АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3246/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2002/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,-
Вироком Орджонікіджевського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
27.03.2008р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст..ст. 185 ч.2, 186 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
10.03.2009 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч.2 , 71 КК України до 5 років позбавлення волі;
31.03.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі , звільнений умовно-достроково 20.11.2013 року на не відбуту частину покарання - 4 місяці 14 днів,
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків , шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2010р., остаточно визначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Цим же вироком за ч.2 ст. 185 КК України засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , апеляційних скарг у відношенні яких не подано.
Як встановив суд в ніч з 01.03.2014 року на 02.03.2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вступили в змову з метою викрадення чужого майна. При цьому між обвинуваченими були розподілені ролі , а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мали спостерігати за навколишнім становищем з метою виявлення небезпеки, а ОСОБА_7 мав проникати до автомобілів та викрадати з них цінне майно. На виконання досягнутої злочинної домовленості, близько 01 години 20 хвилин з 01.03.2014 року на 02.03.2014 року, знаходячись біля будинку № 12 по вул. Верстатобудівельній м. Харкові обвинувачені, скориставшись тим, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, виконуючи заздалегідь визначені ролі, за якими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стали спостерігати за навколишнім становищем, а ОСОБА_7 , за допомогою раніше заготовленої викрутки, зламав замок автомобіля ВАЗ 2107 ( НОМЕР_1 ), проник до салону i від`єднав та викрав звідти майно, а саме: автомагнитолу марки «PIONER», вартістю 180 гривень, яку передав ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на суму 180 гривень.
Окpiм того, в ту ж ніч, на виконання злочинної домовленості, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , близько 01 години 40 хвилин, знаходячись біля будинку № 25 по пр. Фрунзе в м. Харкові, після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впевнились, що за їx діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 за допомогою раніше заготовленої викрутки зламав замок автомобіля ЗАЗ 1102 ( НОМЕР_2 ) та проник до салону звідки викрав майно, а саме: рибацькі окуляри марки «SHIMANO», вартістю 200 гривень та шкіряні перчатки «ZELART», вартістю 40 грн., спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на суму 240 грн.
Окpiм того, в ту ж ніч, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 близько 02 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впевнились, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , за допомогою раніше заготовленої викрутки зламав замок автомобіля Газель ( НОМЕР_3 ) та проник до салону з якого викрав майно, а саме: автомагнитолу марки «SUPRA», вартістю 200 гривень, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_12 на суму 200 гривень.
Окpiм того, в ту ж ніч, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 близько 02 години 40 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впевнились, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , за допомогою раніше заготовленої викрутки зламав замок автомобіля Газель ( НОМЕР_4 ) та проник до салону з якого викрав майно, а саме: автомагнітолу марки «SONY», вартістю 60 гривень та відеорегістратор DVR-017S вартістю 256 гривень, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_13 на суму 316 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду скасувати та призначити по справі новий судовий розгляд. Апеляційну скаргу обвинувачений мотивує тим, що суд не оголосив йому вирок , про час та місце оголошення вироку він повідомлений не був, а узнав що засуджений і копію вироку отримав 2015 році, після затримання в іншому кримінальному провадженні.
Окрім того обвинувачений посилається а те, що при розгляді справи в Орджонікідзевському районному суді , йому було неналежним чином роз`яснено наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КК України, він не зрозумів , що не зможе оскаржувати фактичні обставини справи. На досудовому слідстві та в суді він не був проінформований про можливість укладення угоди про примирення з потерпілими. Судом необґрунтовано визнано обставиною яка обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки ця обставина врахована при кваліфікації скоєних ним злочинів як повторних. Також районний суд не застосував до нього ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» і не скоротив наполовину не відбуту частину покарання.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував проти її задоволення ; думку прокурора , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи пояснення апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК України в частині обов`язкового роз`яснення обвинуваченому її змісту та наслідків у вигляді позбавлення права оскарження в апеляційному порядку обставин справи які не оспорювались і щодо яких докази не досліджувались, колегія суддів прослухала звукозапис судового засідання. Як вбачається зі змісту звукозапису , суд першої інстанції належним чином роз`яснив обвинуваченим порядок та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України , переконався у добровільності позиції обвинувачених , які на час розгляду справи в суді визнавали свою провину в повному обсязі.
Як вбачається з журналу судового засідання та звукозапису судового засідання , справу судом першої інстанції було розглянуто за участі обвинувачених у тому числі ОСОБА_7 . Обвинувачені безпосередньо приймали участь в розгляді справи , надавили пояснення , в повному обсязі мали можливість заявляти клопотання та захищатись від обвинувачення, використовували права на свій розсуд, приймали участь в судових дебатах їм було надано останнє слово. Тому порушення права обвинувачених на безпосередню участь в судовому засіданні та права на захист колегія суддів не вбачає. З журналу судового засідання вбачається , що після проведення судових дебатів та надання обвинуваченим останнього слова 28.05.2014 року о 12 год.04хв. суд пішов до нарадчої кімнати, а 29.05.2014 року о 10 год.59 хв. проголосив вирок. При цьому на проголошення вироку як вбачається з журналу судового засідання з`явився лише обвинувачений ОСОБА_9 (а.с.110-112) Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ні в день проголошення вироку ні потім до суду не з`явились і були затримані в зв`язку зі скоєнням інших кримінальних правопорушень в 2015 році. Після затримання ОСОБА_7 було вручено копію вироку суду і він належним чином скористався своїм правом на апеляційне оскарження вироку (а.с.141) Враховуючи , що право обвинуваченого ОСОБА_7 на безпосередню участь в судовому засіданні та право на захист при розгляді справи порушено не було, сама по собі неявка обвинуваченого на проголошення вироку, відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило або могло перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення і не є підставою для скасування рішення суду відповідно до ч.2 ст. 412 КПК України в будь-якому разі, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині також необґрунтованими.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України обставинами , що обтяжують покарання є вчинення злочину повторно або рецидив злочину. Повторність скоєння злочину не визнано обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вона передбачена ч.2 ст. 185 КК України як кваліфікуюча ознака злочину.
Відповідно до ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Враховуючи , що ОСОБА_7 вчинив умисні злочини маючи не погашені судимості за скоєння інших умисних злочинів суд першої інстанції мав законні підстави врахувати в якості обставини , що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочину.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії. Тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього амністії задоволенню не підлягає.
При призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України; з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину ; особу винного, який є неодноразово судимим і знов продовжує скоювати злочини ; наявність щирого каяття та відсутність тяжких наслідків скоєного злочину як обставин , що пом`якшують покарання ; рецидив злочину як обставини, що обтяжують покарання.
Призначене судом першої інстанції покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що покарання , призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 не можна вважати таким , що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України судова колегія, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.
В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році» відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді -