УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
Захисника ОСОБА_4
Засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява захисника ОСОБА_4 про застосування до засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, статті 1 п «в» Закону України Про амністію у 2014 році, звільнивши від покарання у вигляді позбавлення волі.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодекс.
Відповідно Закону України «Про амністію 2014 року» статті 1 пункту «в» - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб не позбавлених батьківських прав, які нам день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Відповідно до п. «є» ст.8 Закону України «Про амністію в 2014 році» не підпадають під дію Закону особи засуджені за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті людини або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть (ч.2,3 ст.146 КК України 2001 року ).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження фізичне насильство засудженими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не застосовувалось. Потерпілі вважали засуджених працівниками міліції і виконували їх вказівки. На підставі зазначених обставин суд приходить до висновку що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підпадають під обставини зазначені в п. «є» ст.8 Закону України «Про амністію в 2014 році».
Також в судовому засіданні було встановлено, що засудженими було скоєно кримінальні правопорушення середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало, ОСОБА_5 має на утриманні сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.1 т4) та дочку ОСОБА_10 23.03.2000 року(а.с.3т.4), а ОСОБА_6 має на утриманні дочку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.са.24 т.4) та сина ОСОБА_12 04.06.2014 року (а.с.25т.4), а тому клопотання підлягає задоволенню .
За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_4 слід задовольнити та застосувати до засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію 2014 року».
Керуючись ст. 539 ч.2 п.2 КПК України та ст. 1 п. в, ст. 9 абз. 3 Закону України «Про амністію 2014 року», суд,
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити та застосувати до засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію 2014 року».
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року за ч. 2 ст. 146 КК України до 5 років позбавлення волі від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію 2014 року» від відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: