АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю учасників судового провадження:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000084 за апеляційними скаргами старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби, Державно прикордонної служби України прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26.05.2015 року,-

В С Т А Н О В И В :
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.3, ст.332 ч.2 КК України та призначено йому покарання за цим законом із застосуванням ст.68 КК України у вигляді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 18.02.2014, діючи умисно з метою сприяння у незаконному переправленні іноземців через державний кордон України, слідуючи на автомобілі марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з м. Чернівці в напрямку смт.Сторожинець, зустрів транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому слідували громадяни Шрі-Ланки та в подальшому, слідуючи маршрутом «м.Чернівці - смт.Сторожинець - с.Ропча» вказував маршрут руху вказаному автомобілю. Кримінальне провадження №11-кп/794/256/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст.15 ч.3, ст.332ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Однак, не доїжджаючи до с.Ропча Сторожинецького району Чернівецької області іноземці були затримані і доставлені на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив при наступних обставинах:

Так, Кумарасамі Субалітхаран, будучи громадянином Шрі-Ланки та постійно проживаючи на території України, організував незаконне переправлення співгромадян через державний кордон України (із Російської Федерації в Україну та із України в країни Європи).

Реалізуючи свої злочинні наміри, Кумарасамі Субалітхаран вступив в злочинну змову з громадянином України ОСОБА_9 . Відповідно до злочинної домовленості ОСОБА_10 звернувся в лютому 2014 року до ОСОБА_9 щодо переміщення громадян Шрі-Ланки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по території України в напрямку державного кордону України з Румунією та незаконного переправлення іноземців через держаний кордон України за відповідну грошову винагороду.

Продовжуючи виконання вказівок Кумарасамі Субалітхаран щодо перевезення вказаних громадян Шрі-Ланки в Чернівецьку область, підшукання осіб, які б переправили за відповідну грошову винагороду вказаних іноземців в Румунію, ОСОБА_9 17.02.2014 року опосередковано доставив в Чернівецьку область 5 громадян Шрі-Ланки для переправлення їх через державний кордон України незаконно, тобто без відповідних документів поза встановлених законом пунктів пропуску.

В цей же день він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_13 , який відповідно до домовленості повинен був підшукати особу, яка організує іноземцям місце тимчасового знаходження на території України та фактично переправить їх через державний кордон України.

В свою чергу ОСОБА_13 , маючи спільну злочинну змову з ОСОБА_9 , 17.02.2014 року забезпечив доставку в Чернівецьку область Надараса Ампікаіпакана та ОСОБА_12 для незаконного переправлення їх через державний кордон України, тобто без відповідних документів поза встановлених законом пунктів пропуску.

В цей же день ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_13 , який відповідно до попередньої домовленості та за відповідну суму грошової винагороди повинен був підшукати особу, яка організує їм місце тимчасового знаходження на території України та фактично переправить цих громадян Шрі-Ланки через державний кордон України.

ОСОБА_13 , реалізуючи домовленість з ОСОБА_9 , 17 лютого 2014 року зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_14 , та повідомив йому про можливість за відповідну грошову винагороду підшукати тимчасове місце перебування на території Чернівецької області та здійснити незаконне переправляння іноземців через державний кордон України (із України до Румунії). ОСОБА_14 погодився на викладену пропозицію.

Приймаючи до уваги, що особисто реалізувати переправлення громадян Шрі-Ланки через державний кордон України ОСОБА_14 не міг, він звернувся до свого знайомого громадянина України ОСОБА_6 для того, щоб останній посприяв у незаконному переправленні іноземців через державний кордон України (із України до Румунії). На дану пропозицію ОСОБА_6 погодився, зауваживши, що вказані іноземці повинні приїхати в м.Чернівці, а потім ОСОБА_14 повинен організувати транспорт для їх доставки в Сторожинецький район. Виконуючи спільний з ОСОБА_13 та ОСОБА_6 злочинний план, спрямований на незаконне переправлення громадян Шрі-Ланки із України в Румунію, ОСОБА_14 організував вказаним іноземцям місце їх тимчасового проживання, а саме в готелі «Смерічка», який знаходиться на АДРЕСА_2 .

Крім цього, з метою дотримання конспірації під час незаконного переправлення іноземців через державний кордон України, ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_6 , 18.02.2014 отримав від ОСОБА_13 пакет з мобільними телефонами та закордонними паспортами іноземців. Вказаний пакет із зазначеним вмістом ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_9 17.02.2014.

