Справа № 444/2739/15-к
Провадження № 1-кп/444/17/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001502, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зі слів не військовозобов`язаного, не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
26 жовтня 2015 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля бару-кафе «Мрія», що розташований в с. Волиця, Жовківського району, Львівської області, підійшов до припаркованого неподалік автомобіля марки «Вольксваген Гольф 3» 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, через незамкнені на замок дверки проник в середину автомобіля марки «Вольксваген Гольф 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сів за його кермо та скориставшись ключами, які були в замку запалювання, всупереч волі ОСОБА_5 , усвідомлюючи що не має ані дійсного ані уявного права на обумовлений вище транспортний засіб, умисно, з метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, запустив двигун вказаного автомобіля і рухаючись на ньому залишив місце знаходження транспортного засобу, розпорядившись таким на власний розсуд, чим, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №9/505 від 20.11.2015 року, спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 88880 гривень 96 коп.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та надав наступні показання. 26.10.2015 року близько сьомої години вечора він зі знайомим ОСОБА_6 вживав алкогольні напої в бесідці біля магазину в селі Гійче. До них підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який їхав в село Волиця і погодився їх підвезти. Вони поїхали в с. Волиця до кафе-бару «Мрія», де разом вживали алкогольні напої. Він вийшов на двір. Через те, що змерз, сів на пасажирське сидіння автомобіля Фольксваген Гольф НОМЕР_1 . Поговорив по телефону з дівчатами, побачив, що ключі від автомобіля в автомобілі. Вирішив, що ОСОБА_7 не помітить, що він взяв автомобіль, бо мав намір повернути автомобіль на місце. Коли він на вказаному автомобілі перебував в с. Синьковичі, йому зателефонував ОСОБА_7 і сказав, щоб він повернув автомобіль. Він хотів повернути автомобіль, але, розвертаючись, випадково з`їхав в рів, де залишив автомобіль. Вранці віддав ключі від автомобілі потерпілому.

Крім цього в судовому засіданні судом було досліджено:

- характеристика № 238 від 27.10.2015 року, видана Гійченською сільською радою, згідно якої ОСОБА_3 характеризується позитивно (т.2 а.п. 57);

- довідка про склад сім`ї ОСОБА_3 (т.2 а.п. 56);

- вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_3 не судимий (т.2 а.п. 61, 61 зворот);

- відомості з Жовківської ЦРЛ, згідно яких ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.п. 58, 60 зворот).

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України - незаконне заволодіння транспортним засобом. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного який не судимий, офіційно не працює, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та обставини, яка обтяжує покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про документи слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 491 гривню 04 копійки за проведення дактилоскопічної експертизи № 4/1047 (т.2 а.п.32), 368 гривень 28 копійок за проведення автотоварознавчої експертизи № 9/505 (т.2 а.п.51) в користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Жовківський районний суд Львівської області.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1