Номер провадження: 11-кп/785/1085/15
Номер справи місцевого суду: 514/30/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гайдари Чадир-Лунгського району республіки Молдова, молдованин, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, а в останній раз:

- 20.01.2015 року Арцизьким районним судом Одеської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, до п`яти років позбавлення волі,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, покарання за вказаним вироком поглинене покаранням за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 20.01.2015 року та ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі,

встановила:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

10 червня 2013 року, ОСОБА_7 вступив з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, в злочину змову, направлену на таємне викрадення живності у мешканців Тарутинського району Одеської області.

Діючи згідно злочинної домовленості, ОСОБА_7 з вказаними особами на автомобілі марки «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1 , приїхали в с. Красне Тарутинського району Одеської області для виявлення та подальшого викрадення коней.

Проїжджаючи по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_7 з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, на південно-східній околиці села виявили коня червоного кольору, яким вирішили незаконно заволодіти.

Виявивши коня, обвинувачений ОСОБА_7 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , з метою його викрадення, підійшли до коня та шляхом вільного доступу, діючи згідно злочинної домовленості, протиправно, заволоділи конем вартістю 3700 (три тисячі сімсот) гривень, який належав на праві власності потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього, особа на ім`я ОСОБА_8 верхи погнала коня в сторону с. Теплиця Арцизького району Одеській області, а обвинувачений ОСОБА_7 з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, покинули місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальних збитків на суму 3700 (три тисячі сімсот) гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить змінити призначене йому покарання на більш м`яке.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував доводам апеляційної скарги і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з наступних підстав.

Кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України і фактичні обставини скоєного злочину обвинуваченим не заперечуються.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його вік, особу винного, визнання провини і розкаяння, сімейне і матеріальне становище, відсутність матеріальної шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції врахував всі дані про обвинуваченого і тяжкість скоєного ним злочину, з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин у період непогашеної судимості, а також в період іспитового строку, призначеного йому вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 14.02.2012 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України.

За аналогічний злочин грабіж ОСОБА_7 був засуджений і вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.01.2014 року.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не встановила.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 376 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4