Справа № 156/417/15-к Провадження №11-кп/773/421/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника неповнолітнього ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000196 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 27 липня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працює, раніше судимий вироком Любомльського районного суду від 23 листопада 2005 року за ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.02.2009 року умовно-достроково звільнений від не відбутого покарання строком на 1 рік, 5 місяців та 23 дні із встановленням адміністративного нагляду терміном 1 один рік,

- засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 (чотири) роки та шість місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років та шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених судом покарань, остаточно визначено ОСОБА_7 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, вирок суду першої інстанції щодо яких в апеляційному порядку не оскаржувався.

Захід забезпечення кримінального провадження заставу ОСОБА_7 змінено на тримання під вартою. ОСОБА_7 взято під варту в залі суду.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 27 липня 2015 року, тобто з моменту взяття під варту.

Зараховано в строк відбуття ОСОБА_7 покарання період з 13 березня 2015 року по 31 березня 2015 року включно.

Грошові кошти в сумі 60900,00 (шістдесят тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп., що знаходяться на депозитному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, внесені ОСОБА_15 згідно квитанції №71 від 30.03.2015 року, для забезпечення запобіжного заходу як застави, за вирахуванням суми задоволених судових витрат та цивільного позову, що підлягають стягненню з ОСОБА_7 в розмірі (60900,00 - 7417,71), тобто 53482,29 грн. повернуто заставодавцю ОСОБА_15 .

Стягнуто судові витрати за проведення судово-товарознавчих, трасологічної та дактилоскопічної експертиз в користь держави: -солідарно з ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_16 , - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в сумі 1227 грн.; - солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 4034,14 грн.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління виконкому Нововолинської міської ради збитки, понесені на лікування потерпілого ОСОБА_17 в сумі 6190,71 грн.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду обвинувачені ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України визнані винними та засуджені за вчинення ряду крадіжок чужого майна, грабежі та розбої при наступних обставинах.

Так, 04 серпня 2014 року близько 01 год. ночі ОСОБА_7 за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України (тобто у зв`язку зі смертю останнього), переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, шляхом розбиття стіни, проникли в гаражне приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_19 , звідки таємно викрали бувші у вжитку бензопилу марки «STEEL TS600» залишковою вартістю 1600 грн., два автомобільних диска R13 вартістю 200 грн., вентилятор напільний вартістю 1500грн, пістолет для заклепок вартістю 580 грн., набір свердел вартістю 200 грн., три автомобільних колеса в зборі із зимовими шинами розміром 175Х70 R13 вартістю 1500 грн., лебідку марки «Frame» вартістю 3500 грн., електродриль вартістю 890 грн., електропилку вартістю 1000 грн., кутову шліфувальну машину марки «DWT» вартістю 1500 грн., бензокосу марки «Урал» вартістю 1630 грн., зварювальний апарат марки «Темп» вартістю 3000 грн., 5 л. бензину вартістю 45 грн., 5 л. автомобільного масла вартістю 300 грн., 1 л. масла до бензокоси вартістю 50 грн., та новий масляний фільтр до автомобіля марки «ВАЗ 2101» вартістю 100 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 17595,00 грн.

Також, в жовтні 2014 року ОСОБА_20 , за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, переслідуючи корисливий мотив, повторно, діючи умисно, шляхом пошкодження вікна проникли до приміщення пилорами котра належить ОСОБА_21 та знаходиться в с. Мовників Іваничівського району, звідки таємно викрали електричний двигун потужністю 32 кВт, вартістю 3000 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на вказану суму.

18 січня 2015 близько 22 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_22 провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, та неповнолітнім ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, повторно, діючи умисно, шляхом пошкодження вікна, проникли до приміщення млина за адресою с. Литовеж, Іваничівського району, звідки таємно викрали металевий сейф вартістю 1500,0 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 2000,00 грн., набір гайкових ключів марки «Кінг - Рой», залишковою вартістю 900 грн., власно виготовлений зварювальний апарат вартістю 370,0 грн., кутову шліфувальну машину марки «Ferm» залишковою вартістю 420,0 грн., водяний насос марки «Einhell» вартістю 490,0 грн. та три електричних двигуни потужністю 1,5 кВт, вартістю 150,00 грн. кожен. Такими діями заподіяли потерпілому ОСОБА_23 збитків на суму 6130,00 грн.

Крім цього, 18 січня 2015 близько 23 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п.5, ч.1 ст.284 КПК України та неповнолітнім ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, повторно, діючи умисно, шляхом пошкодження навісного замка, проникли до складського приміщення за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали два набори ключів вартістю 250,00 грн. кожний, зварювальний апарат марки «Ресанта» моделі «220ПН», залишковою вартістю 1275,00 грн., електричний подовжувач довжиною 30 м. вартістю 240,00 грн., кабель прикурювача автомобіля вартістю 120,00 грн., електроточило на два круги вартістю 250,00 грн., електродриль вартістю 170,00 грн., нову шкіряну куртку чорного кольору вартістю 700,00 грн., та нові шкіряні черевики чорного кольору вартістю 600,00 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_23 збитків на загальну суму 3855,00 грн.

Так, 08 листопада 2014 року, близько 23 год. неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, керуючись корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном, діючи спільно, повторно, шляхом вільного доступу, відчинивши вхідні двері, які не були зачинені на замок, проникли до житлового будинку ОСОБА_24 за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 1700,00 грн., бувший у вжитку мобільний телефон марки "Samsung SGH-X820" імей № НОМЕР_1 , вартістю 470,00 грн., бінокль вартістю 300,00 грн., портативний DVD програвач марки "Bravis" вартістю 400,00 грн., нову бензопилу марки "Husquarna 142-15" вартістю 2500,00 грн., 154 колекційні монети, вартість яких станом на 09.11.2014 становить 31552,00 грн. Таким чином, завдали потерпілому ОСОБА_24 матеріальних збитків на загальну суму 36922,00 грн.

Крім цього, на початку листопада 2014 року, близько 23 год. неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, керуючись корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном, діючи спільно, повторно, шляхом вільного доступу, відчинивши дверцята, які не були зачинені на замок, проникли до приміщення гаражу, який розташований на території господарства в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали бувші у вжитку перфоратор марки «Makita» моделі «HR2450», залишковою вартістю 735,00 грн.; кутову шліфувальну машину марки «Інтерскол» моделі «УШМ-125/900», залишкова вартість якого становить 780,00 грн.; автомобільний зарядний пристрій типу «УЗА1-220-12/6УЗ», залишковою вартістю 275,00 грн., аерограф (пульверизатор) марки «Walcom» моделі «Slim hlvp», залишковою вартістю 1900,00 грн., циркулярну пилу марки «Eurocraft», залишковою вартістю 1750,00 грн.; бензопилу марки «Husquarna» вартістю 1500,00 грн., електродриль марки «Бош», викрутку марки «Бош» вартістю 30,00 грн., металеву каністру зеленого кольору ємністю 10 л. вартістю 45,00 грн., заповненою повністю бензином марки А-95 вартістю 185,00 грн., два автомобільних колеса R13, 165/55 з дисками вартістю 1200,00 грн., шуруповерт вартістю 70,00 грн., зварювальний апарат марки «Енергія» вартістю 970,00 грн., набір гайкових ключів у валізі вартістю 800,00 грн. Таким чином, завдали потерпілому ОСОБА_24 матеріальних збитків на загальну суму 10 240,0 грн.

Також, 18 січня 2015 року близько опівночі, неповнолітній ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, переслідуючи корисливий мотив, повторно, діючи умисно, шляхом пошкодження навісного замка, проникли до приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований в АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 9 420,0 грн., металеву каністру ємністю 10 л. вартістю 50,00 грн., заповнену бензином марки А-92 вартістю 265,00 грн., 9 обрізних кругів до кутової шліфувальної машини діаметром 230 мм вартістю 90,00 грн. та 20 обрізних кругів до кутової шліфувальної машини діаметром 125 мм вартістю 100,00 грн. та два блоки цигарок іноземного виробництва марки «NZ black» вартістю 60,00 грн. кожен. Таким чином, викрали майна в потерпілого ОСОБА_25 на загальну суму 10 045,00 грн.

На початку листопада 2014 року близько 22 год. ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, переслідуючи корисливий мотив направлений на заволодіння чужим майном, діючи спільно, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_24 , а саме завдавши кілька ударів ногами та руками по тілу останнього, відкрито викрали з кишені куртки грошові кошти в сумі 50,00 гривень, мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5130 XpressMusic, залишковою вартістю 800,00 грн. та в`язку з ключами та жетоном шахтаря вартістю 125,00 грн. Таким чином, відкрито викрали майна у ОСОБА_24 на загальну суму 975,00 грн.

Також, 25 січня 2015 близько 23 год. ОСОБА_7 діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_18 , провадження відносно якого закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету заволодіти чужим майном, шляхом застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, прибули на автомобілі марки «ЗАЗ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_18 до приміщення магазину в АДРЕСА_5 . Після чого, узявши із салону автомобіля дерев`яні палиці, схожі на бити та прикривши обличчя масками із тканини, вчинили напад на ОСОБА_17 , який у вказаний час вийшов із магазину на вулицю. В ході нападу ОСОБА_18 та ОСОБА_7 почали наносити удари дерев`яними палицями по правій нозі, голові та лівій руці потерпілого ОСОБА_17 . В результаті нанесених ударів спричинили останньому тілесні ушкодження. Після того як потерпілий ОСОБА_17 від заподіяних ударів упав на землю та не чинив ніякого опору ОСОБА_18 та ОСОБА_7 заволоділи сумочкою потерпілого ОСОБА_17 , яка була при ньому та в якій знаходились грошові кошти в сумі 2200 грн., 50 польських злотих, 80 доларів США, посвідчення водія, банківська пенсійна картка на ім`я ОСОБА_17 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Форд Транзит». Заволодівши сумочкою потерпілого ОСОБА_18 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли. Такими своїми діями обвинувачені завдали потерпілому ОСОБА_17 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я та завдали матеріальної шкоди на загальну суму 3 676,55 грн.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи кваліфікації дій обвинувачених та призначеного їм покарання вказує на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону в частині повернення суми застави.

Вказує, що вироком суду застава повернута частково за вирахуванням суми задоволених судових витрат та цивільного позову. Проте суд помилково прийшов до такого висновку, оскільки відповідно до п. 11 ст. 182 КПК України застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою, а під час судового розгляду провадження така згода заставодавця ОСОБА_15 не давалась.

Просить вирок суду змінити та повернути грошові кошти у сумі 60 900,00 грн. заставодавцю ОСОБА_15 без вирахування суми задоволених судових витрат та цивільного позову.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 у поданій апеляційній скарзі вказує на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_7 своєї вини у вчинені крадіжок майна 04 серпня 2015 року та 18 січня 2015 року не визнає і стверджує, що його оговорюють під впливом працівників міліції. Вказує, що винуватість ОСОБА_26 підтверджується лише показаннями інших обвинувачених та свідка ОСОБА_27 , який сам брав участь у злочині. Зазначає, що при проведені обшуку у ОСОБА_7 викраденого майна не вилучено, а будь-яких матеріальних слідів, що підтверджували б участь останнього в крадіжках не здобуто.

Також зазначає, що судом не спростовані покази свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які в судовому засіданні ствердили, що 18 січня 2015 року ОСОБА_7 знаходився у них вдома і тому не міг у цей вечір вчинити крадіжку. Вказує, що судом не було досліджено ряд доказів, а саме: протоколи огляду місця події, слідчого експерименту та витягу ЄРДР.

Щодо розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 25 січня 2015 року, то адвокат ОСОБА_12 посилається на розбіжності показань ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві, так і свідка ОСОБА_30 , який в судовому засіданні ствердив, що впізнав ОСОБА_7 по силуету, а раніше казав про «якогось» пасажира. Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні казав, що ОСОБА_18 заходив до нього в магазин, а ОСОБА_7 він не бачив. Заяву на останнього написав, бо так сказав слідчий, для того щоб заарештувати ОСОБА_7 .

Вказує, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 повністю підтвердили непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_17 , пояснивши суду, що обвинувачений в момент нападу на ОСОБА_17 знаходився вдома. Свідок ОСОБА_35 доповнив, що майном ОСОБА_17 заволоділи ОСОБА_18 і ОСОБА_8 .

При дослідженні доказів по цьому епізоду судом було допущено істотне порушення вимог КПК України, а саме не було досліджено ряду доказів, а лише оголошено, що такі існують.

Висновок судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_17 , на який суд посилається у вироку, є неналежним доказом, оскільки для проведення експертизи експерт самостійно збирав відомості про стан здоров`я потерпілого, що є порушення положень Інструкції про призначення і проведення судових експертиз.

У вироку суд послався на показання ОСОБА_9 , яких він в суді не казав, а саме про те, що чув розмову між ОСОБА_7 і ОСОБА_18 про намір вчинити напад на ОСОБА_17 .

Також вказує, що суд безпідставно змінив ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою та незаконно, без згоди заставодавця, частину застави звернув на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Просить вирок Іваничівського районного суду від 27 липня 2015 року скасувати та постановити щодо ОСОБА_7 виправдувальний вирок.

В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_12 свої апеляційні вимоги змінив, просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які апеляцію підтримали просили вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, апеляцію захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 в частині повернення суми застави підтримав, в решті заперечив, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника та представника неповнолітнього ОСОБА_11 , які апеляцію прокурора підтримали, а апеляцію адвоката ОСОБА_12 заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляція захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_7 до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну юридичну оцінку. Дії ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення; за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Така кваліфікація дій ОСОБА_7 є правильною, а його винуватість у вчинених злочинах повністю стверджується зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Винуватість ОСОБА_7 у незаконному заволодінні 04 серпня 2014 року майном потерпілої ОСОБА_19 з гаражного приміщення в с. Литовеж за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 крім іншого підтверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , які він давав як на досудовому слідстві (Т.4 а.с.58-63) так і у суді першої інстанції, що об`єктивно підтверджується інформацією, яка міститься на технічному носії інформації.

З пояснень ОСОБА_8 встановлено, що 04 серпня 2014 року до нього зателефонував ОСОБА_18 і сказав, щоб той прийшов до нього додому поговорити, де останній запропонував ОСОБА_8 поїхати подивитись гараж його дядька чи ніхто туди не вліз і нічого не вкрав. Разом вони поїхали до домогосподарства біля лісу в с.Литовеж, яке ОСОБА_36 обійшов та перевірив чи закриті двері. Потім вони повернулись додому до ОСОБА_18 , де він подзвонив до ОСОБА_7 . Взявши кувалду та лом всі разом пішли до гаража, де ОСОБА_18 з ОСОБА_7 кувалдою розбили стіну, ОСОБА_8 стояв на дорозі, дивився чи ніхто не йде. З гаража викрали бензопилу, автомобільні диски, вентилятор, пістолет для заклепок, набір свердел, колеса та ряд електроінструментів, які ОСОБА_18 подавав, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 носили до дороги, де стояв автомобіль, пригнаний ОСОБА_37 про що заздалегідь попросив його ОСОБА_18 . Погрузивши інструменти всі разом поїхали звідти. ОСОБА_18 завіз ОСОБА_8 додому забравши з собою все викрадене з гаража, крім однієї бензопили, яку забрав ОСОБА_38 .

Крім цього винуватість ОСОБА_7 підтверджується іншими належними та допустимими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05 серпня 2014 року (Т.2 а.с.126-131) відповідно до якого, при огляді приміщення в АДРЕСА_2 , де було здійснено крадіжку, було виявлено пошкоджену стіну.

Ряд речей викрадених з гаража потерпілої ОСОБА_19 було вилучено у ОСОБА_8 та ОСОБА_39 , що підтверджується протоколами огляду місця події від 30 січня 2015 року та 31 січня 2015 року відповідно (т.2 а.с.133-135, т.2 а.с.138). Під час слідчого експерименту 25 березня 2015 року ОСОБА_8 уточнив час, місце та спосіб вчинення ним разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_18 крадіжки з гаража.

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні повідомив, що речі, які у нього були вилучені при огляді, привіз ОСОБА_36 сказавши, що це звичайний конфіскат.

Винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні на початку жовтня 2014 року за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 з приміщення пилорами в с. Мовники Іваничівського району, належного ОСОБА_21 майна об`єктивно підтверджується:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 (т.4 а.с.62) з яких вбачається, що у жовтні 2014 року близько 22 год. до нього на автомобілі марки «Таврія» приїхав ОСОБА_18 та попросив перенести одну річ. Після цього заїхали до ОСОБА_7 , де залишили машину. Всі разом пішки пішли до пилорами в с.Мовники. ОСОБА_8 залишився стояти на дорозі, а ОСОБА_7 і ОСОБА_18 через розбите вікно залізли в приміщення, де розібрали двигун.

Наступного дня близько 24 год. всі разом знову проникли в приміщення пилорами звідки до дороги винесли розібраний електродвигун, носити допомагав також ОСОБА_27 . Потім автомобілем ОСОБА_18 , якого пригнав ОСОБА_7 , викрадений двигун завезли додому до ОСОБА_18 .

Аналогічні показання ОСОБА_8 дав і в суді першої інстанції.

- показаннями батька ОСОБА_18 ОСОБА_41 , який у судовому засіданні ствердив, що його син разом з ОСОБА_8 привезли додому електродвигун у розібраному стані, сказали, що він продається, радились щодо купівлі;

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_27 , який ствердив, що за проханням ОСОБА_18 допомагав винести і погрузити в машину двигун. При цьому також були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , який пізніше завіз його додому;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 квітня 2015 року з фото таблицями (т.4 а.с.70-75), де ОСОБА_8 детально вказав на місце та спосіб вчинення разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_42 крадіжки електродвигуна.

Наведені вище обставини вказують, що обвинувачені вчинили злочини за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням у приміщення, тобто, їх дії носили спільний характер і умисел ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 був направлений на таємне викрадення чужого майна з гаража належного ОСОБА_19 та з пилорами належній ОСОБА_21 . За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що обвинувачені є співвиконавцями даного злочину і вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України.

Тому, доводи захисника ОСОБА_7 , щодо неучасті останнього у цих злочинах повністю спростовуються наведеними вище доказами.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки чужого майна за попередньою змовою в групі з ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 18 січня 2015 року з приміщення млину та складу, які належать ОСОБА_23 за адресою с. Литовеж Іваничівського району на загальну суму 9 985,00 грн. стверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який на досудовому слідстві та у суді першої інстанції показав, що 18 січня 2015 року до нього та до ОСОБА_7 і ОСОБА_9 подзвонив ОСОБА_18 . Зібравшись всі разом пішли до млина, де мали викрасти двигуни.

Прийшовши до млина близько 22 години, розподілили між собою ролі. ОСОБА_20 і ОСОБА_18 вийняли вікно, залізли в приміщення і з другого поверху млина винесли електродвигуни та сейф, зварювальний апарат, водяний насос, набір гайкових ключів та шліфувальну машину. ОСОБА_9 та ОСОБА_43 стояли надворі і спостерігали за обстановкою. Всі разом ці речі поносили до дороги звідки пізніше забрали автомобілем ОСОБА_18 .

Далі, близько 23 години того ж дня, всі четверо здійснили крадіжку зі складу, який також належить ОСОБА_23 .

При цьому, ОСОБА_20 та ОСОБА_18 перелізли через паркан та зламали навісний замок на складському приміщенні проникли в середину звідки винесли ряд електроінструментів, а саме: два набори ключів, зварювальний апарат, електричний подовжувач, кабель прикурювача автомобіля, електроточило, електродриль, шкіряну куртку та нові шкіряні черевики чорного кольору. Роль ОСОБА_9 та ОСОБА_8 полягала у спостереженні за обстановкою чи ніхто не йде. Потім всі разом ці речі поносили в автомобіль ОСОБА_18 , який обіцяв поділитись грошима після реалізації викрадених речей.

Аналогічні показання щодо обставин вчинення цих злочинів на досудовому слідстві (Т.4 а.с.24-26) та у суді першої інстанції також дав обвинувачений ОСОБА_9 , що підтверджується звукозаписом його показань.

Показання ОСОБА_9 та ОСОБА_44 об`єктивно узгоджуються між собою та іншими зібраними у справі доказами, а тому суд першої інстанції правильно визнав їх достовірними, належними і допустимими та поклав в основу обвинувального вироку. Показання ОСОБА_7 , щодо заперечення своєї співучасті у крадіжках суд першої інстанції до уваги правомірно не взяв. Висновки суду щодо вказаних обставин є правильними і сумніву не викликають.

Частина викрадених у ОСОБА_23 речей, зокрема кутова шліфувальна машинка, зварювальний апарат, набір ключів та інше, були добровільно видані ОСОБА_8 (Т.2 а.с.136) та вилучені працівниками міліції під час огляду його місця проживання, що стверджується протоколом огляду місця події від 30 січня 2015 року (т.2 а.с.133-135), та протоколом огляду цих предметів від 07 березня 2015 року (т.3 а.с.21-25), що також підтверджує правдивість показань ОСОБА_9 та ОСОБА_44 щодо обставин вчинення цих кримінальних правопорушень.

Тому доводи захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, що у провадженні відсутні докази винуватості ОСОБА_20 у вчиненні крадіжок лише через те, що у нього не було вилучено викрадених речей, судом до уваги не приймаються як і його посилання на показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які нібито підтверджують, що 18 січня 2015 року ОСОБА_20 був у них вдома, тому не міг брати участь у крадіжці у цей день чи вечір. З показань цих свідків у суді першої інстанції, вбачається, що 18 січня 2015 року близько 17-18 години ОСОБА_20 приїхав в гості до ОСОБА_28 і пробув у них до ранку. Однак ці показання будь-якими доказами не підтверджуються та не узгоджуються з іншими доказами у провадженні, тому суд правомірно не взяв їх до уваги.

Також суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини подій 25 січня 2015 року щодо розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 , вчиненого у поєднанні з насильством за попередньою змовою групою осіб.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину у співучасті з ОСОБА_45 підтверджуються зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_17 , який ствердив, що 25 січня 2015 року він перебував у магазині, який розташований в АДРЕСА_5 та належить його дружині ОСОБА_46 . Після закінчення робочого дня близько 22-00 год. він почав прибирати та виносити ящики з магазину до власного автомобіля, який стояв неподалік.

На плече надів сумочку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 2200 грн., 50 польських злотих, 80 доларів США, посвідчення водія, банківська пенсійна картка на його ім`я та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Форд Транзит».

Коли підійшов до бокових дверей свого автомобіля, то побачив, що з передньої частини автомобіля до нього наближається особа в масці, одягнена в джинси синього кольору та темну куртку. В руках цього чоловіка була дерев`яна бита. Нічого не пояснюючи, він вдарив його палицею по голові. Він почав закриватись від ударів лівою рукою, при цьому чоловік в масці знову вдарив його по лівій руці. Після цього потерпілий підвівся та хотів тікати до приміщення магазину, однак чоловік в масці сильно штовхнув його і останній впав на землю. Коли він хотів підвестися, то в цей час до нього підійшов другий чоловік, який теж був в масці, одягнений в темний одяг та в руках тримав дерев`яну биту, якою вдарив його по лівій стороні та штовхнув, внаслідок чого останній знову впав. Після цього вони шарпаючи вихватили сумку та побігли в напрямку клубу.

Такі ж показання потерпілий давав і на досудовому слідстві (т.2 а.с.116-117).

Також в суді першої інстанції потерпілий підтвердив добровільність написання заяви від 17 березня 2015 року (т.3 а.с.160) про те, що у нападі підозрює ОСОБА_18 , тому посилання адвоката щодо тиску та сприяння слідчого при написанні цієї заяви є надуманими, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються

Характеризуючи особу ОСОБА_7 . ОСОБА_17 пояснив, що знає його як неадекватну людину, який характеризується негативно випиває, порушує громадський порядок. ОСОБА_7 та ОСОБА_18 були «місцевими авторитетами».

Крім показань потерпілого винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу підтверджується безпосередніми показаннями обвинуваченого ОСОБА_44 який показав, що йому від ОСОБА_18 стало відомо, що останній разом з ОСОБА_7 вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_17

25 січня 2015 року він разом з ОСОБА_9 приїхали до ОСОБА_47 , який ОСОБА_48 відправив додому, а ОСОБА_10 сказав сісти за кермо його машини і чекати, сам же разом з ОСОБА_18 кудись пішли. Через 30 хвилин вони прибігли, сказали, що побили власника магазину в с. Мовники і забрали у нього гроші та документи, у них на голові були загорнуті маски, а в руках біти, які ОСОБА_18 сказав спалити, що він і зробив. За це ОСОБА_8 заплатили 100 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_49 в судовому засіданні підтвердив, що 25 січня 2015 року він разом з ОСОБА_50 , після того як замінили колесо автомобіля ОСОБА_51 , приїхали додому до ОСОБА_52 і чекали його там. Коли приїхали ОСОБА_36 і ОСОБА_7 , то ОСОБА_49 побачив, що у них є біти та маски.

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні підтвердив, що 25 січня 2015 року, близько 24 год. він зустрівся на дорозі з ОСОБА_18 , який передав йому пакет на зберігання, в машині останнього був ОСОБА_7 . Він його впізнав оскільки в машині підсвічував магнітофон. Також сам ОСОБА_18 підтвердив, що з ним був ОСОБА_7 . Прийшовши додому він у пакеті, який передав ОСОБА_18 побачив гроші.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також дали послідовні і логічні показання по цьому епізоду

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також свідок ОСОБА_54 були безпосередньо допитані судом у судовому засіданні. Показання вказаних осіб, отримані у судовому засіданні суд першої інстанції і поклав в основу обвинувального вироку. Тому посилання адвоката ОСОБА_12 на порушення судом першої інстанції безпосередності дослідження показань цих свідків не ґрунтується на вимогах КПК України, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_17 при описаних вище обставинах також об`єктивно підтверджується протоколом огляду місця події від 25 січня 2015 року (т.3 а.с.122-123) в ході якого на місці події органом досудового розслідування було виявлено відірвану лямку від сумки потерпілого; протоколом слідчого експерименту (т.4 а.с.70-74) в ході якого ОСОБА_43 показав місце та спосіб, а також вказав час знищення ним масок та біт, які дав йому ОСОБА_36 25 січня 2015 року.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_55 , ОСОБА_15 , ОСОБА_56 та ОСОБА_57 по епізоду розбійного нападу щодо потерпілого ОСОБА_17 , визнав їх недостовірними і розцінив їх як сприяння ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Так, в судовому засіданні свідки ОСОБА_31 який є сусідом ОСОБА_7 , та дружина останнього ОСОБА_32 повідомили, що ОСОБА_7 до близько 22 год. 30 хв. був вдома, а потім до нього заїхав ОСОБА_18 і вони разом поїхали по бензин. Де ОСОБА_7 був після 23 год. свідкам не відомо.

ОСОБА_55 та ОСОБА_15 ствердили той факт, що 25 січня 2015 року після 22 год. до них автомобілем приїхав ОСОБА_18 , а ОСОБА_7 збирався кудись їхати, куди не знають.

Оскільки розбійний напад на потерпілого ОСОБА_17 був здійснений 25 січня 2015 року близько 23 год., то показання зазначених свідків жодним чином не спростовують причетність ОСОБА_7 до цього злочину, на що посилається адвокат ОСОБА_12 .

Показання свідка ОСОБА_35 з приводу того, що майном ОСОБА_17 заволоділи ОСОБА_18 і ОСОБА_8 , оскільки він бачив як вони бігли від магазину і кидали палиці, також правильно судом до уваги не прийняті, оскільки при детальному допиті свідка було встановлено ряд суперечностей та неточностей, які ОСОБА_35 пояснити не зміг.

Тому доводи захисника ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, що ОСОБА_7 інкримінованих йому крадіжок, як і розбійного нападу, вчиненого групою осіб, не вчиняв, повністю спростовуються наведеними вище доказами, яким суд першої інстанції у сукупності з іншими доказами, дав правильну правову оцінку.

Зауваження апелянта щодо неналежності такого доказу як висновок судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_17 , на який суд посилається у вироку, оскільки для проведення експертизи експерт самостійно збирав відомості про стан здоров`я потерпілого, колегією до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що потерпілий ОСОБА_17 сам надавав експерту докази щодо стану свого здоров`я, а тому будь-яких порушень закону при проведенні експертизи допущено не було.

Відповідно до частини першої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Такі вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повністю, в обвинувальному вироку суд послався лише на докази, які дослідив в судовому засіданні безпосередньо. Тому твердження захисника ОСОБА_12 на ту обставину, що судом було допущено істотне порушення вимог КПК України, а саме не було досліджено ряду доказів, а лише оголошено, що такі існують, не відповідають дійсності.

Всі інші обставини на які посилається адвокат ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі також не впливають на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Тому підстав для скасування вироку і закриття провадження у справі, а також скасування вироку і призначення нового розгляду, на чому наголошує адвокат ОСОБА_12 , колегія суддів не знаходить.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року з послідуючими змінами до неї «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Призначене судом покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за кожен злочин окремо та за сукупністю злочинів суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався..

Зокрема врахував те, що останній вчинив умисні злочини, які відносяться до категорії тяжких, вину у скоєному не визнав, по місцю проживання характеризується позитивно, а також те, що ОСОБА_7 будучи засудженим Любомльським районним судом 23 листопада 2005 року та умовно-достроково звільненим Ківерцівським районним судом 24 лютого 2009 року, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд корисливих злочинів.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відніс те, що на утриманні ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що обтяжила покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише у місцях позбавлення волі, призначивши останньому за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст.187 КК України покарання у межах санкції цих статей, а остаточне покарання за сукупності злочинів призначив шляхом часткового складання.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та адвоката ОСОБА_12 про порушення судом першої інстанції порядку повернення застави, а саме стягнення частини застави на задоволення цивільного позову та судових витрат без згоди заставодавця.

Відповідно до пункту 11 ст. 182 КПК України застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З матеріалів провадження встановлено, що заставодавцем є мати ОСОБА_7 ОСОБА_15 , згода якої в матеріалах справи відсутня, а тому вся сума застави підлягає поверненню за належністю, а вирок в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю, а апеляцію захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про звернення застави в сумі 7417,71 грн. на задоволення судових витрат та цивільного позову. Заставу в розмірі 60900,00 (шістдесят тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп. повернути заставодавцю ОСОБА_15 .

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримаються під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4