Справа № 128/422/15-к
ВИРОК
Іменем України
02 вересня 2015 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
за ч.2 ст. 286 КК України, -
17.11.2014 року о 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. 2.1 а, 2.9 а ПДР України, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння без посвідчення водія, рухаючись по автодорозі «Вінниця - Гнівань», в напрямку м. Гнівань в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, поблизу повороту на Вінницький обласний протитуберкульозний диспансер, в момент об`єктивної появи у полі його зору автобуса «БАЗ А 079.14», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився у стоячому положенні на краю смуги руху в попутному напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не обрав безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на задню частину вищевказаного автобуса. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля «BMW 525» ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 914 від 18.12.2014 року ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкрита черепно мозкова травма у вигляді рани, саден та синців на голові, крововиливу в м`які покрови голови відповідно лобно тім`яно скроневій ділянці справа, численних переломів кісток лицевого та мозкового відділів черепа, тотального субарахноїдального крововиливу, розміщення та забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді крововиливів в м`які тканини по передній та бічних поверхнях, переломів ребер з обох боків по передньо-пахвинним лініям, струсу серця та легень; закрита тупа травма живота у вигляді численних розривів печінки та гемоперитонеума; синці та садна на верхніх кінцівках, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. ОСОБА_6 за вищевказаних обставин порушив вимоги п.п. 2.1 а, 2.9 а, 12.3, 12.4, 13.3 ПДР України, де зазначено, що:
п. 2.1 а «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі :а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п. 2.9 а «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»;
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год»;
п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 556 а від 18.12.2014 року, в ситуації, яка склалася, водій автомобіля «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити зіткнення з автобусом «БАЗ А 079.14», державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України, невиконання яких знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.
Порушення вимог п. п. 2.1 а, 2.9 а, 12.3, 12.4, 13.3 ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо транспортної пригоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що померлий ОСОБА_7 був його добрим знайомим, з яким вони, перебуваючи в кафе в районі «Електромережі» м. Вінниці 17.11.2014 року, приблизно о 16 17 год. 00 хв., випили по 200 грам горілки. Подробиць ДТП він не пам`ятає. Автомобіль належить його дружині, посвідчення водія у нього вилучили за рік чи півтора до ДТП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він думав, що по дорозі не буде працівників ДАІ, тому сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння, рухався в напрямку м. Гнівань зі швидкістю приблизно 60 80 км/год. Чи бачив попереду автобус, не пам`ятає, отямився вже в лікарні, отримавши також тілесні ушкодження. Під час слухання справи в суді він намагався відшкодувати заподіяну шкоду батькам померлого ОСОБА_8 , однак за ряду обставин, цього не зробив. Про скоєне він дуже жалкує, оскільки загинув його знайомий, батьки залишилися без сина, він просить вибачення у потерпілого та просить суд його суворо не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії тяжких, згідно ч.3 ст.25 КК України є необережним; особу винного, те, що він раніше в силу ст. 89 КК України несудимий; згідно стаціонарної судово психіатричної експертизи від 29.12.2014 року ОСОБА_9 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, мін усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_9 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього виявлено змішаний розлад особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 не потребує. Згідно довідки характеристики виконкому Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 1198 від 26.11.2014 року, ОСОБА_6 характеризується посередньо, протягом 2013 2014 р.р. не працював, здійснював догляд за батьком ОСОБА_10 , інвалідом І-ї А групи, скарг від мешканців села на дану особу до сільської ради не надходило, конфліктів з сусідами не було. Згідно повідомлення УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 08.12.2014 року, ОСОБА_9 в період з 2009 2014 р.р. 6 разів притягувався до адміністративної відповідальності з призначенням адміністративного стягнення, зокрема, за ст. ст. 121 ч.6, 122 ч.1, 122-2, 126 ч.1, двічі за ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно довідки Гніванської міської лікарні Тиврівського району № 32 від 02.12.2014 року, ОСОБА_6 знаходиться на обліку у лікаря психіатра з 2010 року з діагнозом: дисоніальний розлад особистості в стані декомпенсації, ускладнений вживанням каннабіоїдів. Відповідно повідомлення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка № 2 7962 від 25.11.2014 року, ОСОБА_6 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 09.07.2014 року по 29.07.2014 року з діагнозом: дисоніальний розлад особистості в стані декомпенсації, ускладнений вживанням каннабіоїдів. Згідно повідомлення КЗ «ВОНД «Соціотерапія»» № 2984 м від 18.11.2014 року, ОСОБА_9 перебуває на диспансерному наркологічному обліку в даній установі з 29.12.2011 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та канабіоїдів. Відповідно до висновку №225 амбулаторної судово наркологічної експертизи від 27.11.2014 року, ОСОБА_6 виявляє ознаки поєднаного вживання алкоголю, канабісу та амфетаміну ІІ ст. Примусове лікування не протипоказано. Додатковою стаціонарною судово психолого психіатричною експертизою від 29.01.2015 року за № 7 визначено, що в теперішній час ОСОБА_9 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього виявлено симулятивну поведінку у особи із змішаним розладом особистості. В теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_9 може стати перед слідством та судом. Згідно висновку судово хімічної експертизи крові № 2613 від 26.11.2014 року, у ОСОБА_6 методом газово рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 1,5%0. Наявність метилового спирту, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів, не виявлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також враховує визнання ним вини в інкримінованому правопорушенні, невідшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , його думку щодо міри покарання ОСОБА_6 , згідно якої він просить покарати останнього суворо.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
З обвинуваченого підлягають до стягнення судові витрати за проведення автотехнічних, автотоварознавчої та автотехнічної транспортно трасологічної експертиз.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 - ти років 6-ти місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази: автомобіль «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на спецмайданчику в ДАІ м. Вінниці УМВС України у Вінницькій області передати власнику ОСОБА_11 ; автобус «БАЗ А 079.14», державний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на спецмайданчику в ДАІ м. Вінниці УМВС України у Вінницькій області передати власнику ОСОБА_12 ; чохол з рульового керма автомобіля BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається в кімнаті схову речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області передати власнику ОСОБА_11 ; лампочку заднього лівого ліхтаря стоп сигналу з автобуса «БАЗ А 079.14», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зберігається в кімнаті схову речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області передати власнику ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення автотехнічних, автотоварознавчої та автотехнічної транспортно трасологічної експертиз в сумі 3577 грн. 59 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: