Справа № 477/803/15-к
Провадження № 1-кп/477/8/16
УХВАЛА

11 лютого 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області клопотання прокурора прокуратури Заводського району м.Миколаєва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Цюрупінська, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України,
у кримінальному провадженні відносно нього та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н ОВ И В :
Прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з обвинувальним актом та клопотанням прокурора він обвинувачується в тому, що разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 демонтували та викрали 106 закладних болтів в зборі із залізничної колії на ділянці 401 км, пікети 8-10 перегону ст. Миколаїв-Розїзд 44 км. Жовтневого району Миколаївської області, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час судового розгляду вказаного провадження обвинувачений ОСОБА_4 двічі не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим 22 червня 2015 року судом було винесено ухвалу про застосування до нього примусового приводу.
Однак, за інформацією Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_4 за місцем свого мешкання не проживає і його місце знаходження не відоме.
18 серпня 2015 року ухвалою суду обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання його і доставку до суду для вирішення питання про обрання йому міри запобіжного заходу.
10 лютого 2016 року ОСОБА_4 був затриманий.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному провадженню прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_4 від суду, а також вчинення іншого кримінального злочину.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому.

Обвинувачений вважав, що йому можливо надати можливість перебувати на волі і не обирати найсуворішу міру запобіжного заходу, обіцяв не приховуватись від суду. Оскільки він ніде не переховувався, а з приводу відсутності за місцем проживання вказав, що працював на полях, а в засідання не зміг з`явитися через відсутність коштів для проїзду.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши матеріали кримінального провадження, суддя прийшов до наступного висновку.

У відповідності до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Така ж норма передбачена і статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 жовтня 1950 року, згідно якої, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Тримання під вартою, згідно статті 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Виходячи з матеріалів справи, обставин злочину, його тяжкості, характеру злочинних дій та направленістю умислу, а також виходячи з поведінки обвинуваченого під час судового провадження, яка полягала в неодноразовій його неявці в судові засідання, слід вважати доведеними обставини, які свідчать про існування ризиків в даному кримінальному провадженні, а саме те, що ОСОБА_4 , знаходячись на свободі спробує переховуватися від суду та перешкоджати судовому розгляду справи.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

Тому, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який зазначений в клопотанні прокурора, є недоцільним, оскільки вони не зможуть запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, та можуть призвести до затягування судового розгляду та перешкоджання його завершенню.

Його посилання про те, що він весь час перебував у себе дома суд оцінює критично, оскільки згідно з матеріалами справи при виконання приводу він був відсутній дома, на призначені судові засідання неодноразово не з`являвся.

Суд також встановив, що ОСОБА_4 не є особою, відносно якої, в силу ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 192, 193, 194, 196, 197 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 9 квітня 2016 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 10 лютого 2016 року, визначивши строк дії ухвали по 9 квітня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, її оскарження або ж заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок у разі його оскарження.

Суддя ОСОБА_1