Діючи згідно досягнутої домовленості, 18.02.2014 р. ОСОБА_14 за допомогою свого знайомого ОСОБА_15 , не поставивши останнього до відома про дійсну мету, підготував транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , який ввечері цього ж дня від`їхав від готелю «Смерічка» в напрямку державного кордону України разом з вищевказаними іноземцями. Приховуючи свій злочинний зв`язок з ОСОБА_6 та їх спільну злочину мету ОСОБА_14 попросив ОСОБА_15 проінструктувати водія даного транспортного засобу на предмет супроводу його автомобіля транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 в Сторожинецькому районі Чернівецької області на території розташування прикордонного села Ропча. Що відповідно ОСОБА_17 і виконав.

Тому, 18.02.2014 ОСОБА_6 , діючи умисно з метою сприяння у незаконному переправленні іноземців через державний кордон України, слідуючи на автомобілі марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з м.Чернівці в напрямку м.Сторожинець, зустрів транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , в якому слідували громадяни Шрі-Ланки Надарас Ампікаіпакан та ОСОБА_18 слідуючи маршрутом «м.Чернівці - смт.Сторожинець - с.Ропча» вказував маршрут руху вказаному автомобілю. Однак, не доїжджаючи до с.Ропча Сторожинецького району Чернівецької області іноземці були затримані і доставлені на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вказаний вирок суду надійшли апеляційні скарги від старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби, Державно прикордонної служби України прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Прокурор в своїй апеляції просить вирок районного суду скасувати, ухвалити свій вирок яким засудити ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.332 КК України, призначивши йому покарання у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна, крім житла та стягнути з нього на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 591 грн.36 коп. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом безпідставно виключено із інкримінованого ОСОБА_6 обвинувачення кваліфікуючої ознаки вчинення злочину з корисливих мотивів. Судом при призначенні покарання безпідставно застосовано до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України, оскільки в суді не було встановлено жодної обставини, що пом`якшує його покарання, а останній своєї вини не визнав та не розкаявся. Також вважає, що оскільки понесені витрати по справі на залучення експерта стороною обвинувачення документально підтверджені, то вони підлягають стягненню саме з обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляції просить суд скасувати вирок суду 1 інстанції та закрити кримінальне провадження за відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. При цьому посилається на те, що присутність ОСОБА_6 18.02.2014р. та супровід автомобіля таксі без усвідомлення дійсної мети та намірів засудженого за вчинення цього ж злочину ОСОБА_14 не є належним доказом підтвердження його винуватості в інкримінованому йому злочині. ОСОБА_6 не мав ніякої домовленості із ОСОБА_14 про незаконне переправлення людей через кордон, він взагалі не знав, що в автомобілі таксі перебувають іноземці. Свідок ОСОБА_13 в суді вказав, що обвинувачений не мав ніякої домовленості із ОСОБА_14 про незаконне переміщення людей. Суд безпідставно надав перевагу сумнівним показанням ОСОБА_14 , та відкинув показання ОСОБА_13 , які його виправдовують. Вважає, що в справі відсутні належні та допустимі докази, які підтвердили б наявну у ОСОБА_6 суб`єктивну і об`єктивну сторону інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказує, що під час збирання доказів органами досудового розслідування було допущено ряд істотних порушень вимог КПК України, що призвело до того, що судом в основу вироку було покладено недопустимі докази.

Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану ними апеляцію, заперечивши проти апеляції прокурора, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив залишити без задоволення апеляцію захисту, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 можливість виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а апеляційні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і навів у вироку мотиви прийняття такого рішення, з якими колегія суддів не може не погодитись виходячи з наступного.

Не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , вона повністю підтверджується зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і їм дана вірна юридична оцінка.

Із показань свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні суду 1 інстанції вбачається, що він знайомий з Гринчуком років 8-10. В лютому 2014 року до нього звернувся ОСОБА_13 і сказав, що його друг ОСОБА_19 попросив щоб 5 туристів індусів доставити в Румунію не важно яким чином. ОСОБА_13 обіцяв йому за таку допомогу 250 доларів США з чоловіка. ОСОБА_13 сказав, що у них документи є, але віз немає, про це йому повідомив ОСОБА_19 . Він від себе ОСОБА_13 сказав, що процедура виїзду тих іноземців буде 2-3 дня. Це питання він сам вирішити не міг тому через 2-3 дня звернувся до ОСОБА_6 і все що сказав ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 , і пояснив, що незалежно яким шляхом переправити законним чи ні, але суму винагороди не обговорював, а сказав, що «в боргу не залишимося», не оговорював чи це буде сума чи щось інше, конкретно за винагороду у них мова не йшла. Тобто, ОСОБА_6 повинен був посприяти переправити туристів через кордон в Румунію. Його ( ОСОБА_14 ) роль полягала в тому, щоб взяти туристів у ОСОБА_13 і передати їх ОСОБА_6 . Обов`язок переправлення осіб через кордон ОСОБА_20 брав на себе. Наступного дня він з ОСОБА_6 зустрівся в м.Чернівці. ОСОБА_21 він сказав, що могорич буде після того, як люди будуть в Румунії і звідти перетелефонують. «Могорич» в його ( ОСОБА_22 ) понятті на той час була енна сума, але він її не називав. У нього немає смислу оговорювати ОСОБА_23 , він говорить правду і наполягає на своїх показах. Сам він за вищевказане посередництво був засуджений.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду 1 інстанції показав, що ОСОБА_23 знає та перебуває із ним в дружніх стосунках. На даний час він засуджений за те, що мав переправити незаконно іноземців за кордон. Йому зателефонував ОСОБА_19 і сказав, що є 5 індусів і їх треба переправити в Румунію.

Він був затриманий і в СБУ він зустрівся з ОСОБА_6 і дуже здивувався цьому, оскільки не знав що той тут задіяний. В останній день ОСОБА_14 йому сказав, що ОСОБА_6 повинен був зустріти якихось людей і таксі і супроводжувати їх. Його ( ОСОБА_24 ) місія була тільки в тому, щоб звести людей. Йому відомо де можна перетнути кордон з Румунією.

ОСОБА_19 його просив, щоб він домовився з якоюсь людиною для переправки іноземців в Румунію, про винагороду не пам`ятає чи велась розмова. Йому не мали давати 600 доларів США за його роботу, він мав дати їх ОСОБА_14 . ОСОБА_19 мав дати йому(Сомкіну) 600 доларів США, а він в свою чергу мав віддати їх ОСОБА_14 . Він знає, що ОСОБА_14 всім іноземцям, які знаходяться на території України робив візи. З ОСОБА_14 він вів бесіду про те, що треба переправити індусів-моряків в Румунію, а як це ОСОБА_14 буде робити він не цікавився.

Вважає, що ОСОБА_6 не винуватий, він не мав підстав оговорювати ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні суду 1 інстанції дистанційно надав суду покази, що в лютому 2014 року він незаконно перевіз з м. Києва до м. Чернівці 5 громадян Шрі-Ланка, так сказав йому ОСОБА_25 , який проживає в Київській області. Для того, щоб переправити на Європу, обіцяв винагороду 1200 доларів США за всіх. Він не знав, як переправлять іноземців, йому було однаково.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні дав покази, що ОСОБА_27 він знає два роки. З ним у нього погані стосунки, знає чим займається ОСОБА_28 , він займався візами та законними і незаконними перевезеннями осіб через кордон. ОСОБА_23 знає. Він з ним періодично спілкується по телефону, зустрічається, коли приїжджає з ОСОБА_29 в Чернівці. ОСОБА_20 по мобільному йому говорив, що 17 лютого він має допомогти ОСОБА_30 , що його останній попросив про допомогу. 22 лютого 2014 року по мобільному дізнався від ОСОБА_23 , що він по проханню ОСОБА_27 супроводжував машину до ОСОБА_31 і його затримали.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав покази, що ОСОБА_32 , який займається пасажирським перевезенням на ОСОБА_33 , в лютому 2014 року попросив його відвезти п`ять людей, забрати їх з с.Мамаївці та відвезти в с.Ропчу, домовились за ціну 500 гр. ОСОБА_34 сказав, що він мав їх везти в с.Ропчу, а там мали показати йому місце куди саме завезти. Мови про те, що він ( ОСОБА_35 ) мав пересікати кордон не йшла. Він під`їхав в с.Мамаївці до готелю «Смерека», вони вийшли і сіли, напевно їм сказали, яка машина буде. У нього був «Мерседес - Бенц». Його мала зустріти машина по дорозі та вказати куди їх завезти в с.Ропчі. Йому ОСОБА_32 скинув телефон цієї людини. Він зателефонував на даний телефон і йому сказали, що на виїзді з м.Чернівці на ОСОБА_36 буде чекати автомобіль «Жигулі». Він з ним зв`язувався по телефону 3 рази, уточнював місце де з ним зустрітись. Дійсно на виїзді чекав автомобіль «Жигулі», 5 чи 7 модель, білого кольору, мигнув йому фарами, і він поїхав. Автомобіль «Жигулі» його обігнав і він уже їхав за ним на відстані метрів 400-500. Даний автомобіль мав вказати куди саме він мав привезти вказаних людей в с.Ропчі. Якщо би йому сказали зупинитись на полі для висадки людей він так би і зробив. Біля танка автомобіль повернув наліво і він теж. Але він ще заїхав на АЗС і повідомив про це по телефону чоловікові, який знаходився в автомобілі «Жигулі». Потім після заправки проїхав метрів 400 і його зупинила СБУ. За дане перевезення з ним розрахувався ОСОБА_34 у себе дома, дав там йому 500 гр.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні дала покази, що знаходиться з ОСОБА_38 в цивільному шлюбі два роки. Пам`ятає такий випадок, коли в лютому 2014 року вона зустрілась з ОСОБА_6 , щоб купити продукти то він в цей час зустрівся з якимсь чоловіком. Вона чула, як ОСОБА_6 в розмові питався того чоловіка чи все офіційно, на що той чоловік ствердив. Самої розмови вона не чула, оскільки їй зателефонували батьки і вона відійшла. Потім ОСОБА_6 пояснив, що той чоловік займається візами, звуть його ОСОБА_14 , з яким вона бачила ОСОБА_23 тільки тоді один раз. Конкретно про що говорили і про що просив ОСОБА_14 вона з чоловіком не обговорювали. Потім цей ОСОБА_14 йому телефонував і просив допомогти таксисту показати дорогу. ОСОБА_6 їй сказав, що ОСОБА_14 попросив його йому допомогти і з нього «могорич», за винагороду мова не йшла. ОСОБА_20 в той час таксував, і візами, переправленням через кордон не займався.17.02.2014 року телефонував ОСОБА_28 , про це їй сказав ОСОБА_39 .

Крім того, вина ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується письмовими доказами по справі, які були досліджені судом 1 інстанції: (т.1 а.п. 48) протоколом огляду місця події із якого вбачається, що 18 лютого 2014 року о 19 годині в присутності понятих встановлено, що по об`їзній дорозі м.Сторожинця, що веде до с.Ропча в районі автозаправки «АВІС» розташований легковий автомобіль бежевого кольору марки ВАЗ 2105 н.з. НОМЕР_3 , біля автомобіля знаходиться громадянин ОСОБА_6 ; (а.п. 51-54 том 1) протоколом затримання особи, із якого вбачається, що 18 лютого 2014 року о 18 годині 50 хвилин в присутності понятих на об`їзній дорозі м.Сторожинець, яка веде в с.Ропча в районі автозаправочної станції «АВІС» був затриманий ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події (а.п. 50-152 том 1) із якого вбачається, що 18 лютого о 18 годині 50 хв. на асфальтованій дорозі сполученням м.Сторожинець с. Ропча на відстані від м.Сторожинець 1 км. в зоні розташування пам`ятника «Визволителям ВВВ» при слідуванні в напрямку с. Ропча знаходиться легковий автомобіль марки «Мерседес Бенц» р.н. НОМЕР_4 сірого кольору. В салоні вказаного автомобіля знаходяться 5 темношкірих чоловіків та водій ОСОБА_16 , який прийняв вказаних людей у готелі «Смерічка» с. Мамаївці Кіцманського району і в яких відсутні документи, які посвідчували би особу; (а.п.8 том № 4) інформацією, знятою з каналів зв`язку про надані телекомунікаційні послуги за ідентифікаторами 97, 38, 58, 70 записана на носій лазерного зчитування CD-R, з зазначенням файлів; (а.п.115-229 т.4) протоколом огляду від 22.04.2014 із якого вбачається, що лазерний диск CD-R ємністю 700 Мб за допомогою службового комп`ютера оглянутий та інформація, яка на ньому зберігається; (а.п.64-77 том 5) протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з якого вбачаються телефонні розмови між ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з 11.02.2014 р по 18.02.2014 р., ОСОБА_13 та ОСОБА_6 з 13.02.2014 р. по 17.02.2014 р., в яких йдеться мова про те, що розрахунок буде по факту, що ніхто наперед гроші не дає. Говорилось 16.02.2014 року про те, що завтра, тобто 17.02.2014 р. повинні бути в чотири години. Із розмов вбачається , що йде мова про кількість, спосіб оплати, перевозку, домовленість;
Всім вищенаведеним повністю спростовуються доводи захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_6 здійснював супровід автомобіля таксі без усвідомлення дійсної мети та намірів засудженого ОСОБА_14 , ОСОБА_6 не мав ніякої домовленості із ОСОБА_14 про незаконне переправлення людей через кордон, він взагалі не знав, що в автомобілі таксі перебувають іноземці.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції вірно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_6 показання свідка ОСОБА_14 , оскільки підстав оговорювати обвинуваченого у вказаного свідка не було, про що ним було зазначено під час судового засідання, його показання є послідовними та узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами. Більше того, ОСОБА_14 за вказані вище дії вже засуджений вироком судом, на підставі угоди, що також свідчить про відсутність у останнього підстав оговорювати ОСОБА_6 .

