АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/490/1804/11 Справа № 11-1524/11 Головуючий у 1 й інстанції - Ігнатенко Доповідач - Косенко Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Косенка Л.М.

суддів Деркач Н.М., Ферафонтова В.Ю.

з участю прокурора Харів Н.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року, яким засуджено

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

такого, що згідно зі ст.89 КК є не судимим,-

за ч.2 ст.307 КК на шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів на протязі вересня-листопада 2010 року на території м. Дніпропетровська за таких обставин.

У вересні 2010 року за невстановлених досудовим слідством обставин ОСОБА_1 незаконно з метою збуту придбав і зберігав за місцем свого проживання психотропну речовину: 0,8 мл кустарно виготовленого препарату із лікарських препаратів ефедрину, псевдоефедрину, який має в своєму складі «первітін».

6 вересня 2010 року у залі ігрових автоматів на вулиці Янтарній,73 названу психотропну речовину ОСОБА_1 збув за 40 грн. ОСОБА_2 - особі під вигаданим прізвищем.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_1 при невстановлених слідством обставинах незаконно з метою збуту придбав, виготовив і зберігав за місцем свого проживання в квартирі № 29 корпуса № 2 будинку № 71 на вулиці Янтарній в м. Дніпропетровську психотропну речовину - кустарно виготовлений1 препарат із лікарських препаратів ефедрину, псевдоефедрину, який має в своєму складі «первітін» у кількості 1 мл, 5,6 мл, 0,5 мл, 0,3 мл.

8 листопада 2010 року у залі ігрових автоматів на вулиці Янтарній,73 м. Дніпропетровська він повторно збув особі під вигаданим прізвищем ОСОБА_2 1,0 мл названої психотропної речовини за 40 грн. В той самий день решту раніше виготовленої ним психотропної речовини, яку засуджений з метою збуту зберігав за місцем свого проживання, було вилучено співробітниками міліції під час обшуку квартири.

На вирок засудженим ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з доповненнями.

ОСОБА_1 у своїх скаргах посилається на те, що злочини, повязані із збутом психотропної речовини, за які його засуджено, не вчиняв. Вважає, що його обмовили особи, які самі вживають наркотичні засоби. Вказує на відсутність у справі обєктивних доказів його вини в цьому злочину. Зазначає, що під час судового розгляду справи суд не дав належної оцінки доказам. Посилається ОСОБА_1, крім того, на численні порушення кримінально-процесуального закону, які, на його думку, допустили слідчі та суд при розслідуванні справи та її розгляді в судовому засіданні. Скаржиться він також на необєктивність та упередженість слідства та суду по його справі, а також на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, тому просить вирок щодо нього скасувати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора Харів Н.А. про залишення без задоволення апеляції засудженого, а вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 в учиненні злочинів за обставин, названих у вироку, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

З викладеними в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_1 доводами про безпідставність засудження його за зазначений у вироку злочин колегія суддів не може погодитися.

Як видно з показань засудженого на досудовому слідстві та в судовому засіданні, він частково визнав свою вину в зазначеному у вироку злочині, детально розповів, за яких обставин він його учинив. Зокрема, детально розповідав, за яких обставин 8 листопада 2010 року зустрівся з ОСОБА_2, в якому місці його затримали співробітники міліції, що в нього було вилучено при затриманні, а також не заперечував вилучення у нього дома зазначених в протоколі речовини під час обшуку, даючи при цьому зазначеним обставинам свої пояснення.

Згідно з показаннями ОСОБА_1 на досудовому засіданні саме він за місцем свого проживання виготовив і зберігав без мети збуту «первітін», який було вилучено під час обшуку. ОСОБА_1 розповідав, що 8 листопада 2010 року під час затримання у нього були вилучені гроші, які «світилися» так само, як і його долоні рук. Під час допитів заявляв, що огляд його одягу та обшук квартири було проведено в присутності понятих, ніяких скарг з цього приводу не заявляв. Однак стверджував, що 6 вересня він не збував «первітін» Монаху.

В подальшому на досудовому слідстві та в судовому засіданні ОСОБА_1, хоча і не визнавав себе винуватим у збуту «первітіну» Монаху 6 вересня і 8 листопада 2010 року, продовжував підтверджувати свої попередні показання про події 8 листопада 2010 року: про зустріч з ОСОБА_2 в залі ігрових автоматів, затримання його через декілька хвилин після цього і проведення обшуку його квартири.

Свідок під вигаданим прізвищем ОСОБА_2 показав, що 6 вересня і 8 листопада 2010 року дав згоду співробітникам міліції на свою участь в оперативній закупівлі психотропної речовини «первітіну» у ОСОБА_1 та підтвердив, що за обставин, викладених у вироку, він у присутності понятих два рази купував у засудженого «первітін», кожного разу передаючи йому помічені гроші.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які були понятими під час проведення оперативних закупівель психотропної речовини у ОСОБА_1, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6, крім того, були присутніми під час особистого огляду засудженого та обшуку в його квартирі, показали про придбання особою під прізвищем Монах психотропної речовини «первітіну» у ОСОБА_1, підтвердили факт виявлення в останнього як зазначеної речовини, так і помічених співробітниками міліції грошей.

