Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-2529км15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 27.11.2015. Забезпечено надання загального доступу: 27.11.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_51

суддів ОСОБА_52, ОСОБА_53

за участю прокурора ОСОБА_54

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 12 листопада 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_1 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року щодо нього.

За вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна, яке є його власністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» 676 598,80 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Ухвалою суду апеляційної інстанції указаний вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду директора Приватного підприємства «Преображенське», діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» в особливо великих розмірах шляхом обману, перебуваючи у приміщенні товариства, розташованому за адресою вул. Тираспільська, 22 у м. Одеса, 28 листопада 2005 року надав виготовлені ним раніше довідки про доходи на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що містили неправдиві відомості, на підставі яких уклав кредитні договори та отримав грошові кошти банку на загальну суму 60 000 грн.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_1 у тому ж місці на підставі підроблених довідок про доходи на ім'я інших осіб неодноразово укладав кредитні договори з ПАТ «Банк Фамільний» та отримував грошові кошти: 09 листопада 2006 року в сумі 30 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 10 листопада 2006 року - 45 000 грн, використовуючи довідки на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9; 13 листопада 2006 року - 45 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12; 16 листопада 2006 року - 45 000 грн, надавши довідки на ім'я ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15; 27 листопада 2006 року - 30 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_16 та ОСОБА_17; 27 грудня 2006 року - 30 000 грн за довідками на ім'я ОСОБА_18 та ОСОБА_19; 28 грудня 2006 року - 15 000 грн на підставі довідки на ім'я ОСОБА_20; 26 січня 2007 року - 30 000 грн, використавши довідки на ім'я ОСОБА_21, ОСОБА_22; 31 січня 2007 року - 15 000 грн, надавши довідку на ім'я ОСОБА_23; 01 лютого 2007 року - 30 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_24 та ОСОБА_25; 12 лютого 2007 року - 45 000 грн за довідками на ім'я ОСОБА_26, ОСОБА_27 та ОСОБА_28; 27 березня 2007 року - 30 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_29 та ОСОБА_30; 19 квітня 2007 року - 45 000 грн, надавши довідки на ім'я ОСОБА_31, ОСОБА_32 та на своє ім'я; 04 травня 2007 року - 30 000 грн, використавши довідки на ім'я ОСОБА_33, ОСОБА_34 і ОСОБА_35; 05 травня 2007 року - 10 000 грн за довідкою на ім'я ОСОБА_36; 10 травня 2007 року - 30 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_37, ОСОБА_38 та ОСОБА_39; 11 травня 2007 року - 10 000 грн за довідкою на ім'я ОСОБА_38.; 29 травня 2007 року - 20 000 грн, надавши довідки на ім'я ОСОБА_40 та ОСОБА_41; 30 травня 2007 року - 25 000 грн на підставі довідок на ім'я ОСОБА_42 і ОСОБА_43; 27 червня 2007 року - 20 000 грн за довідками на ім'я ОСОБА_44 та ОСОБА_45; 25 липня 2007 року - 10 000 грн за довідкою на ім'я ОСОБА_4; 27 липня 2007 року - 30 000 грн, надавши довідки на ім'я ОСОБА_46, ОСОБА_3 і ОСОБА_47

Також ОСОБА_1, перебуваючи у тому ж місці з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, 07 червня 2007 року надав працівникам банку паспорти та ідентифікаційні номери на ім'я ОСОБА_48, ОСОБА_49, і ОСОБА_50, на підставі яких уклав кредитні договори та отримав грошові кошти на загальну суму 30 000 грн.

Таким чином ОСОБА_1 шляхом обману незаконно заволодів майном ПАТ «Банк Фамільний» на загальну суму 720 000 грн, спричинивши товариству матеріальних збитків на цю суму.

У касаційних скаргах:

- прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. На думку прокурора, суд безпідставно застосував вимоги ст. 69 КК України при призначенні покарання, не врахувавши повною мірою тяжкість злочину, віднесеного до категорії особливо тяжких, суму завданих збитків, які в 3600 раз перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, безпідставно пославшись на активне сприяння розкриттю злочину та інвалідність ОСОБА_1 Зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимог ст. 374 КПК України не виконав вказівок, викладених в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2012 року, у якій зокрема, указувалось, що покарання призначене із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати м'яким;

- засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та його особі. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки не надав відповіді на його вимоги про звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Вважає, що судами не було враховано його явку з повиною, похилий вік, повне відшкодування завданої шкоди за тіло кредиту, не мотивовано висновок про неможливість його виправлення без реального відбування покарання. Вказує, що апеляційний суд безпідставно послався на вчинення ним двадцяти епізодів тяжкого злочину, тоді як йому пред'явлено обвинувачення та засуджено за один продовжуваний злочин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечив проти доводів скарги засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 190 КК України у касаційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

При перевірці матеріалів справи касаційним судом установлено, що доводи касаційної скарги прокурора є такими, що заслуговують на увагу.

Так, згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст. 69 КК України призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом'якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Як зазначено у вироку, місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_1 послався на тяжкість злочину, обставини, що пом'якшують покарання, якими визнав визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, стан його здоров'я, а саме те, що він є інвалідом ІІ групи, позитивну характеристику за місцем проживання, зважив на відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Разом із тим, у вироку суду не надано належної оцінки ступеню тяжкості конкретного особливо тяжкого злочину, вчиненого ОСОБА_1, способу та характеру його вчинення, тривалості злочинної діяльності, його суспільній небезпеці, фактичному розміру завданої шкоди, а також не мотивовано яким чином обставини, що пом'якшують покарання засудженому, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для призначення покарання нижче нижчої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

На думку колегії суддів, той факт, що ОСОБА_1 позитивно характеризується, його інвалідність безпідставно визнані обставинами, що пом'якшують покарання, оскільки є характеризуючими даними щодо нього.

Визнання вини та щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, які визнані судом обставинами, що пом'якшують покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину.

З урахуванням викладеного, висновок суду про можливість призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не ґрунтується на законі.

Також, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що з урахуванням конкретної тяжкості вчиненого злочину, тривалого характеру злочинної діяльності, розміру завданої злочином шкоди, яка повністю не відшкодована, відсутні підстави для висновку про можливість досягнення законодавчо визначеної мети покарання без реального його відбування, тобто для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України.

За таких обставин, підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено, а касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, судові рішення щодо ОСОБА_1 скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та даним про його особу.

При новому розгляді справи слід врахувати вищевикладене, перевірити усі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Якщо при новому розгляді справи суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, і не буде встановлено інших обставин, які впливають на призначення покарання, то застосування положень ст. 69 КК України слід вважати явно несправедливим внаслідок м'якості.

На підставі наведеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_52 ОСОБА_51 ОСОБА_53

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...