Справа №10-438/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Ященка В.А.

суддів - Матуса В.В., Олійника В.Б.

з участю прокурора - Шерстюка А.О.

захисника - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали справи за апеляцією захисника ОСОБА_2 на постанову Зарічного районного суду міста Суми від 18 листопада 2010 року, якою строк тримання підвартою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю

м. Суми, раніше не судимому,

продовжено до трьох місяців,

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми з поданням, погодженим із заступником прокурора Сумської області, звернувся заступник начальника відділу СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3, який обвинувачується у розбещенні малолітніх осіб та осіб, що не досягли 16 річного віку і йому пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 156 ч. 1, 156 ч. 2 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2010 року подання заступника начальника відділу СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 було задоволено. Відносно ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців, у вв'язку із необхідністю виконання ряду слідчих дій, а підстав для зміни запобіжного заходу не має.

В поданій апеляції захисник ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_3 добровільно з'являвся на виклики до ОВС, деякі потерпілі на цей час вже допитані, між ними та обвинуваченим були проведені очні ставки. Крім того, ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, утримує матір похилого віку, а слідчим не було надано суду достатніх даних, які б підтверджували спрямованість ОСОБА_3 на ухилення від слідства та суду та перешкоджанню встановленню істини по справі. Просить постанову суду скасувати та обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника на підтримку поданої апеляції, міркування прокурора про залишення постанови без зміни, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Із протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_3 затриманий 22 вересня 2010 року за підозрою у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 156 ч.І, 156 ч. 2 КК України і 24

вересня 2010 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 органами досудового слідства обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання понад три роки позбавлення волі.

Висновок суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.ст. 148, 150, 155, 165-2, 165-3 КПК України, як за тяжкістю злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, так і за даними про особу заарештованого.

При цьому судом наведені відповідні мотиви прийнятого рішення, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Отже, доводи апеляції захисника про відсутність правових підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 є безпідставними.

Крім того, судом у винесеній постанові зазначено про причини продовження строку досудового слідства по справі та ряд оперативно-слідчих дій, які необхідно виконати в межах строків, встановлених кримінально-процесуальним законом.

Питання про відсутність підстав щодо розумності тривалості тримання під вартою, про що зазначено в апеляції захисника, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції не винуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. ( див. рішення Європейського Суду „XV. Проти Швейцарії", п. 30 ).

Так, при продовженні строку тримання під вартою до трьох місяців судом враховано не тільки те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітніх осіб, а також те, що ОСОБА_3 може ухилитись від слідства і суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя оцінюється не лише виключно на підставі суворості можливого судового вироку, а з урахуванням низки інших відповідних фактів: особи обвинуваченого, майнового стану, обставин злочину, у вчиненні якого він обвинувачується (див. рішення Суду у справі „ XV. проти Швейцарії" п. 33 з додатковими посиланнями").

Отже, є безпідставними доводи апеляції захисника ОСОБА_2 про те, що судом

не враховані дані про особу ОСОБА_3 порушені вимоги ст.ст. 148, 150 КПК України,

є безпідставними, та не дотримані вимоги Конвенції про захист прав та основних свобод

людини. »

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни постанови суду та задоволення апеляції захисника ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2010 року про продовження строку тримання під вартою до трьох місяців відносно ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_2 без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6