Показання названих свідків про обставини проведення оперативних закупівель в засудженого психотропної речовини узгоджуються з даними протоколів огляду одягу ОСОБА_2, грошей, які останнім в подальшому було передано засудженому, даними протоколів огляду ОСОБА_1 і обшуку його квартири про вилучення в нього помічених грошей і названої речовини у присутності понятих, які в подальшому були допитані як свідки. При чому про те, що вилучені в Монаха і ОСОБА_1 речовини є «первітіном», останні заявили відразу ще до дослідження їх експертним шляхом.

Наведені обставини про обшук в квартирі ОСОБА_1 і вилучення в нього медичних шприців й інших препаратів, а також про виявлення в засудженого помічених грошей, про наявність слідів спеціального засобу на руках засудженого в суді підтвердила і свідок ОСОБА_7

З висновків судово-хімічних експертиз убачається, що вилучені в ОСОБА_2 речовини при обставинах, викладених у вироку, 6 вересня і 8 листопада 2010 року, а також 8 листопада у ОСОБА_1 дійсно є психотропною речовиною кустарно виготовленим препаратом із лікарських препаратів ефедрину, псевдоефедрину, який має в своєму складі «первітін». При цьому психотропні речовини, вилучені 8 листопада 2010 року в Монаха при проведенні оперативної закупівлі і ОСОБА_1 під час обшуку його квартири, є однорідними.

Про винуватість ОСОБА_1 свідчать і висновки судово-хімічної експертизи про спільну родову належність слідів хімічної речовини з люмінесценцією жовтого кольору в ультрафіолетових променях на банкнотах вилучених у ОСОБА_1 грошей і змивах з долоней рук засудженого.

Оцінивши зазначені докази в сукупності, суд обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в незаконному придбанні, виготовленні й зберіганні психотропної речовини з метою збуту, а також в незаконному збуті цих засобів. Тому твердження в апеляційних скаргах засудженого про те, що він не вчиняв зазначених злочинів, є безпідставними.

Засуджений ОСОБА_1 в своїх скаргах хоч і твердить про необхідність скасування вироку у звязку з неповнотою досудового і судового слідства та фальсифікацією матеріалів справи, але водночас він взагалі не оцінює власні дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Між тим згідно з поясненнями ОСОБА_1 в стадії досудового слідства, які їм не заперечувалися і в судовому засіданні, засуджений з 2007 року вживає психотропну речовину «первітін», яку виготовляє за місцем свого проживання.

ОСОБА_1 визнав і це встановлено матеріалами справи, що 8 листопада 2010 року в залі ігрових автоматів по вулиці Янтарній,73 у м. Дніпропетровську він мав зустріч з ОСОБА_2, а потім по дорозі додому його затримали працівники міліції, які в присутності понятих оглянули його одяг, вилучили гроші, які світилися так само, як і його руки. Не заперечував, що під час обшуку в квартирі у нього вилучена речовина, медичні шприци й інші предмети, зазначені в протоколу обшуку.

Що стосується обставин подій, які мали місце 6 вересня 2010 року, коли згідно обвинувачення, ОСОБА_1 збув «первітін» Монаху, то як убачається з показань засудженого на досудовому слідстві і під час судового розгляду справи, він не зміг пояснити, чим був зайнятий в цей день, оскільки не памятає.

Таким чином, твердження в апеляційних скаргах ОСОБА_1 про те, що він не учиняв придбання, виготовлення, зберігання й збут психотропних речовин, частково спростовується його ж показаннями на досудовому слідстві й в судовому засіданні.

Крім того, показання ОСОБА_8 про обставини вчинення зазначеного злочину узгоджуються з показаннями допитаних у справі свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, підтверджуються даними протоколів оперативної закупівлі, огляду одягу ОСОБА_1 і обшуку квартири засудженого про те, за яких обставин, де і в яких осіб було вилучено як помічені гроші, так і речовину, та з висновками судово-хімічних експертиз, згідно з якими вилучена в ОСОБА_2 і ОСОБА_1 речовина є психотропною, до складу якої входить «первітін».

Твердження в скаргах ОСОБА_1 про те, що показанням допитаних у справі свідків, які, на думку засудженого, в силу залежності їх від вживання наркотичних засобів обмовили його у злочинах, суд не надав належної оцінки і не врахував у вироку, є безпідставними, оскільки згідно з матеріалами справи та вироком показання цих свідків досліджені в судовому засіданні і належним чином оцінені. При цьому відповідно до вимог ст.334 КПК суд у вироку зазначив мотиви, з яких він узяв до уваги показання зазначених свідків.

