Справа № 277/766/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2016 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4
особи, щодо якого подано клопотання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_7
розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Ємільчине, клопотання слідчого СВ Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 , затвердженого 17 серпня 2015 року прокурором прокуратури Ємільчинського району ОСОБА_3 , по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 24 червня 2015 року, про застування примусових заходів медичного характеру, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, якому 26 червня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України,-

ВСТАНОВИВ: 13 червня 2015 року біля 13 години в лісопосадці неподалік від будинку домоволодіння ОСОБА_9 , що розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , вчинив розпусні дії сексуального характеру, щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15 червня 2015 року біля 22 години неподалік кладовища по вул. Олега Кошового в с. Руденька Ємільчинського району, ОСОБА_5 , повторно вчинив розпусні дії сексуального характеру, щодо малолітньої ОСОБА_4 . Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 296-2015 від 14 липня 2015 року ОСОБА_5 з дитинства і на теперішній час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності) з вираженим психопатоподібним типом молігофренічного дефекту за критерієм шифру F 70.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Останній хворів на вищевказану розумову відсталість і на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки. Ступінь наявних у нього вищевказаних розладів зі сторони психіки настільки виражений, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час, а також позбавляла його цієї здатності і в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки. На даний час, ОСОБА_5 , потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з посиленим наглядом (враховуючи ступінь зниження інтелектуально мнестичних здібностей, ступінь порушення з боку емоційно вольової сфери, відсутність належної критики до свого стану та скоєного). В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 посилаючись на обставини, що викладені в клопотанні. Захисник, законний представник ОСОБА_5 та сам ОСОБА_5 не заперечили щодо вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з посиленим наглядом. Законний представник потерпілої підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікуванні в умовах посиленого нагляду. Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 та доданих до нього матеріалів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи. В ході досудового розслідування була проведена судово-психіатричної експертизи № 296-2015 від 14 липня 2015 року, відповідно до висновку якої ОСОБА_5 з дитинства і на теперішній час виявляє ознаки легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності) та потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, шляхом його госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом. Виходячи з досліджених та встановлених обставин, суд, вважає, що ОСОБА_5 скоїв вказане суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності та у відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, а тому стосовно нього необхідно застосовувати примусові заходи медичного характеру. Таким чином, враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, враховуючи ступінь небезпечності психічно хворого для інших осіб, результати проведеної судово-психіатричної експертизи, суд вважає, що відносно ОСОБА_5 , відповідно до ст. 94 КК України, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався і клопотань про його обрання не надходило. Речових доказів по справі немає. На підставі наведеного ч. 2 ст. 19, 93, п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 513, 516 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задовольнити. Застосувати відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із посиленим наглядом. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Суддя/підпис/ Копія вірна:
Суддя: ОСОБА_1