АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1554/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.183 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.11.2014 року у задоволенні клопотання слідчого ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, раніше не судимого, не одруженого, який має вищу освіту, працюючого на посаді оперуповноваженого СКР Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків. Слідчий суддя, приймаючи таке рішення враховував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим. Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, даних про те, що підозрюваний буде переховуватися від правоохоронних органів слідчий у клопотанні не навів. Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам.
З таким рішенням не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу і обґрунтовує її тим, що на його думку слідчим суддею не враховані дані про професійні зв`язки підозрюваного у правоохоронних органах м. Харкова, які можуть бути використані ним з протиправною метою і зашкодити досудовому розслідуванню, так як ОСОБА_8 володіє навичками та методами роботи органів внутрішніх справ, проведення досудового слідства, здійснення оперативно-розшукової діяльності, вербування осіб.
Разом з тим, апелянт зазначає, що на даний час у кримінальному проваджені не встановлені усі свідки кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , а також інші його співучасники. Отже перебування підозрюваного не в ізольованому місці ставить під сумнів можливість об`єктивного встановлення органами досудового розслідування свідків та надання ними правдивих показів.
Крім того автор апеляційної скарги вважає, що слідчим суддею не враховані ризики щодо знищення або спотворення підозрюваним будь яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, не враховані обтяжуючи обставини, ступінь суспільної небезпечності вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не були враховано, що ОСОБА_8 з самого початку досудового розслідування почав ухилятися від слідчого та прокурора, перешкоджати проведенню слідства, на телефоні дзвінки слідчого він не відповідав, а згодом вказаний ним номер телефону було вимкнуто, про що мається рапорт.
Таким чином автор апеляційної скарги вважає, що зазначені вище обставини свідчать про наміри ухилення підозрюваного ОСОБА_8 від досудового слідства, відсутність з його боку співпраці з органом досудового розслідування, можливість з його боку незаконного здійснення впливу на свідків та потерпілих.
Апелянт вважає, що зазначені обставини доводять наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а застосований слідчим суддею запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
В ухвалі, яка оскаржується зазначено, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду оперуповноваженого СКР Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, 01.10.2013 року приблизно о 21.15, перебуваючи у Дзержинському районі на вул. Переможна в м. Харкові, тобто за межами адміністративної одиниці територіального обслуговування Московського району м. Харкова, порушуючи встановлений конституцією України, кримінальним процесуальним та адміністративно-процесуальним законодавством України порядок затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину та іншого правопорушення, обмежуючи свободу та особисту недоторканість потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завідомо незаконно затримав останнього, супроводжуючи свої дії протиправною загрозою застосування фізичного насилля.
Продовжуючи свої дії ОСОБА_8 цього ж дня, використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_10 шляхом притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів, хоча не маючи для цього законних приводів та підстав, оскільки у потерпілого ОСОБА_10 не вилучались будь-які наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори, та потерпілий ОСОБА_10 не був викритий під час безпосереднього їх зберігання у встановленому законом порядку, запросив у якості понятих двох молодих чоловіків.
Після цього, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_10 , обмежуючи право останнього на вільне пересування, повів потерпілого ОСОБА_10 до школи, яка розташована поблизу магазину «Тополёк», де підійшовши до автомобілю «ЗАЗ-DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Біля даного автомобілю їх вже чекали вищевказані поняті.
Продовжуючи свої дії ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_10 , на запитання останнього щодо пред`явлення йому свого службового посвідчення працівника міліції, безпідставно та протиправно наніс 4 удари потерпілому ОСОБА_10 в область печінки та печені, від яких у останнього запаморочилось у голові, при цьому, відразу, подавляючи волю потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 заштовхав його на заднє сидіння вищевказаного автомобілю.
Знаходячись у салоні вищевказаного автомобілю, сидячи за водійським кермом ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_10 , повідомив останньому, що він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів.
У подальшому ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище працівника міліції, з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_10 , проти волі з останнього, примусово, 01.10.2013 року о 23.57 доставив останнього на вищевказаному автомобілі до будинку його батьків, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , разом із потерпілим ОСОБА_10 зайшли до приватного будинку батьків останнього - потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у яких почав незаконно вимагати грошові кошти у сумі 8000 грн. за не притягнення їх сина, потерпілого ОСОБА_10 , до кримінальної відповідальності за незаконне придбання, зберігання та розповсюдження наркотичних засобів.
Після цього, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 передали ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 4000 грн., пояснивши при цьому відсутністю у них грошових коштів у сумі 8000 грн., на що ОСОБА_8 погодився.
4 листопада 2014 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 2 ст. 189 КК України.
Про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень свідчать протоколи допиту потерпілого ОСОБА_10 , протокол впізнання потерпілим особи за фотознімками, протокол допиту свідка ОСОБА_13 .
Відповідно до матеріалів судового провадження, підозрюваний ОСОБА_8 відмовився отримати повідомлення про підозру.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого судом першої інстанції зазначена доведеність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень, але в порушення вимог ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено які саме ризики слідчий суддя вважає доведеними, та обставини, які це підтверджують.
Крім того, слідчий суддя в своїй ухвалі вважає встановленим наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного. Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком, оскільки наявність в матеріалах справи лише даних про постійне місця проживання та позитивної характеристики підозрюваного не може свідчити про міцність його соціальних зв`язків.
Враховуючи тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні ним наведених вище тяжких кримінальних правопорушень, даних про те, що ОСОБА_8 уникав від спілкування із слідчим, існування реальної можливості впливу з його боку на свідків та потерпілого, а також даних, повідомлених прокурором при розгляді апеляційної скарги про спробу впливу з боку підозрюваного на потерпілого при проведенні їх одночасного допиту, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання у клопотанні слідчого на існування ризиків, зазначених у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і тому, вважаючи наведені вище обставини приходить до висновку, що застосований судом першої інстанції запобіжний захід не може запобігти зазначеним ризикам.
З наведених вище причин судова колегія вважає необхідним скасувати ухвалу слідчого судді, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, а враховуючи характер повідомленої підозри в частині застосування та погрози застосування ОСОБА_8 до потерпілого фізичного насильства, колегія судді відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає необхідним не визначати розміру застави.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
постановила
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 07.11.2014 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного за ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_8 скасувати.
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту його фактичного затримання до 03.01.2015 року (в межах строку досудового розслідування) без визначення застави.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :