Справа № 591/6514/15-к
Провадження № 1-кс/591/2148/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_5 звернувся в рамках кримінального провадження №0000591 до суду з клопотанням, в якому просить скасувати накладений Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2015 року арешт на автомобіль Sкоdа Осtаvіа А5 д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що арешт було накладено необґрунтовано, на майно особи, яка не є підозрюваним, у застосуванні арешту відпала потреба.

Захисник в попередніх судових засіданнях клопотання підтримав, просив його задовольнити. В розумінні ч.2 ст.174 КПК України, неявка захисника, якого повідомлено належним чином про дату судового розгляду, не є перешкодою для проведення судового засідання.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

17 липня 2015 року приблизно о 22 годині 40 хвилин громадянин ОСОБА_6 , разом зі своїми знайомими відпочивав у кафе-барі «Тет-а-тет», що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Під час відпочинку, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_7 , його друзями, з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_8 і його знайомими з іншої, між вищевказаними особами знову виник конфлікт. Під час конфлікту учасники наносили один одному удари по різним частинам тіла, спричиняючи тілесні ушкодження, але будь-які предмети, що могли спричинити різані чи колоті рани не застосовували.

ОСОБА_6 , будучи обуреним діями потерпілого та його товаришами, вирішив наздогнати останніх, щоб продовжити конфлікт. З цією метою він сів до свого автомобіля «Lexus RX350» державний номерний знак НОМЕР_2 та поїхав в сторону руху вищевказаних чоловіків. Виявивши ОСОБА_8 та його друзів поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 зупинився та вийшов з автомобіля, разом з ним до вказаного місця приїхав його знайомий ОСОБА_9 .

При зустрічі між вищевказаним громадянами знову відбулася сварка, на ґрунті неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_6 , який відчував себе ображеним діями ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на позбавлення життя останнього.

ОСОБА_6 використовуючи предмет схожий на ніж, тримаючи його у руці, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілим, оскільки він перебував відносно нього в положенні сидячи навпочіпки, після нанесення ударів ОСОБА_9 , а також, що в даному положенні він чинити активний опір не зможе, підійшов до ОСОБА_8 та з силою наніс йому декілька ударів ножем зверху вниз в життєво важливі органи в голову та шию. Побачивши, що внаслідок завданих ударів у потерпілого розпочалася масивна крововтрата, ОСОБА_6 вважаючи свої дії достатніми для досягнення власної злочинної мети, направленої на умисне позбавлення життя ОСОБА_8 , припинив свої дії та сховав знаряддя вчинення злочину.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2015 року накладено арешт на автомобіль Sкоdа Осtаvіа А5 д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання заявлено з тих підстав, що арешт накладено необґрунтовано, також у накладенні арешту відпала потреба.

На підставі ч.2 ст.321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тому, суд вважає, що норми КПК України, які надають право обмежити користування майном особи в інтересах кримінального провадження є спеціальними по відношенню до норм ст.321 ЦК України та власне і є визначеним законом випадком обмеження права власності.

В зв`язку з цим, з огляду на передбачені ст.2 КПК України завдання кримінального провадження, обмеження права власності ОСОБА_5 на транспортний засіб нормативно передбачено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Судом встановлено, що арешт на автомобіль накладено саме з визначених ст.167 КПК України підстав, в зв`язку із наявністю на транспортному засобі слідів вчинення злочину та ідентифікуючих учасників події кримінального правопорушення ознак, а не з метою конфіскації транспортного засобу або задоволення цивільного позову.

Суд критично оцінює позицію захисника з приводу можливості накладення арешту виключно на майно підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки норма ч.2 ст.171 КПК України встановлює самостійну підставу для накладення арешту на майно будь якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що таке майно підпадає під ознаки ст.167 КПК України.

При вирішенні питання про накладення арешту слідчим суддею обґрунтовано прийняте рішення, враховано вимоги ст.173 КПК України. Доводи клопотання в частині необґрунтованості накладеного арешту можуть бути враховані апеляційним судом в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу про накладення арешту, вирішення питання про надання оцінки судовому рішенню не віднесено до компетенції слідчого судді.

Враховуючи, що досудове розслідування не закінчено, можливе проведення слідчих дій, зокрема, з використанням транспортного засобу.

Тому, повернення транспортного засобу власнику і його безпосередня експлуатація, як джерела підвищеної небезпеки, може спричини пошкодження або знищення, що зашкодить подальшому провадженню слідчих дій, унеможливить проведення повторної, додаткової експертизи.

Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що на автомобілі виявлено сліди крові людини, групову належність якої не встановлено через відсутність у експерта відповідних матеріалів.

Однак, слідчим не допитано експерта, не з`ясована можливість визначення групової належності крові в іншій експертній установі або з використанням додаткових матеріалів.

Також, не перевірена можливість проведення слідчого експерименту з використанням транспортного засобу зі свідком ОСОБА_9 , який не надавав відмови від проведення слідчого експерименту, відмовився лише від надання показів.

Крім того, прокурором не надано жодних пояснень яким чином на транспортному засобі з`явилися сліди крові людини, додатково не допитано з даного приводу свідків, не перевірено чи вчинялись протиправні дії безпосередньо з використанням транспортного засобу.

Тому, з огляду на викладені обставини, суд вважає, що скаржником не доведено, що в застосуванні арешту відпала потреба.

Отже, з контексту ч.1 ст.174 КПК України, скаржником не доведено наявність підстав для скасування арешту, тому клопотання є передчасним і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 81, 100, 101, 167, 170- 175 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування в рамках кримінального провадження №0000591 арешту на автомобіль Sкоdа Осtаvіа А5 д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані в підготовчому судовому засіданні.
Слідчий суддя ОСОБА_1