Слід зазначити, що в показаннях названих осіб містяться певні розбіжності про обставини проведення оперативної закупівлі психотропної речовини, про колір вилученої в ОСОБА_2 рідини, про те, в яких місцях рук засудженого виявлені сліди спеціального засобу тощо. Однак на стадії досудового слідства і під час судового розгляду справи ці неточності були усунуті.

При оцінці цих розбіжностей не можна не взяти до уваги те, що з моменту проведення зазначених слідчих дій пройшов значний час, кожний учасник тих подій міг по-різному запамятовувати окремі їх деталі і припустити неточностей. Однак ці розбіжності не можуть ставити під сумнів показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, за яких обставин 6 вересня і 8 листопада 2010 року ОСОБА_1 збув Монаху «первітін». А тому колегія суддів відкидає викладені в скаргах засудженого заяви про недостовірність показань цих свідків.

Отже, ставити під сумнів показання зазначених свідків підстав немає. Вони узгоджуються з дослідженими і наведеними у вироку доказами, тому неможна вважати, що ці свідки обмовили засудженого в цьому злочину, як про це ОСОБА_1 безпідставно наголошує в скаргах.

Доводи засудженого про те, що експертизи по справі проведено несвоєчасно і тому їх висновки неможна брати до уваги, є безпідставними, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою зясовано всі обставини злочину, повязаного із збутом психотропної речовини.

Виходячи з наведеного, немає підстав додатково зясовувати ще якісь обставини, які не мають суттєвого значення для встановлення істини у справі, як наприклад, проведення дактилоскопічної експертизи медичних шприців з психотропною речовиною, що визнані речовими доказами, і огляду їх у суді тощо, про що йдеться в скаргах засудженого.

Оцінивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, а також в незаконному її збуті 6 вересня і 8 листопада 2010 року ОСОБА_2

Такі дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України.

Слід визнати необгрунтованими й доводи в скарзі ОСОБА_1 про фальсифікацію матеріалів справи слідчими органами та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необєктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи.

Вивченням матеріалів справи не встановлено обєктивних даних про те, що під час досудового слідства і судового розгляду справи на ОСОБА_8 або інших осіб, зокрема, на ОСОБА_9, чинився тиск з метою отримання показань, які потрібні були слідчим і суду.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що допити засудженого, на яких він давав частково визнавальні свідчення, що покладені в основу обвинувачення, а також огляд одягу засудженого, обшук його квартири проводилися у відповідності з вимогами процесуального закону і жодних зауважень з його боку щодо проведених слідчих дій не було, що засвідчено підписами засудженого. Тому доводи в апеляціях ОСОБА_1 про примусовість чи неправильність показань ним на слідстві та у суді, а також його заяви про те, що помічені гроші і психотропна речовина, що були вилучені в засудженого, йому підкинули співробітники міліції під час слідчих дій, є надуманими і неспроможними.

Не можна погодитися і з тим, що по справі була допущена фальсифікація матеріалів, яка вплинула на правильність вирішення справи, оскільки суд не посилався у справі на докази, які могли викликати сумніви з точки зору їх отримання у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону.

Доводи засудженого про те, що деякі обставини справи не досліджені, а також про те, що у справі залишились не усунутими суперечності та сумніви щодо його причетності до вчинення зазначеного у вироку злочину, з матеріалів справи не випливають, а тому є безпідставними.

Не можна погодитися і з твердженнями ОСОБА_1 стосовно того, що розгляд справи і досудове слідство відносно нього велися упереджено, з обвинувальним ухилом. Так, з матеріалів справи видно, що як органами досудового слідства, так і судом були досліджені всі докази, що є у справі, кожному з цих доказів дана належна оцінка.

Покладені в основу обвинувального вироку докази сумніву не викликають, їх сукупністю спростовуються доводи, наведені в апеляціях засудженого, про непричетність його до вчинення зазначених злочинів.

Не встановлено й істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаної кримінальної справи, її розслідуванні, допитах ОСОБА_1, його затриманні, проведенні обшуку квартири, експертиз й інших слідчих дій та під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для помякшення призначеного ОСОБА_1 покарання колегія суддів не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляціях засудженого доводи про те, що вирок стосовно нього підлягає скасуванню у звязку з неповнотою досудового і судового слідства, неправильним застосуванням кримінального закону та численними порушеннями кримінально-процесуального закону, які на його думку допустили слідчі та суд, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 учинив умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК є тяжким. Згідно ст.7 Закону України від 8 липня 2011 року «Про амністію у 2011 році» амністія не застосовується до осіб, яких притягнуто до кримінальної відповідальності чи засуджено за злочини, передбачені ст.307 КК України. Тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за амністією, про що є посилання в скаргах засудженого, колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 з внесеними до неї доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року, яким засуджено ОСОБА_1, залишити без зміни.

Судді