Справа № 1-1327/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі : головуючого судді Метелешко О. В.

при секретарі Паєті О.В.

за участю прокурора Довбищука А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжньої, маючої дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не працюючої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, п/б, раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9, ІНФОРМАЦІЯ_10, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.10.2010 року, приблизно о 20 год. 00 хв. знаходилась в квартирі АДРЕСА_1, де сумісно розпивала алкогольні напої з власником квартири ОСОБА_6 та в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_1 03.10.2010 року приблизно о 00 год. 15 хв., знаходячись у стані алкогольного спяніння, скориставшись тим, що власник квартири ОСОБА_6 після вживання алкогольних напоїв заснув та за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала зі столу в кухні мобільний телефон «Нокіа» вартістю 500 грн., з сім-картою оператора «ЮМС», вартістю 25 грн., що належав ОСОБА_7, після чого з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла останньому матеріальної шкоди на загальну суму 525 грн.

ОСОБА_4, що був в стані алкогольного спяніння, 03.10.2010 року, приблизно о 00 год. 20 хв., ОСОБА_1 повідомила, що 03.10.2010 року приблизно о 00 год. 15 хв. вона в квартирі АДРЕСА_2 таємно викрала мобільний телефон «Нокіа», вартістю 500 грн., зі стартовим пакетом «ЮМС», вартістю 25 грн., що належав ОСОБА_6 Після чого, ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_4 продати викрадений нею мобільний телефон «Нокіа», що належав ОСОБА_6 та отримані гроші розділити навпіл. ОСОБА_4 на пропозицію ОСОБА_1 погодився та 03.10.2010 року приблизно о 00 год. 20 хв., біля буд. 1 по просп. Воззєднання в м. Києві незаконно отримав від ОСОБА_1 з метою подальшого збуту викрадений нею мобільний телефон «Нокіа» з Сім-картою «ЮМС», що належав ОСОБА_6

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 03.10.2010 року, приблизно о 00 год.20 хв. незаконно зберігаючи майно, здобуте злочинним шляхом, а саме: мобільнийтелефон «Нокіа» попрямував до ломбарду «Скарбниця», що по пр-ту Миру, 7 в м. Києві, де мав намір закласти під заставу викрадений мобільний телефон, але був затриманий працівниками міліції.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину визнала повністю та пояснила, що ввечері 02 жовтня, десь о восьмій годині вечора, вона зі своїм братом ОСОБА_4 прийшли у гості до ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1, де разом розпивала алкогольні напої з власником квартири на кухні, після чого, потерпілий пішов спати і сказав їм, щоб вони залишались та продовжували відпочивати. Вона побачила на столі мобільний телефон і скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, непомітно для всіх, взяла його. У подальшому вона з ОСОБА_4, який нічого не знав про телефон, пішли додому. Йдучи вже додому, вона повідомила йому, що викрала телефон і запропонувала його продати, на що ОСОБА_4 погодився. Після чого, вона передала ОСОБА_4 телефон, а сама пішла до таксиста, щоб їхати додому.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив усі покази, дані ним на досудовому слідстві.

Покази підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, атому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудними змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, обмеживши в судовому засіданні за згодою учасників процесу обсяг дослідження доказів допитом підсудних, які повністю визнали себе винними у вчиненні злочинів, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, розяснивши при цьому учасникам процесу, що в такому випадку, вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у тому, що в її діях має місце таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена і тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні підсудній ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу підсудної, яка під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 78-79), не працює, має дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 80-81), за місцем проживання скарг не надходило (а.с. 82), до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудної у вчиненому злочині.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням усіх обставин справи та особи винної, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливе без відбуття покарання, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покласти на підсудну обовязки, визначені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вина ОСОБА_4 у тому, що його діях має місце заздалегідь не обіцяне придбання та зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, доведена і тому суд кваліфікує його дії за ст. 198 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_4, суд відповідно до ст. 65. КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 85-86), не працює, має дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 88), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 87), до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття підсудного у вчиненому злочині.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання і виправлення можливе без відбуття покарання та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на підсудного обовязки, визначені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі, а саме:

- телефон марки «Нокіа», який переданий на зберігання його власнику ОСОБА_7 (а.с. 27), залишити у його власності.

Судові витрати у справі не понесені.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

3АСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 198 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази у справі, а саме:

- телефон марки «Нокіа», який переданий на зберігання його власнику ОСОБА_7 (а.с. 27), залишити у його власності.

Судові витрати у справі не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 (пятнадцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя: