АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1708/15 Справа № 205/8502/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянство України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді було частково задоволене клопотання слідчого СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а на час розгляду вказаного клопотання, прокурором не доведений ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки за весь період досудового розслідування, жодних подібних випадків встановлено не було, крім того слідчий суддя проаналізувавши дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, прийшов до висновку про достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання зазначених ризиків у клопотанні слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї скарги, прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, однобічною та необ`єктивною, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, що підтверджується показами потерпілого та свідків. Вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 неодноразово намагався зустрітися з потерпілим для впливу на нього. Також прокурор зазначає, що на даний час, досудовим розслідуванням не встановлено місцезнаходження викраденого майна, у зв`язку з чим є підстави вважати, що підозрюваний знищив, сховав або спотворив викрадений телефон, що також не враховано судом. Наголошує про недотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що її вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

11.12.2015 року слідчий СВ Ленінського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на два місяці.

11 грудня 2015 року слідчий суддя розпочав розгляд клопотання по суті і зобов`язав прокурора забезпечити явку потерпілого та свідків.

18 грудня 2015 року слідчий суддя продовжив розгляд подання, допитав потерпілого та свідка, вислухав учасників процесу, після чого ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і прийшов до висновку про недоведеність прокурором ризику про можливий вплив підозрюваного на потерпілого.

Між тим, за вимогами ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини та обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Однак, в клопотанні слідчого необґрунтовано неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та прокурором дані обставини не доведені. Крім того, клопотання слідчого не містить посилання на матеріали, що підтверджують наявність одного або кількох ризиків.

З вказаних обставин, висновок слідчого судді є обґрунтованим щодо недоведеності достатності підстав, стосовно обрання підозрюваному такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

За частиною першою ст. 183 КПК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливо виключно тільки у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Оскільки прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційному суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. 181 КПК України запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як він відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

При ухваленні оскаржуваного судового рішення, судом враховано вимоги ст. 178 КПК України, обґрунтованість підозри в скоєнні умисного злочину ОСОБА_8 , дані про його особу, наявність та доведеність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Доводи прокурора в апеляції на те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочин не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Дана обставина розглядається в сукупності з іншими під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає вимогам вищевказаної норми закону, і зокрема правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає законним і обґрунтованим застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. а саме у вигляді домашнього арешту. Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено. Доводи прокурора про недотримання судом процесуальних строків розгляду клопотання знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, але вказані обставини викликані рішенням суду про допит у судовому засіданні потерпілого та свідка і не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з вимогами КПК України, тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду: