Дата документу Справа № 325/1480/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1833/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №325/1480/15-к
Категорія: ст. 335 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Строганівки Приазовського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , в якій, не піддаючи сумніву вину ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій, просить вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 19.08.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі.

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що при призначенні обвинуваченому покараннясуд не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а саме, що у період з 2014 року по теперішній час на території держави України у зв`язку з ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, відбувалося захоплення території держави України.

У зв`язку з викладеним, прокурор вважає, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не сприятиме виховній ролі покарання, може призвести до втрати важелів та інструментів, які стримують військовослужбовців від масового ухилення від призову на строкову військову службу та створить уяву про вседозволеність, можливість ухилення від військової служби, не зазнавши відповідного покарання як у нього самого, так і у інших громадян.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 335 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вказано у вироку суду, згідно зі статтю 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України чоловічої статі, придатні для проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зобов`язані прибути за викликом до військового комісаріату до призовних дільниць для призову на строкову військову службу.

Згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний придатним до строкової військової служби в Збройних силах України. 18.06.2015 року він отримав повістку про відправку на 22.06.2015 року до Запорізького обласного збірного пункту, відповідно до якої він був зобов`язаний з`явитися до військового комісаріату.

22.06.2015 року призовник ОСОБА_7 умисно, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, не з`явився до призовної дільниці для відправки на збірний пункт, про причини неявки військовий комісаріат не повідомив, документів, що підтверджують причини його неявки не надав, від робітників комісаріату переховувався, чим ухилився від призову на строкову військову службу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Як вбачається із вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, врахував зазначені вимоги кримінального закону та, мотивувавши в ньому свої висновки, обґрунтовано призначив йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 14), повністю визнав вину у вчиненні злочину, щиро покаявся у його вчиненні, працює механізатором фермерського господарства «Харченко В.П.», за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 16, 17).

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 пояснив, що розкаюється у вчиненому злочині та якщо його призвуть до Збройних сил України, буде проходити строкову військову службу.

Також, відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, є необґрунтованими, і не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4