБА_15 , як такого, що 15.05.2013 році об 11 год перебував у лісовому масиві разом із потерпілою ОСОБА_16 та ОСОБА_14

- протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_14 від 17.05.2013 р. / т.1 а.с.198-204/, з якого вбачається, що ОСОБА_14 показав при яких обставинах та яким способом разом із ОСОБА_15 було вбито ОСОБА_16

- переглянутими у судовому засіданні матеріалами відеозйомки до протоколу проведення слідчого експертименту із ОСОБА_14 аналогічними по змісту із протоколом проведення слідчого експерименту.

- протоколом огляду місця події від 15.05.2013 , з якого видно, що місцем події є узбіччя ґрунтової дороги на відстані 20 м від огородженої земельної ділянки по АДРЕСА_4 /т.1 а.с.55-60/ .З протоколу вбачається, що на узбіччі дороги знаходяться сміттєві баки, на відстані 1,5-1 м від яких виявлені та вилучені сумка спортивна сірого кольору та пакет зеленого кольору. У поліетиленовому пакеті виявлений молоток з дерев"яною ручкою, пляшки з-під пива.У сумці сірого кольору виявлені двостороння куртка біло-сірого кольору,яка по всій площині вкрита плямами бурого кольору, футболка чорного кольору з малюнком білого кольору з плямами бурого кольору, прозора скляна банка з рідиною прозорого кольору, косметичне дзеркальце, щітка для волосся, рожева помада, олівець чорного кольору та навушники. Вилучені речі опечатані на місці події.

- висновком судово-медичної експертизи № 407/2013 від 14.06.2013 р. стверджується, що при дослідження трупа ОСОБА_16 виявлено наступні ушкодження: дві колото різані рани в підлопатковій ділянці зліва, рана в підлопатковій ділянці справа (колено-різана), колено-різана рана по зовнішній поверхні в верхній третині правого плеча, колено-різана проникаюча рана в підребер`ї зліва, шкірна рана (колено-різана) в ділянці нижньої треті грудини, колено-різана рана в ділянці гребня тазової кістки зліва, пошкодження нижніх долей легень по задньо-бокових поверхнях, проникаюче пошкодження передньої стінки шлунку. Всі вище описані рани утворилися від дії колюче ріжучого знаряддя. В підлопаткових ділянках виявлено по одній проникаючій рані в плевральну порожнину з пошкодженням легень, Проникаюча рана живота утворилася від дії колюче ріжучого знаряддя, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Описані вище ушкодження заподіянні зажиттєво. Рани, котрі були виявлені на тілі трупа ОСОБА_16 утворилися від дії колюче-ріжачого знаряддя, типу клинка ножа. За наявних судово-медичних даних встановити послідовність заподіяння пошкоджень не надається можливим. Оскільки після заподіяння проникаючих пошкоджень смерть ОСОБА_16 не настала раптово, не виключено, що вона могла вчиняти активні дії. Смерть ОСОБА_16 настала від проникаючих колото-різаних ушкоджень грудної клітки зі сторони спини і живота, що супроводжувалось кровотечею і призвело до гострої крововтрати. / т.2 а.с.6-10/.

- з висновку медико-криміналістичної експертизи №123/2013 мк. від 11.06.2013 р. / т.2 а.с.278 - 283/ вбачається, що при дослідженні одягу та клаптів шкіри трупа ОСОБА_16 виявлено наскрізні колото-різані пошкодження, які утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа. Дані пошкодження на одязі і на клаптях шкіри могли бути спричиненими одним і тим же предметом. Не всі пошкодження на одязі співпадають за локалізацією з тілесними ушкодженнями, що можна пояснити тим, що в момент заподіяння ушкоджень одяг міг значно зміщуватись відносно тіла, що характерно для боротьби та самооборони.

Суд першої інстанції дав належну оцінку всім зібраним в кримінальному провадженні об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину засуджених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні з корисливих мотивів умисного вбивства потерпілої ОСОБА_16 під час розбійного нападу на неї, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_15 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 правильних висновків місцевого суду не спростовують, стосуються другорядних обставин, а також обставин, які органом досудового розслідування і судом першої інстанції встановлені та достатні для висновку про доведеність вини засуджених, дії яких за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України кваліфіковані вірно.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_14 , які він давав на досудовому розслідуванні в присутності двох своїх захисників / т.1 а.с.171-174, 198 204/, а також в судовому засіданні місцевого суду, в яких детально розповідав про обставини вчинення злочинів проти потерпілої разом із ОСОБА_15 , з яким станом на 15 травня 2013 року перебував у дружніх стосунках. Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_14 не мав жодних претензій до працівників міліції / т.1 а.с.134/, будь-яких підстав для самообмови чи обмови ОСОБА_15 у нього не було. В зв`язку з чим, місцевий суд підставно критично оцінив змінені показання засудженого ОСОБА_15 / т.1 а.с.146-148, 186-191, 215-218/ та віддав перевагу показанням засудженого ОСОБА_14 .

Про попередню змову засуджених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на вчинення з корисливих мотивів умисного вбивства під час розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_16 свідчить їх поведінка під час вчинення злочину та після нього, зокрема :

-взаємоузгодженість їх дій під час нападу на потерпілу ОСОБА_16 , позбавлення її життя, заволодіння її майном, а також приховування слідів злочину і трупа потерпілої;

-після чого засуджені разом покинули місце злочину, позбулися знаряддя злочину ножа, речей, належних потерпілій;

-їх обох переслідували свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які затримали ОСОБА_14 , а ОСОБА_15 вдалося втекти з ювелірними виробами, які разом знімали з тіла потерпілої ОСОБА_16 .

Покликання місцевого суду на показання свідків , які не були очевидцями вчиненого злочину відповідає вимогам закону оскільки цим свідкам були відомі обставини, які підлягали доказуванню під час кримінального провадження відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

При апеляційному провадженні колегією суддів не встановлено неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Що торкається остаточного покарання засудженим ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , то таке, на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, тобто обране судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.50,65,70 КК України.

При наведених обставинах колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг засудженого ОСОБА_15 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст.376,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 із змінами, поданими адвокатом ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 16 липня 2014 року відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без змін.

Головуючий:

Судді: