Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 січня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000285, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За вироком районного суду, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він у березні 2015 року, проникнувши у приміщення, викрадав чуже майно, а саме:

- 16 березня приблизно о 19.00 год. з літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , кутошліфувальну машинку та ударну дриль, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 647 грн;

- 23 березня приблизно о 23.00 год. з гаражу, розташованого

на території домоволодіння АДРЕСА_3 , телевізор із пультом та спортивну сумку, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 647 грн;

- у середині березня (точної дати слідством не встановлено) приблизно о 18.00 год. з будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_4 , глибинний водяний насос, заподіявши

ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2007 грн;

- 27 березня приблизно о 21.00 год. з дошкільного навчального закладу № 1, розташованого на вул. Свердлова, 5 у м. Красному Лимані продукти харчування, спричинивши відділу освіти Краснолиманської міської ради матеріальної шкоди на загальну суму 532,16 грн;

- 27 березня приблизно о 02.00 год. з гаражу, розташованого

на території домоволодіння АДРЕСА_5 ,

4 електричних насоси та електричну бензопилу, заподіявши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 4277 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого. При цьому прокурор наполягає, на тому, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 374 КПК України, а суд апеляційної інстанції залишив це без належної оцінки.

Заслухавши доповідь судді, доводипрокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України, якою встановлено вимоги до змісту вироку у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині цього рішення зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Однак як видно з матеріалів провадження цих вимог закону судами виконано не було, а саме вимог щодо змісту обвинувального вироку, оскільки як видно з судового рішення районного суду у ньому відсутнє формулювання обвинувачення з конкретизацією його умов обставин та наслідків, визнаного судом доведеним, а натомість наявне лише посилання на дані обвинувального акту.

Отже доводи прокурора про порушення судами вимог ст. 374 КПК України є слушними, однак, з огляду на те, що судовий розгляд провадження проводився із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у інкримінованих йому протиправних діяннях і ніхто із учасників судового провадження не оспорював фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, такі порушення не можна вважати істотними та вони не тягнуть за собою безумовного скасування оскаржуваних судових рішень.

Крім того, як видно зі змісту оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції дійшов висновку про правильність кваліфікації інкримінованих обвинуваченому протиправних діянь.

Що ж стосується доводів прокурора про несправедливість призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого унаслідок м`якості, то вони є обґрунтованими.

Так, обираючи ОСОБА_6 покарання, суд урахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання і відсутність таких, які б його обтяжували. Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не одружений, працює за трудовим договором, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнав його щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією інкримінованої йому частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

До того ж, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.

З такою мірою покарання та із рішенням застосування положення

ст. 75 КК України також погодився й суд апеляційної інстанції, вважаючи такий його вид та розмір, а також звільнення від його відбування обґрунтованим та справедливим.

Разом з тим, призначаючи засудженому покарання та приймаючи рішення про звільнення винного від його відбування, суди на дали належної оцінки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількості епізодів протиправного діяння та їх періодичності, а також способу вчинення крадіжок (шляхом підбору ключа до дверей), що свідчить про схильність винного до протиправної поведінки та підготовку до вчинення протиправних діянь.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, з огляду на конкретні обставини вчиненого та його спосіб, колегія суддів не може визнати покарання, призначене ОСОБА_6 із звільненням від його відбування, законним та справедливим.

При цьому, з урахуванням обсягу повноважень суду апеляційної інстанції та змісту апеляційної скарги прокурора, скасуванню підлягає лише оскаржувана ухвала, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.
Якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд не встановить нових позитивних даних про особу ОСОБА_6 чи обставин, що пом`якшують покарання, то рішення про звільнення винного від відбування покарання з випробуванням слід вважати неправильним та явно несправедливим унаслідок м`якості.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_1 _______________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3