Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львова, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК ОСОБА_6 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 днів.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

Як встановив суд, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до 90 годин громадських робіт. Перебуваючи 10 квітня 2014 року у кримінально-виконавчій інспекції Сихівського району м. Львова, його було ознайомлено із зазначеним вироком, порядком і умовами відбування призначеного покарання, після чого скеровано для відбування цього покарання в ЛКП «Бондарівка», яке знаходиться на вул. Я. Гашека, 15 у м. Львові, де його було призначено на посаду різноробочого на період із 11 квітня 2014 року по 14 травня 2014 року. Однак ОСОБА_6 11 квітня 2014 року приблизно о 08.00 год. прийшов у ЛКП «Бондарівка» та повідомив директорові цього комунального підприємства ОСОБА_7 і майстрові дільниці ОСОБА_8, що він відмовляється виконувати роботу, після чого пішов і надалі жодної години призначених йому громадських робіт не відпрацював, чим умисно ухилився від відбування громадських робіт.

Прокурор у касаційній скарзі порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м'якості. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що місцевий суд належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого, який відмовився відбувати реальне покарання за попереднім вироком і знову вчинив злочин. Вважає, що місцевий суд безпідставно застосував положення ст. 75 КК, а суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК та не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК, прокурор у касаційній скарзі не оспорює.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону апеляційним судом не дотримано.

Місцевий суд, обґрунтовуючи рішення про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, урахував, що обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має на утриманні матір похилого віку та щиро розкаявся.

Суд апеляційної інстанції погодився з таким рішенням місцевого суду, вказавши на те, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками судів колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. 75 КК звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 ухилявся від відбування призначеного реального покарання за вироком суду у виді громадських робіт та вчинив новий злочин.

Наведене свідчить про те, що покарання, призначене засудженому за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року у виді громадських робіт, не досягло своєї мети, яка полягала у виправленні ОСОБА_6 та запобіганні вчинення ним нових злочинів.

Ці обставини апеляційний суд не врахував, як і те, що ОСОБА_6 попереднім вироком, який увійшов у сукупність при призначенні покарання на підставі ст. 71 КК, було визначено реальне для відбуття покарання, і безпідставно відмовив у задоволенні апеляції прокурора про скасування вироку місцевого суду в частині застосування положень ст. 75 КК.

Враховуючи те, що в апеляції прокурором ставилося питання про скасування вироку місцевого суду і постановлення судом апеляційної інстанції свого вироку, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою й вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційний суд повинен належним чином перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та постановити рішення, яке буде відповідати вимогам ст. 419 КПК .

Якщо за наслідками цього розгляду суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині за тих самих обставин та тих самих даних про особу винного, то застосування інституту звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК слід вважати безпідставним.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11