Дата документу Справа № 331/7847/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7847/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/280/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003512 від 04.10.2015 р., за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 23.09.1986 р. Комунарським райсудом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) на З роки позбавлення волі, згідно ст. 46-1 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

2) 18.10.1988 р. Жовтневим райсудом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 215-3 КК України (1960 року на 1 рік позбавлення волі, згідно ст. 43 КК України призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 22.01.1991 р.;

3) 12.11.1991 р. Жовтневим райсудом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч. З ст.193, ч. З ст. 42 КК України (1960 року) на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 14.12.1994 р.;

4) 05.04.1996 р. Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі, звільненого 07.12.1998 р.;

5) 29.12.1999 р. Комунарським райсудом м.Запоріжжя за ст.102, ч. 1 ст.117, ч. 2 ст.118, ст.42 КК України (1960 року) на 9 років позбавлення волі, 15.11.2001 року Тростянецьким райсудом Вінницької області визначено остаточне покарання по ч.1 ст. 152, ч. 1 ст.153, ч. 1 ст.122, ст. 42 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі; звільненого 03.03.2006 року по відбуттю строку покарання;

6) 29.11.2007 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 395, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 17.10.2009 р.;

7) 06.05.2010 р. Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185. ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. З ст. 357, ст. 70 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі;

8) 23.03.2011 року Марганецьким міським судом за ч. 1 ст. 263. ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190. ч. З ст. 185. ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2013 року по відбуттю строку покарання,

9) 22.04.2015 року Комунарським райсудом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

10) 30.04.2015 р. Запорізьким райсудом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення, волі, згідно ст. 75, КК,України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік 6 місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відео конференції з Запорізьким СІЗО.

,

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи обставин справи, юридичної кваліфікації дій, доведеності вини, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, а саме: взяти до уваги пом`якшуючі обставини - повне визнання вини, щире каяття, та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляції процесуальний прокурор, не оскаржуючи обставин справи, юридичної кваліфікації дій, доведеності вини стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого у зв`язку з м`якістю, оскільки судом не враховано в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

На підставі ст.71 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького райсуду Запорізької області від 30.04 квітня 2015 року у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховується з 09.10.2015 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 задоволено в повному обсязі; постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 2100 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_11 1 300 грн. в рахунок матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 01.09.2015р. біля будинку № 46 по вул.Героїв Сталінграду в м.Запоріжжі, діючи повторно, таємно викрав з салону автомобіля «ВАЗ» НОМЕР_1 автомобільну акумуляторну батарею «ОМЕГА 60Ач» вартістю 1300 грн., яка належить ОСОБА_11

04.09.2015 р. ОСОБА_6 біля будинку №70 по вул. Гоголя в м.Запоріжжі повторно. таємно викрав з салону автомобіля «ЗАЗ» НОМЕР_2 майно, яке належить ОСОБА_12 , на загальну суму 7350 грн.

07.09.2015 р. ОСОБА_6 біля будинку №4 по вул. Лепіка в м.Запоріжжі повторно, таємно викрав з салону автомобіля «ЗАЗ» НОМЕР_3 майно, яке належить ОСОБА_13 , на загальну суму 3800 грн.

12.09.2015 р. ОСОБА_6 біля будинку на перехресті вул.Ілліча і вул. Жуковського в м. Запоріжжі повторно, таємно викрав з салону автомобіля «ВАЗ 2101» НОМЕР_4 майно, яке належить ОСОБА_9 , на загальну суму 2100 грн.

14.09.2015 р. ОСОБА_6 біля будинку №117 по пр.Леніна в м.Запоріжжі, діючи повторно, таємно викрав з салону автомобіля «ВАЗ» П 15-913 П автомобільну акумуляторну батарею «ВАРТА» вартістю 1500 грн, яка належить ОСОБА_14

04.10.2015 р. приблизно о 18 год. ОСОБА_6 біля громадського туалету на привокзальній площі залізничного вокзалу «Запоріжжя-2» повторно, таємно викрав з задньої кишені джинсів ОСОБА_15 мобільний телефон «Nokia C2-00» ІМЕІ НОМЕР_5 з сім-картою «МТС», спричинивши шкоду на загальну суму 296 грн. 39 коп.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти апеляційної скарги прокурора;

-прокурор ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги заступника прокурора області ОСОБА_7 та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухав доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія судів вважає необхідним апеляцію прокурора задовольнити, вирок у відношенні ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 зазначене в апеляції прокурора покарання за таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні зазначених у вироку злочинів засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюються.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції суд вказав на те, що приймає до уваги, що ОСОБА_6 скоїв злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, за яким скарг на його поведінку не надходило, офіційно не працює, але щиро розкаявся у вчиненому та своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі.

Разом з тим, суд фактично не взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше неодноразово 10 разів судимий, в тому числі і за скоєння аналогічних корисливих злочинів; в період іспитового строку за попереднім вироком скоїв 6 епізодів крадіжок, по яких завдана шкода не відшкодована, тому судова колегія вважає за необхідне визнати рецидив злочинів, скоєних ОСОБА_6 , обставиною, що обтяжує покарання, скасувати вирок районного суду, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання. При цьому судова колегія приймає до уваги, що судом першої інстанції не враховано покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Комунарського райсуду м.Запоріжжя від 22.04.2015 р., про яке не було відомо Запорізькому райсуду Запорізької області при постановленні вироку 30.04.2015 р..

За вказаних обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і пом`якшення призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора області ОСОБА_7 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України часткового приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироками Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22.04.2015 р. та Запорізького районного суду Запорізької області від 30.04.2015 року і остаточно призначити до відбування 4 роки позбавлення волі.

В іншій вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити - тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 09.10.2015 р. по 13.01.2016 р. включно, тобто 97 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, всього 194 дні.

Касаційна скарга на вирок може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді