Єдиний унікальний номер 227/4424/15-к
Номер провадження 11-кп/775/128/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справі справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області в місті Артемівську апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001118, внесеному в ЄРДР від 24 червня 2015 року на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Добропілля Донецької області, громадянка України, заміжня, має малолітню дитину ОСОБА_6 , 2002 року народження, не працююча, офіційно не за реєстрова, мешкаючи в АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 28 травня 2012 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном два роки, ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2013 року направлена для відбування покарання за вироком у виді 2 років позбавлення волі;

2) 04 квітня 2014 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, згідно ст..71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 28 травня 2012 року; 31 липня 2014 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області скорочена наполовину не відбута частина покарання на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, звільнена у зв`язку з відбуттям покарання 30 березня 2015 року,

засуджена за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 797,94 гривні. Вирішено питання про речові докази,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку, 12 червня 2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_5 під час вживання спиртних напоїв з ОСОБА_7 напроти будинку 101 по вулиці Першотравневій в місті Добропілля Донецької області, побачила у останнього мобільний телефон Nokia 1280, після чого умисно, повторно, переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю контролю за особистими речами з боку ОСОБА_7 , таємно викрала зазначений мобільний телефон вартістю 183,63 гривні з сім карткою оператора МТС вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 15 гривень, після чого з викраденим майном залишила місце скоєння кримінального правопорушення, причинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 218,63 гривні.

Крім того, 21 червня 2015 року приблизно о 05 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 , після вживання спиртних напоїв з останнім, скориставшись відсутністю контролю за особистими речами з боку ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно з журнального столику в зальній кімнаті викрала мобільний телефон Samsung T 1200 I вартістю 236.49 гривень з сім карткою оператора МТС вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 15 гривень, після чого з викраденим майном залишила місце скоєння кримінального правопорушення, причинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 271,49 гривень.

У апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_5 , не оскаржуючи фактичних обставин справи, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі, просить застосувати ст.69 КК України та призначити їй більш м*яке покарання. Посилається на те, що потерпілі до неї претензій матеріального та морального характеру не мають, і крім того, вона має неповнолітню дитину, яка потребує її матеріальної та фізичної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.185 КК України в апеляційному порядку оскаржено не було. В ході розгляду провадження в суді першої інстанції ОСОБА_5 погодилася з обставинами вчинення нию злочину, які викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти чужої власності, відбувала покарання у вигляді позбавлення волі і знов вчинила умисний, корисливий злочин, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості. Зазначене вказує на вперте небажання обвинуваченої вести законослухняний спосіб життя.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння нових злочинів можливе лише при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, і цей вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання судом належним чином враховано визнання обвинуваченою вини, ступень реалізації злочинного умислу, дані про особу винної та обрано покарання в межах санкції інкрімінуємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Підстав для призначення ОСОБА_5 покарання більш м`якого, ніж це встановлено санкцією ч.2 ст.185 КК України, немає.

Доводи обвинуваченої про пом`якшення покарання, колегія суддів вважає не слушними, оскільки ОСОБА_5 раніше двічі притягувалася за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що свідчить про її суспільну небезпечність, а тому підстав для застосування ст.69 КК України та пом`якшення покарання немає.

Порушень процесуального закону, які б тягнули скасування вироку, припущено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ від 26 листопада 2015 року) строк утримання ОСОБА_5 під вартою з 27 липня 2015 року по 21 січня 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: