Провадження № 11-кп/792/666/15
Справа № 686/3390/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000836 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2015 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22.12.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
За вироком суду, ОСОБА_8 21.12.2014 року близько 12 год., перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою вбивства, умисно наніс своєму рідному брату ОСОБА_10 в область голови не менше двох ударів дерев`яною дошкою та не менше чотирнадцяти ударів металевим прутом, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, як наслідок набряк-набухання головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 , від яких він помер на місці події.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На його думку, суд не дав належної правової оцінки суперечливим показанням свідків, які безпосередніми очевидцями скоєного злочину не були, не звернув увагу на відсутність будь-яких належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів вини ОСОБА_8 у позбавленні життя потерпілого. Це, на думку захисника, свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 не заперечував та ствердив обставини конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 в денну пору 21.12.2014 року за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , однак викладав свою версію подій.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що в грудні місяці 2014 року за місцем проживання родини ОСОБА_12 , був виявлений потерпілий ОСОБА_10 із значною кількістю тілесних ушкоджень, від яких він помер у власному домоволодінні. Ствердив, що саме обвинувачений ОСОБА_8 повідомив про спричинення смерті потерпілому внаслідок побиття останнього.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який ствердив наявність систематичних конфліктів між обвинуваченим та потерпілим.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до них, з яких вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1 виявлений труп ОСОБА_10 із значними видимими тілесними ушкодженнями. На підлозі, поряд тіла ОСОБА_8 , його одязі виявлено плями темно-бурого кольору, схожі на кров, тобто саме в тому місці, де зі слів ОСОБА_8 свідку ОСОБА_11 , обвинувачений наніс численні тілесні ушкодження потерпілому (а.п. 25-29, 60-75, 166, т. 1).
Із змісту лікарського свідоцтва про смерть № 2665 від 22 грудня 2014 року вбачається, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма (а.п. 76, т. 1).
Даними висновку експерта № 703 від 4 лютого 2015 року стверджується, що причиною смерті ОСОБА_10 є закрита черепно-мозкова травма (забій речовини головного мозку), як наслідок набряк-набухання головного мозку.
У ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми (15 ран голови, рани лівого вуха, забій речовини головного мозку), що могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, незадовго до настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Рани 1, 3 могли утворитися від не менше ніж двох окремих одноразових дій якогось твердого тупого травмуючого предмета чи знаряддя, що може мати як плоску поверхню, так і прилеглі до неї бокові грані. Рани 2, 4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 15 та рана лівого вуха могли утворитися від не менше ніж 14-ти окремих одноразових забійних дій як одного і того ж, так і декількох різних, якогось твердого тупого циліндричного, діаметром біля 3 см, травмуючого предмету чи знаряддя.
Крововиливу лівої кисті, що міг утворитись від дії тупого твердого предмета або при падінні та ударі до такого, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що в причинному зв`язку із настанням смерті не перебуває.
Під час отримання тілесних ушкоджень тіло ОСОБА_10 могло перебувати у вертикальн6ому або горизонтальному так і близьких до них положеннях.
Смерть ОСОБА_10 після заподіяння тілесних ушкоджень могла настати на протязі короткого періоду часу (до 30 хв), на протязі якого він міг пересуватись та здійснювати цілеспрямовані дії.
Судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_10 тілесних ушкоджень які б свідчили про переміщення тіла не виявлено.
Судово-токсикологічною експертизою трупної крові ОСОБА_10 етанол не виявлено.
За умови надання кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_10 врятувати життя є малоймовірним.
Враховуючи ступінь розвитку трупних змін смерть ОСОБА_10 могла настати за 15-20 до моменту розтину (а.п. 88-90, т. 1).
Із змісту висновку експерта № 2470 від 25.12.2014 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 в момент настання смерті в стані алкогольного сп`яніння не перебував (а.п. 91, т. 1).
Змістом висновків експертів № 2122 від 23.12.2014 року та № 54 від 06.01.2015 року стверджується, що кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосеролгічною системою АВ0 (а.п. 93, 120, т. 1).
Як вбачається з висновків експертів №№ 25, 28, 31, 32, 33 та 34 від 28.01.2015 року виявлена в домоволодінні, на дошці, металевій трубі, табуретці, топорищі сокири та робочій частині лопати кров зі слідами потожирових виділень, може належати потерпілому ОСОБА_10 (а.п. 122-123, 125-127, 129-130, 132-133, 135-136, 168-170, т. 1).
Аналізуючи висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, колегія суддів вважає, що виявлені в домоволодінні потерпілого ОСОБА_10 сліди крові, належать саме останньому, оскільки саме там обвинувачений наносив потерпілому численні тілесні ушкодження, що супроводжувалося значною крововтратою.
Даними протоколів про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 24.12.2014 року та огляду (прослуховування звукозапису) стверджується, що ОСОБА_8 , без жодного тиску та примусу, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та спричинення смерті останнього. При цьому повідомляв такі деталі скоєного злочину, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його вчинила (а.п. 143, 144-147, т. 1).
Із даних висновку № 1541 від 31.12.2014 року вбачається, що в ОСОБА_8 тілесних ушкоджень характерних для боротьби чи самооборони не виявлено (а.п. 148, т. 1).
Даними протоколів проведення слідчого експерименту та висновку експерта № 1 від 04.02.2015 року стверджується, що ОСОБА_8 в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, без жодного тиску та примусу, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. При цьому повідомлені ОСОБА_8 обставини щодо механізму та способу спричинення потерпілому тілесних ушкоджень за своїм характером відповідають виявленим на тілі потерпілого ранам (а.п. 158-161, 163-165, т. 1).
Зі змісту акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 52 від 28 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 хоча і виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, проте ці розлади не позбавляли та не позбавляють його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Психічний стан ОСОБА_8 в період вчинення злочину дозволяв йому розуміти характер і значення своїх дій. При цьому, обвинувачений в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, його здатність усвідомлювати свої дії не могла бути зниженою, він не перебував в психоемоційному збудженні, емоційному напруженні, які суттєво впливають на свідомість та поведінку людини. В стані сильного душевного хвилювання не знаходився (а.п. 205-207, т. 1).
За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_8 є осудним.
Про наявність умислу в діях обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_10 свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме численні нанесення ударів, яких було біля 15, в тому числі за допомогою сторонніх предметів, в голову та тулуб потерпілого, тобто виключно в життєвоважливі органи.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_8 , спрямованого саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , вказує також те, що злочинні дії обвинуваченого продовжувалися на протязі значного часу, те, що потерпілий ОСОБА_10 жодного опору обвинуваченому не чинив, після спричинення тілесних ушкоджень та залишення його обвинуваченим не переміщався, що стверджується висновком судово-медичного експерта № 703 від 4 лютого 2015 року і що виключало необхідність спричинення такої значної кількості тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілого та можливості покликати на допомогу чи звернутися за такою. Обвинувачений жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги не забезпечив, із зізнанням не з`явився (а.п. 88-90, т. 1).
Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, настання смерті потерпілого (наніс численні удари, з прикладанням значної сили виключно в життєво важливі органи).
Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, які супроводжувалися значною крововтратою, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії ОСОБА_8 спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 .
Зазначені вище обставини, повністю виключають вбивство ОСОБА_10 з необережності, оскільки дії обвинуваченого носили свідомий, умисний, цілеспрямований характер.
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_8 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_8 та його захисника були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_8 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та особи потерпілої, що не можна визнати допустимими доказами.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_8 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до прокурора Хмельницького району, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників міліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника в тій частині, що ОСОБА_8 до вчинення злочину не причетний, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.
В тому числі, під час проведення слідчого експерименту, в присутності захисника та понятих, з застосуванням відеозйомки, що виключало вчинення на нього будь-якого тиску та примусу, вказав спосіб, характер та механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які підтвердив в процесі здійснення негласних слідчих (розшукових) дій відносно нього, повідомляючи такі деталі скоєного злочину, які могли бути відомі виключно особі, яка безпосередньо його вчинила (а.п. 143, 144-147, т. 1).

Більше того, на переконання колегії суддів, твердження ОСОБА_8 щодо характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, повністю узгоджуються з даними висновків лікарів судово-медичних експертів 703 від 4 лютого 2015 року та № 1 від 04.02.2015, свідчить про їх достовірність, належність та допустимість (а.п. 88-90, 163-165, т. 1).
Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями ОСОБА_8 та його захисника, що його обвинувачення ґрунтується виключно на зізнавальних показаннях самого ОСОБА_8 . Оскільки, його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують обставини та висновки встановлені судом та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, численних криміналістичних досліджень, по гарячих слідах, жодних даних які б вказували на причетність свідка ОСОБА_13 до вчинення вбивства потерпілого не встановлено. Навпаки, в матеріалах кримінального провадження зібрано достатньо беззаперечних доказів вини обвинуваченого у спричиненні смерті потерпілому. Вказані обставини повністю спростовують твердження ОСОБА_8 про можливу причетність ОСОБА_13 до скоєння злочину та ігнорування слідчими органами особи останнього.
Разом з тим, всі проведені дослідження, в тому числі речей з місця вчинення злочину, жодним чином не підтвердили причетність ОСОБА_13 до скоєння вбивства потерпілого, на відміну від ОСОБА_8 , докази вини якого у вчиненні вказаного злочину носять беззаперечний характер.
Не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності твердження останнього та його захисника, що в показаннях ряду свідків даних ними в процесі досудового розслідування та суду містяться розбіжності. Оскільки суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності на які посилається сторона захисту є не суттєвими та такими, що не впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів свідків та матеріалів кримінального провадження.
Ставлячи питання про скасування вироку, захисник ОСОБА_7 , конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
З огляду на те, що всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази безпосередньо досліджувалися місцевим судом, в тому числі за участі сторони захисту і остання мала можливість поставити питання свідкам та отримати на них відповіді, своїм правом вони скористалися, а захисник не навів переконливих доводів та законних підстав, встановлених законом, фактично для повторного, повного дослідження в кримінальному провадженні всіх наявних доказів, колегія суддів не вбачає законних підстав для повторного проведення судового слідства в процесі апеляційного розгляду на чому наголошує захисник.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилаються обвинувачений та його захисник у провадженні не допущено.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_8 , який негативно характеризується за місцем проживання, визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, врахував його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, що настали у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_8 не визнав навіть під тиском зібраних у справі доказів, даних про виявлення ним жалю в провадженні не встановлено.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є особливо тяжким, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, які настали, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
Те, що ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні більш м`якого покарання.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .