В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року Київський районний суд м.Полтави у складi:

головуючого Шияна В.М.

при секретарi ОСОБА_1

за участю прокурора Махно А.В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Полтавi справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гpомадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має сина ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого:

04.04.2006 року Київським райсудом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

19.09.2007 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

23.01.2009 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, 71 КК України, змінений 08.04.2009 року апеляційним судом Полтавської області, до 5 років позбавлення волі, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого охоронцем ПП «Чібіс», раніше судимого:

11.11.1987 року Київським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, 42 КК України 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

15.09.1992 року Полтавським райсудом за ч.2 ст.142 КК України 1960 р. до 6 років позбавленя волі з конфіскацією ? частини майна;

31.03.1999 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, 42 КК України 1960 р. до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

10.06.2004 року Полтавським райсудом за ч.3 ст.185, 304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

03.12.2004 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

03.02.2005 року Київським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.185, 304, ч.1, 4 ст.70 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі;

18.12.2006 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 11 місяців позбавлення волі, звільнений 10.04.2008 року умовно-достроково на 9 місяців 4 дні, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_8, кім. 5, у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має сина ІНФОРМАЦІЯ_11, працюючого водієм на таксі 1552, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_12, у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2008 року близько 23 години ОСОБА_2, ОСОБА_3Ю, та ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном з корисливих спонукань, проникли на охоронювану територію будівельного майданчика, що по вул. Артема, 49 в м. Полтаві, звідки таємно викрали металеві вироби, а саме: арматуру діаметром 18 мм довжиною 2,60 м в кількості 27 шт., арматуру діаметром 20 мм довжиною 5,0 м в кількості 15 шт., чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3145,5 грн.

Крім того, 19 серпня 2008 року ОСОБА_6 перебуваючи в гаражі громадянина ОСОБА_7, що по вул. Крамського в м. Полтаві, з метою заволодіння чужим майном з корисливих спонукань, ввійшовши в довіру до гр. ОСОБА_7 шляхом обману, під виглядом купівлі автомобіля НОМЕР_1, не маючи на меті віддавати гроші за автомобіль, незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, залишкова вартість якого становить 1115,98 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у скоєнні злочинів не визнав та пояснив що 26 липня 2008 року він разом з ОСОБА_4 пішов провідати свого знайомого ОСОБА_3, який працював охоронцем на будівельному майданчику, що розташований по вул. Артема 49 в м. Полтаві. Під час зустрічі домовилися, що ввечері вони втрьох заберуть з території майданчику раніше покладену ним туди на зберігання арматуру. Близько 22-23 години 26.07.2008 року вони викликали вантажне таксі, в яке завантажили арматуру. Потім відвезли арматуру у двір будинку на перехресті вулиць Шевченка та Артема в м. Полтаві, де продали її ОСОБА_8 за 800 грн.

По другому епізоду винним себе визнав спочатку частково, оскільки вважав, що його дії по даному епізоду не вірно кваліфіковані і повинні бути перекваліфіковані на шахрайство, але в подальшому винним себе не визнав повністю та пояснив, що він познайомився з потерпілим ОСОБА_7 вранці 19 серпня 2008 року на старій автостанції в одному з дорожніх кафе. В ході розмови потерпілий сказав, що у нього є автомобіль ЗАЗ-968. ОСОБА_9 саме збирався придбати собі такий автомобіль, то вони пішли додому до потерпілого і останній викотив з гаража свій автомобіль, оскільки він перебував не в робочому стані. ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_7 про придбання автомобіля за 1200 грн. Потім викликав таксі та відбуксирував автомобіль на територію Авіамістечка. Взявши автомобіль він пообіцяв віддати потерпілому гроші в подальшому по мірі можливості. Автомобіль він придбав для особистого користування, але через певний час після його придбання здав машину на металобрухт. Гроші потерплому за автомобіль не повернув.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3Ю, винним себе у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що коли він працював охоронцем на території майданчику, що розташований по вул. Артема 49 в м. Полтаві до нього звернувся з проханням допомогти ОСОБА_2 і він погодився зберігати певний час на території будівельного майданчику його арматуру. Близько двох тижнів арматура знаходилася на території майданчика. Коли ОСОБА_9 забирав арматуру він допомагав її завантажувати в таксі. Від продажу арматури він отримав від ОСОБА_2 40 чи 80 грн., крім того ОСОБА_9 та ОСОБА_4 принесли йому продукти харчування та пляшку горілки.

Допитаний в суді підсудний ОСОБА_4 спочатку свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та розповів, що він дійсно допомагав завантажувати та вивозити арматуру з території будівельного майданчику, що розташований по вул. Артема,49 в м. Полтаві, але не в тій кількості, що зазначена в матеріалах справи. Арматуру вивезли та здали на металобрухт. Від продажу арматури ОСОБА_2 дав йому 80 грн. Під час судових дебатів винним себе не визнав у вчинені злочину пояснивши, що про те, що арматура крадена він не знав, а вважав, що вона належить ОСОБА_2

Не зважаючи на те, що підсудні винними себе у вчиненні злочинів не визнали, їх вина повністю підтверджується:

по епізоду вчинення крадіжки арматури:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що 27 липня 2008 року йому зателефонував інженер та повідомив, що в ході проведеної перевірки було виявлено нестачу. Приїхавши на обєкт він провів бесіду з сторожем, що охороняв територію в зазначений період часу. Ним був ОСОБА_3 Останній пояснив, що нічого не бачив і не знає яким чином виникла нестача. Інженер ОСОБА_10 разом зі сторожами перевіряв наявність арматури. Після проведення інвентаризації він звернувся із відповідною заявою до міліції. В подальшому частину арматури було повернуто. Також пояснив, що сторонні особи не могли залишити на території даного обєкту ніякі матеріали, в тому числі і арматуру чи будь-які інші матеріальні цінності повязані з будівництвом;

Свідка ОСОБА_8, який суду пояснив, що ОСОБА_2 знає близько 2 років. В липні 2008 року, точної дати коли це сталося він не памятає, у вечірній час до нього приїхав ОСОБА_2 та запропонував придбати арматуру. Оглянувши арматуру він вирішив її придбати для будівельних робіт. ОСОБА_2 не казав звідки у нього арматура. В подальшому працівники міліції вилучили придбану ним у ОСОБА_2 арматуру в повному обсязі. Він придбав у ОСОБА_2 близько 800 кг заплативши за неї 800 грн.;

Свідка ОСОБА_11, який суду пояснив, що в липні 2008 року, точної дати коли це сталося він не памятає, йому зателефонував ОСОБА_4 та поросив приїхати на зазначену ним адресу. Коли він близько 22 години приїхав на місце, а саме на огороджену територію будівельного майданчику, що розташований по вул. Артема,49 в м. Полтаві, ОСОБА_4 та ще двоє чоловіків завантажили в його автомобіль арматуру. Арматури було близько тонни. Потім він відвіз арматуру в приватний сектор на перехрестя вулиць Артема та Шевченка в м. Полтаві, де ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які поїхали з ним, розвантажили всю арматуру. За перевезення з ним розплатився ОСОБА_2

Дослідженими та оголошеними в суді:

даними рахунку-фактури № УБ-000838 від 10.09.2008 року, щодо вартості викраденої арматури (а.с.7);

даними накладної № 1919 від 30.06.2008 року згідно яких ОСОБА_5 була придбана у ТОВ «ОСОБА_1 відродження» арматуру, в тому числі діаметром 18 та 20 мм (а.с.8);

даними акту ревізії від 27.08.2008 року, згідно яких перевіркою встановлено недостачу металовиробів, в тому числі арматури діаметром 18 мм довжиною 2,60 м в кількості 27 шт. та арматури діаметром 20 мм довжиною 5,0 м в кількості 15 шт. (а.с.10);

даними протоколу огляду та вилучення від 10.09.2008 року, згідно яких при огляді подвіря будинку № 91 по вул. Шевченка в м. Полтаві на майданчику для збору металобрухту під парканом було виявлено та вилучено металеву арматуру, а саме: 15 прутів довжиною 5 м діаметром 20 мм та 27 прутів довжиною 2,6 м діаметром 18 мм (а.с.14);

по епізоду незаконного заволодіння автомобілем:

показаннями допитаних в суді:

потерпілого ОСОБА_7, який пояснив, що в серпні 2008 року в кафе «Каштан», що розташоване на зупинці громадського транспорту «Автостанція», він пив пиво з ОСОБА_12 та розмовляв про те, що має намір продати чи здати на металобрухт свій автомобіль «Запорожець». Поряд з ними за столиком сиділа компанія чоловіків, і один з них, як потім йому стало відомо ОСОБА_2 запропонував продати його автомобіль за 1200 грн. Через кілька днів після цієї розмови, а саме 19.08.2008 року він з ОСОБА_2 знову зустрівся в тому ж самому кафе та пішли до нього додому, де з гаража витягли автомобіль, який був без акумулятора, а тому самостійно їхати не міг. ОСОБА_2 викликав таксі і на буксирі відігнав автомобіль куди йому було потрібно. Разом з автомобілем він віддав ОСОБА_2 і техпаспорт на нього. З приводу передачі коштів за придбання автомобіля вони домовилися, що в той же день ОСОБА_2 у вечорі передасть йому 1200 грн., але грошей ОСОБА_2 так і не віддав, на телефоні дзвінки не відповідав. ОСОБА_13 звернувся із заявою до міліції. В ході досудового слідства працівники міліції повернули йому автомобіль в тому ж стані, що у нього його забрав ОСОБА_2 Претензій до підсудного він не має;

свідка ОСОБА_12, який дав показання аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_7;

свідка ОСОБА_8, який пояснив, що влітку 2008 року до нього звернувся ОСОБА_2 з пропозицією придбати у нього автомобіль «Запорожець». При цьому, ОСОБА_2 сказав, що автомобіль належить його дідусеві. Також ОСОБА_2 казав, що він має документи на автомобіль і що пізніше він їх принесе. Тоді він придбав у ОСОБА_2 «Запорожець» за 500 грн. Через певний проміжок часу до нього прийшли працівники міліції та повідомили, що автомобіль придбаний ним у ОСОБА_2 числиться в угоні;

дослідженими та оголошеними в суді:

даними протоколу огляду та вилучення від 10.09.2008 року, згідно яких на подвірї будинку № 91 по вул. Шевченка в м. Полтаві виявлено автомобіль ЗАЗ-968, в салоні якого на задньому пасажирському сидінні виявлено два державних номерних знака Д 30-86 ПО (а.с.14);

висновком авто товарознавчої експертизи № 70 від 16.10.2008 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 на момент скоєння злочину становила 1115,98 грн. (а.с.48-49);

іншими матеріалами в їх сукупності.

Дії підсудного ОСОБА_2Є, судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище, та за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене повторно.

Дії підсудного ОСОБА_3 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Дії підсудного ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

При обраннi мiри покарання пiдсудним, суд враховує ступiнь тяжкості вчинених злочинів; особу пiдсудних, наявність обставин, що помякшують та обтяжують їх покарання.

Так, ОСОБА_2 характеризується посередньо, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів скоїв нові умисні корисливі злочини.

Обставини, що помякшують покарання пiдсудного ОСОБА_2: хвороба на туберкульоз, а по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом також: незначна залишкова вартість автомобіля, відсутність матеріальної шкоди потерпілому.

ОСОБА_3 хоча характеризується позитивно, але будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів скоїв новий умисний корисливий злочин під час умовно-дострокового звільнення.

Обставини, що помякшують покарання пiдсудного ОСОБА_3Ю, відсутні.

ОСОБА_4 характеризується позитивно, працює, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставини, що помякшують покарання пiдсудного ОСОБА_4 відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання пiдсудних не виявлено.

Згiдно медичного висновку пiдсудні працездатні, лікування в примусовому порядку не потребують.

Враховуючи наявність кількох обставин, що помякшують покарання ОСОБА_2, позицію потерпілого ОСОБА_7, який просить не карати ОСОБА_2, суд приходить до висновку про можливість призначення йому за ч.2 ст.289 КК України покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті. В той же час, враховуючи те, що ОСОБА_2 будучи раніше судимий на шлях виправлення не став та під час іспитового строку знову вчинив умисний злочин, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без вiдбування покарання. При цьому, остаточне покарання ОСОБА_2 необхідно призначити за правилами ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 будучи раніше судимий на шлях виправлення не став та під час умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний корисливий злочин, суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без вiдбування покарання. При цьому, остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ст.71 КК України.

Врахолвуючи те, що підсудний ОСОБА_4 характеризується позитивно, працює, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєннi злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України i призначити йому покарання:

За ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волi;

За ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України два роки позбавлення вол без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 покарання три роки позбавлення волі без конфіскації майна

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеними вироком Київського райсуду м. Полтави від 23.01.2009 року, зміненим 08.04.2009 року апеляційним судом Полтавської області, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання шість років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк вiдбування покарання ОСОБА_2 рахувати з 17 січня 2009 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 18.12.2006 року у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

Строк вiдбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 14 серпня 2009 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєннi злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України i призначити йому покарання три роки позбавлення волi.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обовязки.

Зобовязати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Запобiжний захiд ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Речові докази у вигляді арматури та автомобіля повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави за проведення авто товарознавчої експертизи 182 грн. 54 коп.

Вирок може бути оскаржено до апеляцiйного суду Полтавської областi протягом 15 дiб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Головуючий Шиян В.М.