О К Р Е М А Д У М К А
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_1 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року апеляційна скарга прокурора була задоволена, ухвала Ірпінського міського суду скасована, ухвалена нова ухвала, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання.
17 червня 2015 року до апеляційного суду Київської області надійшла заява захисника ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду, в якій він просить скасувати вищенаведену ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити без змін ухвалу Ірпінського міського суду від 23.12.2014 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що при винесенні апеляційним судом нової ухвали суду не були відомі такі факти, як наявність ще двох заохочень у ОСОБА_1 за листопад та грудень 2014 року та наявність ухвал суду про залишення без розгляду цивільних позовів про відшкодування шкоди.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 липня 2015 року дана заява була задоволена, ухвала апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2015 року скасована і залишена без змін ухвалу Ірпінського міського суду від 23 грудня 2015 року.
Вважаю, що прийняте колегією суддів рішення не грунтується на вимогах законодавства, тому використовую своє право на викладення окремої думки.
У відповідності до вимог ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються такі обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як прийшла до висновку колегія суддів, при винесенні нової ухвали, апеляційному суду Київської області не було відомо про існування ще двох заохочень ОСОБА_1 за листопад та грудень 2014 року та про залишення без розгляду позовів потерпілих про відшкодування шкоди, що стало підставою зазначити в ухвалі про не відшкодування потерпілим шкоди та про наявність у засудженого лише заохочень в період з 15 березня 2012 року по 22 серпня 2014 року.
Однак, як убачається з матеріалів справи, довідка про дані заохочення, в тому числі від 28.11.2014 року та 19.12.2014 року на а.с.8 була предметом дослідження при постановленні апеляційним судом нової ухвали. Крім того, в характеристиці на засудженого зазначено, що виконавчий лист на його ім`я до бухгалтерії установи не надходив, а тому дані обставини не є такими, що не були відомі суду при прийнятті рішення.
Якщо навіть погодитися з інсуванням нововиявленої обставин щодо відсутності даних про залишення без розгляду позовів потерпілих, то скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегії суддів слід було б відмовити засудженому в задоволенні його клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Кагарлицького районного суду від 05 вересня 2014 року ОСОБА_1 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі. Ухвалою Ірпінського міського суду від 21 листопада 2014 року йому зараховано тримання під вартою з 05 вересня 2014 року по 17 жовтня 2014 року у співвідношенні: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду від 23 грудня 2014 року задоволено клопотання засудженого про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно дотрокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш мяким, можуть бути умовно достроково звільнені від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК.
Згідно ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Тобто, засуджений ОСОБА_3 набув би право на УДЗ після фактичного відбуття ним половини строку покарання, визначеного ухвалою Кагарлицького районного суду від 05.09.2014 року.
Крім того, у відповідності до вимог ч.8 ст. 154 Кримінально виконавчого кодексу України особи, звільнені в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, можуть бути знову представлені до умовно дострокового звільнення від відбування покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі.
Враховуючи вищенаведене не погоджуюся з прийнятим колегією суддів рішенням.
09.07.2015 року Суддя: ОСОБА_4