Справа №216/7504/15-к
Провадження№1-кп/216/558/15
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
підсудного - ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилась у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської об-ласті, громадянина України, українця, освіта середня, раніше не судимого, за-ймає посаду номера обслуги 2 механізова-ної роти 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за ад-ресою: АДРЕСА_1
який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -

З 31 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займає посаду номера обслуги 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону у військовому званні «солдат».
Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 02 жовтня 2014 року вирішив самовільно залишити військову частину.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини та тимчасове ухилення від військової служби, солдат ОСОБА_4 02 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину та тимча
сово ухилявся від військової служби без поважних причин до 08 год. 14 жовтня 2014 року.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової строкової служби військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, на порушення вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, о 09 год. 02 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину та тимчасово ухилявся від військової служби без поважних причин до 08 год. 14 жовтня 2014 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця,
Під час розгляду кримінального провадження підсудний ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дійсно з липня 2014 року мобілізований до Військової частини, польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , де займає посаду номера обслуги 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону у військовому званні «солдат».
Зранку 02 жовтня 2014 року, не отримавши дозволу у командира батальйону, він залишив військову частину и поїхав додому, у АДРЕСА_2 , за сімейними обставинами. 14.10.2014 року повернувся до Військової частини, де до теперішнього часу перебуває на службі. У скоєному кається, просить суд суворо його не карати.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, підсудний повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що підсудний та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у доборовільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковані ч.2 ст.407 УК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини та тимчасове ухилення від військової служби без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочин середньої тяжкості), характеристику особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся, сприяв розкриттю злочину, що відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України є обставинами, що пом`якшують покарання, та вважає, що слід обрати покарання підсудному у вигляді штрафу на користь держави, у максимальному розмірі, встановленого санкцією статті, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
В рамках зазначеного кримінального провадження заходи забезпечення, не обиралися.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а за-судженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1