Справа № 163/2561/15-к Провадження №11-кп/773/34/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000316 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року щодо них,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Луцьк, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, судимий:
1) 24.07.2007 Ківерцівським районним судом за ч.2 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитом строком на 1 рік 6 місяців,
2) 18.12.2008 Луцьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307, ч.2 ст.315 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнено по відбуттю покарання 24.04.2014,
3) 17.09.2015 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту;
засуджений:

за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань призначених даним вироком та вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією всього майна, що є у його власності.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 19.08.2015.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, уродженець м. Луцьк Волинської області, мешканця АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий:

1) 26.03.2002 Луцьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік;
2) 18.11.2003 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України з урахуванням попереднього вироку, до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
3) 23.01.2008 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 30.07.2010 згідно постанови Сихівського районного суду м. Львів від 23.07.2010 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 3 місяці 25 днів;
4) 05.05.2011 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до відбуття 1 року 7 місяців позбавлення волі;
5) 06.11.2014 Луцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02.03.2015 вважається засудженим за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 14.08.2015.
засуджений:

за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 19.08.2015.

Вироком вирішено долю процесуальних витрат, речових доказів та вирішено цивільні позови.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що вони 16.08.2015, біля 18 години, спільно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли через вікно в будинок по АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_11 , де вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_12 за таких обставин.
Маючи попередню домовленість на таємне викрадення чужого майна з будинку ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли до будинку потерпілих по АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 залишився на варті у дворі, а ОСОБА_8 проник до житлового будинку через вікно, де розпочав пошук майна, яким можна заволодіти.
Шукаючи майно, ОСОБА_8 побачив потерпілого ОСОБА_12 , який відпочивав та прокинувся від присутності в кімнаті сторонньої особи. В цей момент ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар рукою в голову, від чого останній впав та втратив свідомість.
Після цього ОСОБА_8 покликав ОСОБА_7 , який через те ж вікно проник в будинок, та за вказівкою ОСОБА_8 продовжив пошук майна. При цьому потерпілого ОСОБА_12 обвинувачені зв`язали скотчем, поклавши на диван обличчям вниз. ОСОБА_8 залишився біля потерпілого, а коли той прийшов до свідомості, почав погрожувати молотком, вимагаючи повідомити де зберігаються кошти. Одночасно із словесними погрозами ОСОБА_8 наніс потерпілому декілька ударів молотком в різні частини тіла, зокрема по руках, пальцях рук, ногах, в область грудної клітки. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 продовжував пошук майна.
Повернувшись в кімнату де знаходився потерпілий і ОСОБА_8 , ОСОБА_7 наніс потерпілому кілька ударів рукою по обличчю, вимагаючи повідомити місце знаходження коштів. Від спричинених ударів у потерпілого пішла кров.
Завершивши пошуки майна, обвинувачені посадили потерпілого на стілець, прив`язали його скотчем та залишили помешкання.
В ході вчинення розбійного нападу, потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Під час розбійного нападу, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 відкрито заволоділи ноутбуком марки «АSUS» (серійний номер В9N0ВС090355367) вартістю 3 850 гривень, ТВ-тюнером марки «QSAТ» вартістю 300 гривень, мобільним телефоном марки «SAMSUNG GALAXY» вартістю 1000 гривень, мобільним телефоном марки «SAMSUNG GALAXY» вартістю 480 гривень, мобільним телефоном марки «НОКІА 5800» вартістю 500 гривень, срібним браслетом вагою 24,10 грами вартістю 1084,50 гривень, срібним ланцюжком з іконкою загальною вагою 27 грам вартістю 1215 гривень, мисливським ножем кустарного виробництва вартістю 300 гривень, двома золотими сережками вагою по 1 граму кожна, всього 2 грами, загальною вартістю 2 200 гривень, золотою каблучкою вагою 2 грами вартістю 2 200 гривень, золотим ланцюжком вагою 3 грами вартістю 3 300 гривень, пластиковою карткою «Приватбанк», з якої зняли гроші в сумі 1000 гривень, а всього заволоділи майном потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на загальну суму 17 429,50 гривень.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, зменшивши термін його покарання. Вказує, що судом не в повній мірі враховано такі пом`якшуючі обставини, як його молодий вік, наявність батьків-інвалідів похилого віку, те що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах і має на утриманні малолітню дитину. Те, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину і що потерпілий не має до нього претензій, та часткове відшкодування завданих збитків.

В своїй апеляції ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, призначивши йому мінімальне покарання за ч.3 ст.187 КК України.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які подані апеляційні скарги підтримали і просили вирок суду змінити, зменшивши строк покарання, ОСОБА_8 та його захисника, які також підтримали апеляції і просили їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляцій та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши їх доводи та матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляції до задоволення не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та кваліфікація їх дій відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Згідно ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом було дотримано вказані вимоги закону.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховано тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, обставини, на які посилається у своїй апеляції обвинувачений, зокрема, пом`якшуючі покарання обставини часткове визнання вини, часткове відшкодування майнової шкоди, і дані про його особу те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має батьків похилого віку, та те, що ОСОБА_7 просив вибачення у потерпілого. Крім того, місцевим судом, хоча і не вказано у вироку, проте фактично враховано перебування ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах, наявність малолітньої дитини та його молодий вік і призначено безальтернативний вид покарання позбавлення волі, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.187 КК України.

Поруч із пом`якшуючими покарання обставинами апеляційний суд звертає увагу на наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, та дані про особу ОСОБА_7 , зокрема, те що він раніше неодноразово судимий, застосовані покарання не були достатніми для виправлення та перевиховання, останній на шлях виправлення не став, думку потерпілого, а тому звільнення від покарання або застосування більш м`якої міри покарання не забезпечить його мети.

Враховуючи наведене, підстав для зміни вироку та застосування щодо ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України з мотивів, наведених в апеляції, апеляційний суд не вбачає.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , то суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, даний злочин вчинив через декілька днів після звільнення з місць позбавлення волі.

Раніше обрані міри покарання із застосуванням ст.69 КК України не сприяли виправленню ОСОБА_8 ..

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд відніс часткове визнання вини.

А до обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів.

При цьому, суд врахувавши дії кожного з обвинувачених, зокрема ОСОБА_8 , особу потерпілого та його думку, обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, ближче до мінімального строку.

А тому, враховуючи вказані обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, з мотивів, викладених в його апеляції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну судового рішення, не допущено.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України та відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 19 серпня 2015 року по 18 січня 2016 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року щодо них без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 19 серпня 2015 року по 18 січня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий:
Судді: