Справа №1 -67/2010р.
ВИРОК

іменем України

1 липня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у

складі:

головуючого - судді Корха О.І.,

при секретарі - Александровій Н.Л.,

з участю прокурора - Карася В.М.,

підсудних - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корюківці Корюківського району Чернігівської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючої, невійськовозобовязаної, розлученої, раніше судимої 08.04.2003 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ст. 307 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк - один рік (судимість погашена), громадянку України, за ч.2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, невійськовозобовязаного, неодруженого, раніше судимого 31.08.2005 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ст. 307 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк - два роки (судимість погашена), громадянина України, за ч.2 ст. 185 КК України,-

встановив:

01 квітня 2010 року близько 17 години в с. Рудня Корюківського району Чернігівської області підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою, з метою скоєння крадіжки, прибули до домоволодіння ОСОБА_3, де на вулиці біля двору, таємно, шляхом вільного доступу викрали двох однорічних індичок на загальну суму - 400 гривень, належних ОСОБА_4.

Як у ході дізнання, так і в судовому засіданні, підсудна ОСОБА_1 вину свою визнала повністю, у скоєному щиро розкаялась, а також визнала як достовірні всі докази по справі та цивільний позов, погодившись на скорочений порядок судового слідства, тобто без дослідження будь-яких доказів, окрім особистого допиту її та підсудного ОСОБА_2, та вивчення матеріалів справи, які характеризують їх, як осіб , пояснивши при цьому суду, що дане рішення її є добровільним і наслідки передбачені ч.3 ст.299 КПК України їй зрозумілі, тобто зрозуміло те, що вона у такому випадку буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи та цивільний позов у апеляційному порядку.

Після цього у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а іноді проживала в ІНФОРМАЦІЯ_6. Прокинувшись вранці 01.04.2010 року вона пішла в с. Рудня Корюківського району Чернігівської області, де раніше бачила, як на одній з вулиць паслись індики, за якими ніхто не дивився, і яких вирішила викрасти, на що її підштовхнуло скрутне матеріальне становище. По дорозі вона випила 200 грамів

вина, яке взяла з собою з дому. Прийшовши в згадане село, вона спочатку зайшла до свого знайомого ОСОБА_2 та запропонувала йому викрасти індиків, які часто ходять біля будинку ОСОБА_3. На дану пропозицію ОСОБА_2 погодився і взявши з дому мішок, пішов разом з нею до згаданого будинку. Біля двору ОСОБА_3, на вулиці вони помітили двох індичок з пірям темно синього кольору, які паслися, це було близько 17 години, і після того, як вони переконались, що їх ніхто не бачить, піймали згаданих двох індичок та поклали їх до мішка, який ОСОБА_2 взяв на плечі, та пішли в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області. В с. Перелюбі Корюківського району Чернігівської області вони зупинились на перехресті вулиць, після чого вона сказала ОСОБА_2, щоб той чекав її на перехресті, а сама, забравши в нього мішок, пішла до домоволодіння ОСОБА_5, але з самого початку вона не хотіла нікому віддавати даних індиків, тому не дійшовши до будинку ОСОБА_5, вона перейшла через городи на паралельну вулицю, де знаходиться її будинок. Зайшовши до сараю, вона випустила індиків з мішка та повернулась до ОСОБА_2, якому сказала, що нібито індиків вона віднесла Батюк 'О.І., але гроші вона йому віддасть пізніше, після чого пішла по своїх справах, а ОСОБА_2 у своїх. Згодом на протязі двох тижнів з даних індиків вона готувала собі їжу. Раніше дані нею свідчення вона підтримує. Цивільний позов повністю визнає.

Як у ході дізнання, так і в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2 вину свою визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся , а також визнав як достовірні всі докази по справі та цивільний позов, погодившись на скорочений порядок судового слідства, тобто без дослідження будь-яких доказів, окрім особистого допиту його та підсудної, та вивчення матеріалів справи, які характеризують їх, як осіб , пояснивши при цьому суду, що дане рішення його є добровільним і наслідки передбачені ч.3 ст.299 КПК України йому зрозумілі, тобто зрозуміло те, що він у такому випадку буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи та цивільний позов у апеляційному порядку.

Після цього у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. 01.04.2010 року близько 17 години до нього додому прийшла його знайома ОСОБА_1, яка сказала, що прийшла в дане село, щоб скоїти крадіжку індичок, які пасуться на вулиці біля двору ОСОБА_3. Він також декілька разів ходив повз даний двір і бачив як там паслися дві індички сірого кольору, а кому належать ці індички він не знав. ОСОБА_1 попросила його допомогти їй в скоєнні крадіжки та сказала, що індиків вона віднесе до ОСОБА_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, і за допомогу дасть йому пляшку горілки, на дану пропозицію він погодився. Після цього вони разом пішли до згаданого будинку, де виявили двох індичок, які вільно паслися, переконавшись в тому, що їх ніхто не бачить, вони піймали індичок, поклали їх до полотняного мішка, який він взяв з дому, даний мішок він взяв на плечі та разом з ОСОБА_1 по черзі понесли його в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області. Прийшовши близько 18 години в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області, він залишився чекати ОСОБА_1 на перехресті вулиць, а ОСОБА_1, забравши мішок з індичками пішла до будинку ОСОБА_5. Куди саме ОСОБА_1 віднесла індичок, він не бачив, так як на вулиці вже вечоріло і вона пішла далеко в кінець вулиці. ОСОБА_1 не було близько 15-20 хвилин, після чого вона повернулась з пустим мішком та сказала йому, що ОСОБА_5 немає вдома і індиків вона віддала свекру ОСОБА_5. Після чого вона сказала йому, щоб він її чекав знову і пішла у невідомому напрямку. Почекавши її до 19 години, він пішов до свого знайомого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в якого погулявши близько з півгодини, пішов додому. Наступного дня він дізнався, що індики, які вони разом з ОСОБА_1 викрали, належать ОСОБА_4 і що їх бачив, як вони несли мішок з індиками місцевий житель ОСОБА_6. Він злякався, що їх викрили і пішов до с.

Перелюб Корюківського району Чернігівської області, щоб знайти ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яким хотів запропонувати повернути індиків власниці. Знайшовши ОСОБА_5 в її магазині, він спитав у неї, чи не приносила їй вчора ОСОБА_1 двох індиків, на що та відповіла, що ніяких індиків їй ніхто не приносив. Після цього він знайшов ОСОБА_1 та спитав, де індики, нащо вона нічого не відповіла і звинуватила його в тому, що він сам розповів господині індиків про крадіжку. Після цього він більше з ОСОБА_1 не спілкувався. 06.04.2010 року до нього додому приїхали працівники міліції, яким він зізнався в скоєнні крадіжки індиків і дав їм пояснення. На скоєння крадіжки його підштовхнуло скрутне матеріальне становище, пропозиція ОСОБА_1 та те, що він був у нетверезому стані. Раніше дані ним свідчення він підтримує. Цивільний позов повністю визнає.

За таких обставин, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, тобто вони таємно, шляхом вільного доступу, групою осіб скоїли крадіжку чужого майна.

Призначаючи підсудним покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення злочину, розмір, вартість і значимість викраденого майна; обставину, яка обтяжує покарання - скоєння злочину у стані алкогольного спяніння, обставину, яка помякшує покарання - щире каяття; особу підсудної ОСОБА_1, яка працездатна, але не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності (судимість погашена), вчинений нею злочин є середньої тяжкості та інші обставини, особу підсудного ОСОБА_2, який працездатний, але не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності (судимість погашена), вчинений ним злочин є середньої тяжкості та інші обставини, а тому підсудним слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України, однак з урахуванням вищенаведеного, до них слід застосувати ст. 75 КК України і звільнити їх від відбування призначеного покарання з випробуванням на мінімальний іспитовий строк та покладенням на них ряду обовязків на час іспитового строку, бо їх виправлення та перевиховання можливе і без ізоляції від суспільства.

За таких обставин підсудній ОСОБА_1 міру запобіжного заходу, по набранню вироком чинності, слід залишити обрану у вигляді підписки про невиїзд.

За таких обставин підсудному ОСОБА_2 міру запобіжного заходу, по набранню вироком чинності, слід залишити обрану у вигляді підписки про невиїзд.

По справі судових витрат та речових доказів немає.

По справі потерпілою ОСОБА_4 до підсудних заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 428 гривень, який знайшов своє підтвердження у ході судового засідання, та підлягає задоволенню у повному обсязі, та моральної шкоди у розмірі - 1000 гривень, який знайшов підтвердження у ході судового засідання, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 323 -324 КПК України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_1 винною за ст. 185 ч.2 КК України і призначити їй покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного їй судом основного покарання з випробуванням на іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 на час іспитового строку такі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінальної-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Визнати ОСОБА_2 винним за ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного йому судом основного покарання з випробуванням на іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 на час іспитового строку такі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінальної-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1, по набранню вироком чинності, залишити обраний у вигляді - підписки про невиїзд

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, по набранню вироком чинності, залишити обраний у вигляді - підписки про невиїзд.

Стягнути з засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі - 428 (чотириста двадцять вісім) гривень та моральну шкоду у розмірі - 1000 ( одну тисячу) гривень.

По справі судових витрат та речових доказів немає.

На вирок суду протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція.

Суддя: О.І. Корх