Що стосується доводів захисника обвинуваченого про те, що судом 1 інстанції безпідставно не враховано показання свідка ОСОБА_13 , які виправдовують ОСОБА_6 , то вони на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки свідок ОСОБА_13 в суді лише висловив свою думку стосовно того, що ОСОБА_6 в цій справі не при чому, так як він мав тільки супроводжувати таксі з іноземцями. Однак, ці його показання не підтверджуються жодними доказами по справі та повністю спростовуються сукупністю зібраних по справі доказами. Як вбачається із його показань, а також свідка ОСОБА_19 вони знали про те, що вказані іноземці будуть переправлятися в Румунію незаконно. Про це свідчить і той факт, що іноземці не мали відповідних віз, перевезення їх по території України здійснювалось на маршрутному мікроавтобусі, який винаймався персонально тільки для них, поселення в готелі також здійснювалось конспіративно, без офіційної процедури реєстрації, учасники цього злочину за свої посередницькі послуги отримували значні грошові кошти в іноземній валюті. Всі ці факти безумовно вказують на те, що всі свідки, зокрема, і ОСОБА_13 знали про незаконність переправлення іноземців за кордон, а тому відповідно показання ОСОБА_13 , що він не знав, що іноземців будуть переправляти незаконно, та його думку про непричетність ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому злочину, районним судом було обґрунтовано не взято до уваги.

Вищенаведеним також спростовуються доводи захисника обвинуваченого про те, що суд безпідставно надав перевагу сумнівним показанням ОСОБА_14 , та відкинув показання ОСОБА_13 , які його виправдовують.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно вказав у вироку, що форма пособництва ОСОБА_6 у незаконному переправленні осіб виразилась у супроводі цих осіб до конкретного місця без належних документів, в плануванні передачі цих осіб іншим особам, оскільки це не було на пункті пропуску чи в установі, яка займається візами та оформленням перетину кордону.

Відповідно до ч.2 ст.15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Проаналізувавши зібрані докази по справі, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_6 не виконав усіх дій, які повинен був би вчинити до кінця, тобто посприяти через своїх знайомих переправити іноземців через кордон в Румунію. Хоч він і спрямовував свої зусилля для такого здійснення, але не зробив всього того, що необхідно було, з причин, які не залежали від його волі.

Обґрунтованими на думку колегії суддів, є твердження суду першої інстанції, про недоведеність тієї обставини, що ОСОБА_6 діяв з корисливих мотивів, оскільки жодним доказом по справі не було встановлено суму винагороди, яку мав отримати ОСОБА_6 за виконання своєї роботи, більше того не обумовлювалася й сама винагорода як така. Так, свідок ОСОБА_14 в суді 1 інстанції показав, що гроші наперед ОСОБА_6 він не передавав і взагалі не вів з ним мову про якісь суми, а тільки сказав йому, що справа «могаричьова», однак уточнив, що могло бути й таке, що і не було б «могарича» ОСОБА_6 , якщо б його «кинули». Будь-яких інших доказів, які б спростували ці показання свідка ОСОБА_14 в матеріалах справи відсутні. Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що судом безпідставно виключено із інкримінованого ОСОБА_6 обвинувачення кваліфікуючу ознаку вчинення злочину з корисливих мотивів.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає, що воно призначене у відповідності до вимог ст.ст.65-67, 75,76 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, районним судом було вірно враховано, що ОСОБА_6 хоча вину і не визнав та не розкаявся, однак до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, що замах на вчинення злочину є незакінчений, роль ОСОБА_6 у інкримінованому злочині була малозначною та лише щодо двох осіб, його діяннями не було заподіяно матеріальної шкоди, а тяжкі наслідки не настали. А тому, всі ці обставини в сукупності, на думку колегії суддів, дають підставу для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

В той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було безпідставно не стягнуто з обвинуваченого витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 591 грн. 36 коп., а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні, а понесені витрати слід стягнути з ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляцію старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби, Державно прикордонної служби України прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26.05.2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 591 грн. 36 коп., понесені при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області експертизи №448-Х від 11.08.2014р.

В решті вирок суду залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді : ОСОБА_3
ОСОБА_2
Копія вірна: суддя