н/п 1-кп/640/656/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, не судимого, одруженого, з неповною загальною середньою освітою, призваного на військову службу під час мобілізації до лав Збройних сил України військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, водія 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 1-го відділення 4-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних-положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
30 жовтня 2014 року командиром військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 була надана відпустка терміном 15 календарних днів, строком до 15 листопада 2014 року. Однак, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм законодавства України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби 15 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та без поважних причин не з`явитися вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 15 листопада 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 10 серпня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
10 серпня 2015 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 15 листопада 2014 року без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 10 серпня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, підтвердив обставини, як зазначено вище, у вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону.
Показання обвинуваченого є достовірними, узгодженими з іншими матеріалами справи. Підстав засумніватися в правдивості його свідчень у суду немає.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України як солдат ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Як особистість ОСОБА_4 одружений, не судимий, призваний на військову службу під час мобілізації до лав Збройних сил України військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдат, водій 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення; за місцем проходження характеризується негативно, після поранення в АТО знаходиться на лікуванні, про що свідчать дані паспорту, його свідчення, характеристики (т. 1 а.с. 8591).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання, - відсутні.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції цієї частини статті, та знаходить можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обрано.
Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 1974 року народження визнати винуватим за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.2,3,4 КК України, зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обрано.
Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий