Справа № 515/1857/15-к
Провадження № 1-кп/515/4255/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
22 червня 2015 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Приморське Расейка з боку курортної зони «Расейка» в напрямку с.Приморське Татарбунарського району Одеської області, на відрізку дороги за 584 метри до повороту на с.Приморське, маючи об`єктивну можливість в світлий час доби на прямій ділянці проїжджої частини дороги бачити пішохода, який рухався по правому краю проїжджої частини в попутному напрямку, грубо порушив вимоги пп. «б» п..2.3, п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР, Правила), а саме: не був уважним, не слідкував за дорожніми обставинами, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні небезпеки не прийняв мір до зупинки керованого ним автомобілю та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрічерепної травми, крововиливу під оболонки мозку, шлунків мозку та розвитку відтоку головного мозку, від яких помер в лікувальному закладі ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав свою вину частково, від допиту на підставі ст.63 Конституції України відмовився, однак в подальшому дав пояснення, що збив пішохода ОСОБА_7 , оскільки не побачив його на дорозі. Часткове визнання вини пояснив тим, що пішохід також порушував ПДР, а саме п.4.3 Правил, який зобов`язує пішоходів йти на зустріч транспортним засобам, а не в попутному напрямку. В судовому засіданні ОСОБА_5 просив вибачення у дружини та дітей загиблого, а також висловив намір відшкодувати завдану сім`ї ОСОБА_7 шкоду.
Потерпіла ОСОБА_4 , дружина померлого, належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Надіслала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, посилаючись на необхідність перебувати за місцем проживання та роботи в м.Київ та доглядати за малолітніми дітьми, 2002 та 2004 років народження. Просила також залишити пред`явлений цивільний позов без розгляду. Крім того, вказала, що не була безпосереднім очевидцем ДТП, про факт дорожньо-транспортної пригоди їй повідомив водій фури, який дзвонив з мобільного телефону чоловіка. Діставшись місця події побачила свого чоловіка, який лежав в кюветі. Посилаючись на те, що наслідком ДТП є смерть її чоловіка та батька двох малолітніх дітей, просила призначити ОСОБА_5 максимальний строк позбавлення волі, передбачений ч.2 ст.286 КК України (а.с.а.с.54, 87).
Прокурор, обвинувачений та захисник висловили думку про можливість з`ясування всіх обставин злочину та проведення судового розгляду за відсутності потерпілої. З урахуванням думки учасників судового провадження, на підставі ст.325 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, судовий розгляд проведено без участі належним чином повідомленої потерпілої ОСОБА_4 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , крім її визнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, а саме:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2015 року, схемою ДТП та таблицями ілюстрацій огляду місця події, з яких вбачається, що на автодорозі Приморське-Расєйка, 1км+800м. від ВЧ2138 до с.Приморське, в денний час, при природному освітленні, без опадів, з необмеженою видимістю, на горизонтальній асфальтно-бетонній дорозі з сухим чистим покриттям зафіксовано положення автомобіля ВАЗ2108, державний знак НОМЕР_1 , а також в кюветі праворуч від автомобіля на відстані 6,3 м від краю проїжджої частини пляму рідини бурого кольору (а.с.а.с.90-104, 110-113);
-протоколом огляду транспортного засобу від 23.06.2015року, з якого слідує, що при огляді автомобіля ВАЗ2108 встановлено зовнішнє пошкодження лобового скла, відсутність скла на передніх правих дверях, пошкодження передньої правої стійки між лобовим склом та дверми, відсутність скла переднього правового поворотника та фари, деформацію переднього правого крила (а.с.а.с.105-109);
-посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , виданим 13.05.1998року (а.с.155);
-висновком №3638 судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування й ходової частини автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицями від 03.08.2015року, з якого слідує, що рульове керування, гальмова система й ходова частина автомобіля на момент пригоди перебували в технічно працездатному стані, забезпечували водію можливість безпечно управляти автомобілем без несправностей, що раптово йому проявлялися та впливали на стійкість руху (а.с.а.с.115, 116);
-висновком №3637 судової транспортно-трасологічної експертизи слідів на автомобілі ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицями від 03.08.2015 року, з якого слідує, що на автомобілі виявлені пошкодження й сліди, які відображають ударну взаємодію автомобіля передньою правою кутовою частиною з пішоходом, що найбільш імовірно знаходився у вертикальному положенні, з подальшим його закиданням на бічну поверхню правого крила, праву стійку вітрового скла, вітрове скло справа, праву кромку даху на рівні двері (а.с.а.с.118-120);
-висновком експерта №128 Арцизько-Тарутинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи від 23.07.2015року, з якого слідує, що причиною смерті ОСОБА_7 є закрита, внутрішньочерепна травма у вигляді крововиливу під оболонки мозку, шлунків мозку, та відтоку головного мозку, що розвинувся. Наявні тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупого предмету, а також при падінні та ударі об такий, при цьому не виключається утворення рани задньої поверхні лівого стегна частинами автомобіля, що виступають, з подальшим падінням та ударом спиною та головою об автомобіль. Вказані ушкодження, згідно з п.2.1.3 «г» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (1995р.) належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. За змістом висновку, усі наявні тілесні ушкодження в області голови знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю (а.с.а.с.122-124);
-актом судово-медичного дослідження №83 від 21.07.2015 року, проведеного в приміщенні моргу Арцизько-Тарутинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи з викладенням аналогічних причин смерті ОСОБА_7 , характеру та механізму утворення тілесних ушкоджень, а також їх класифікації за ступенем тяжкості (а.с.а.с.125-127);
-актом судово-медичного дослідження №3862/83 від 01.07.2015року, з якого вбачається, що при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлено (а.с.128);
-актами судово-медичного дослідження №1932/83 від 10.07.2015року та №670/83 від 02.07.2015року, складених Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, якими підтверджено діагноз ОСОБА_7 та визначено групу його крові (а.с.а.с.129, 130);
-висновком експерта КУ «Бюро судово-медичної експертизи» №464 від 12.08.2015року та фототаблицями, з яких слідує, що на задній поверхні лівої половини шортів ОСОБА_7 , в нижній та середній третині наявні потертості з деформацією поверхні ниток та спресованих волокон. З висновку також слідує, що на фоні ділянки потертості в нижній третині наявні розриви, що утворені зацепом від ділянки слідоутворюючої поверхні, що видається. Такі пошкодження могли бути утворені при контакті з транспортним засобом (а.с.а.с.131-135);
-висновком експерта КУ «Бюро судово-медичної експертизи» №470 від 13.08.2015року та фототаблицями, з яких слідує, що в передніх відділах підошви правої босоніжки розташована ділянка свіжої потертості зі слідами ковзання, утворені при ковзанні по слідоутворюючій поверхні, у напрямку ззаду наперед, дещо справа ліворуч, в момент первинного контакту з транспортним засобом. Локалізація слідів ковзання на підошві правої босоніжки вказує на те, що в момент їх утворення пішохід міг знаходитися у русі (а.с.а.с.136-141);
-висновком №4444 судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 19.08.2015року, згідно з яким в умовах пригоди належні дії водія регламентувалися вимогами пунктів 12.1, 12.3 ПДР, за якими водію слід було обирати швидкість, яка б забезпечувала йому контроль за керуванням автомобілем, і при наближенні до попутного пішоходу, завчасно виконати його об`їзд. З висновку також слідує, що оскільки відповідно до експертизи технічного стану автомобіля він на момент пригоди знаходився у технічно справному стані, у водія автомобіля була технічна можливість належним виконанням вимог пунктів 12.1 та 12.3 Правил уникнути пригоди (а.с.151).
Протокол проведення слідчого експерименту від 10.07.2015року (а.с.а.с.147-150) суд, на підставі п.3 ч.2, п.1 ч.3 ст.87 КПК України, визнає недопустимим доказом на підтвердження вини обвинуваченого, оскільки цей доказ отриманий з показань ОСОБА_5 , який на час складання протоколу мав процесуальний статус свідка та в подальшому був визнаний обвинуваченим, при цьому право ОСОБА_5 на захист при проведенні процесуальної дії забезпечено не було.
Суд також визнає недопустимими, на підставі ч.1 ст.88 КПК України, відомості відносно ОСОБА_5 , які містяться у довідці про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності тричі у 2006-2010роках за порушення правил дорожнього руху (а.с.а.с.164,165), оскільки з моменту останнього порушення минуло п`ять років, при цьому вказані докази не є предметом цього кримінального провадження.
Суд погоджується з доводами обвинуваченого про порушення ОСОБА_7 п.4.3 Правил дорожнього руху, який встановлює обов`язок пішоходів за межами населених пунктів йти назустріч руху транспортних засобів, проте зазначає, що безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди стали порушення ПДР ОСОБА_5 , при цьому дії водія знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті пішохода, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні експертними висновками.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , це діяння містить склад злочину, який підлягає кваліфікації за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачений винний у вчиненні цього злочину, і тому підлягає покаранню за його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання, слід визнати щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання, при розгляді справи судом не встановлені.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд виходить з такого.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Призначаючи покарання, суд враховує особу винного, який є людиною похилого віку 1938 року народження, перебуває на пенсії (а.с.158), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.153), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с.162,163), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.159), має хронічні кардіологічні хвороби (а.с.166, 168, 169), вчинив злочин з необережності, має дружину пенсіонера 1941 року народження, з якою проживають окремо без інших членів родини (а.с.167), та доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства..
Суд враховує думку потерпілої, яка наполягала на призначенні найсуворішого покарання, бере до уваги тяжкість вчиненого злочину і невідворотність та серйозність його наслідків, проте вважає, що відбування обвинуваченим покарання в місцях позбавлення волі, з урахуванням віку та стану здоров`я ОСОБА_5 , не відповідатиме меті виправлення засудженого, і матиме наслідком лише фізичне знущання над ним.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за заявою цивільного позивача (а.с.87) та на підставі ч.5 ст.128, ч.1 ст.326 КПК України, п.5 ч.1 ст.207 Цивільного процесуального кодексу України, слід залишити без розгляду.
При розгляді кримінального провадження встановлено, що розмір процесуальних витрат, пов`язаних із залученням судових експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, складає 984грн. (а.с.а.с.117,121,152). Вказані витрати, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до ст.100 КПК України, одяг та взуття ОСОБА_7 , визнані речовими доказами постановою слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області від 14.08.2015року (а.с.142), слід залишити у потерпілої ОСОБА_4 . Автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України в Одеській області та переданий на зберігання ОСОБА_5 (а.с.144), слід повернути власнику ОСОБА_10 (а.с.155).
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши термін випробування строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 984 (дев`ятисот вісімдесяти чотирьох) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.
Речові докази одяг та взуття ОСОБА_7 залишити у ОСОБА_4 .
Речовий доказ автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_10 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Апеляційна скарга на вирок подається апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: