Справа № 362/3782/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1360/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 09.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Котовськ, Одеської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави 307,20 грн. за проведення судово-хімічної експертизи №2-02/598 від 19.05.2015 року в НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області.

Вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 10 листопада 2014 року наказом №629/н головного лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_9 про прийняття на роботу, ОСОБА_7 прийнято на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) у психіатричне відділення примусового лікування №1 посиленого режиму нагляду. Під час виконання своїх службових обов`язків у вказаному лікувальному закладі ОСОБА_7 познайомилась з ОСОБА_10 , який згідно рішення Подільського районного суду м.Києва від 25.12.2014 року знаходився на примусовому лікуванні з посиленим режимом нагляду.

Під час спілкування ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 переїхати за місцем його колишнього проживання в АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_7 погодилась та, взявши у нього ключі від квартири переїхала туди.

30.04.2015 року наказом №199/н головного лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_9 , ОСОБА_7 було звільнено за власним бажанням.

На початку травня 2015 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюючи прибирання квартири знайшла паперовий згорток, з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору «канабісом», що належав ОСОБА_10 , і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій взяла його собі, тим самим незаконно придбавши його.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , маючи намір на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу», взяла вказаний паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом, помістила до поліетиленового пакета та заховала його в пластиковому лотку з картоплею, яку збиралася в подальшому передати ОСОБА_10 .

07.05.2015 року ОСОБА_7 продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, на маршрутному таксі з м.Києва, незаконно перевезла вказаний наркотичний засіб до смт. Глеваха, Васильківського району Київської області, де близько 10 год. 40 хв., перебуваючи на території КМПНЛ №3, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Глеваха, вул. Павлова, 7, передала працівникам лікарні пластиковий лоток з картоплею, в середині якого знаходився поліетиленовий згорток із вказаним наркотичним засобом, в якості передачі для ОСОБА_10

07.05.2015 року, близько 10 год. 45 хв. під час огляду передачі працівниками КМПНЛ №3 в пластиковому лотку з продуктами харчування виявлено поліетиленовий пакет з паперовим згортком, в середині котрого знаходилась суха подріблена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №2-02/598 від 19.05.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, з масою в перерахунку на суху речовину 0, 6312 г.

Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляції та доповненні до неї, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання у виді 6 років позбавлення волі, вказує, що в порушення норм закону, суд при постановленні вироку належним чином не врахував те, що обвинувачена вчинила тяжкий злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та особу обвинуваченої, яка пронесла до лікувального закладу та намагалась збути психічно хворій особі, яка знаходилась на лікуванні в психіатричній лікарні закритого типу, особливо небезпечний наркотичний засіб.

Вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, однак в резолютивній частині апеляційної скарги про застосування додаткового покарання нічого не зазначив.

В доповненні до апеляції прокурор зазначає, що ОСОБА_7 під час вчинення злочину не мала на меті корисливого мотиву та особистого збагачення, грошові кошти або іншу винагороду до, в період та після вчинення злочину за наркотичний засіб, який збула ОСОБА_10 не отримала, обвинувачена спочатку викинула згорток до смітника, а потім після вмовляння ОСОБА_10 привезла наркотичний засіб-канабіс в згортку, який поклала до лотка з картоплею, тобто ОСОБА_7 виконала прохання ОСОБА_10 , оскільки в неї була симпатія та почуття до останнього, окрім того, обвинувачена щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, за місцем роботи характеризувалася позитивно та під час допиту свідків в суді вони вказали, що ОСОБА_7 була сумлінним працівником та жодних конфліктів з персоналом у лікарні в неї не було, тому вважає, що до обвинуваченої не слід застосовувати додаткову міру покарання у виді конфіскації майна, але поруч з цим до ОСОБА_7 необхідно застосувати покарання пов`язане з позбавленням волі строком на 6 років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника-адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без зміни, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Щодо призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, позитивну характеристику за місцем її попереднього працевлаштування, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність у неї судимостей, заподіяної шкоди та тяжких наслідків від вчиненого.

З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винної і є необхідним та достатнім для виправлення останньої та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора в апеляції про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано особу обвинуваченої та тяжкість злочину, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Тому підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: