Справа № 541/2586/15-к
Провадження № 1-кп/541/187/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000829 від 17.07.2015р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого

За ч. 2 ст. 263 КК України,

Встановив;

Обвинуваченого ОСОБА_5 з його письмової згоди 17.07.2015 року, в період часу з 17 год. 32 хв. по 17 год. 40 хв., працівниками міліції, на автостоянці, яка знаходиться в м. Миргороді по вул. Гоголя, а саме поблизу буд. № 139, було проведено огляд та вилучено ніж, який ОСОБА_5 дістав з салону свого автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , та відповідно до висновку судової експертизи холодної зброї № 594 від 30.07.2015 року, являється холодною зброєю - багнет-ножем зразка 1924 року, до магазинної гвинтівки 7.92 мм., системи «Маузер», зразка 1898/1924 років, калібру 7.92, виготовлений промисловим способом, який відноситься до бойової холодної зброї колючо-ріжучої дії.

Вказаний предмет, заборонений до вільного обігу в Україні, ОСОБА_5 придбав в середині весни 2015 року, на території с. Ковалі Хорольського району, Полтавської області у незнайомої особи, після чого незаконно носив його, а саме перевозив у вищевказаному автомобілі.

Досудовим слідством ці дії ОСОБА_5 , що виразилися у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України.

23 вересня 2015року між прокурором Миргородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000829 у відповідності до вимог ст. 468,469,472 КПК України.

Згідно даної угоди Миргородський міжрайонний прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 дійшли до згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст. 263 КК України.

Сторони в присутності захисника ОСОБА_4 на день підписання угоди узгодили покарання, яке повинен нести ОСОБА_5 за вчинення злочину за ст. 263 ч.2 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.).

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 також просили угоду про визнання винуватості з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), заявивши, про здатність реально виконати зазначене в угоді покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що умисні та протиправні дії, що виразилися у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України та узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, в ході підготовчого судового розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2015 року між Миргородським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000829.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1