Справа № 10-208/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 10.09.2010
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Орла А.І.

суддів Шилової Т.С., Костенко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією помічника прокурора Сквирського району Руденко Ю.А. на постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 серпня 2010 року, якою відмовлено в задоволенні подання про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні крадіжок чужого майна : в період часу з 10 по 14.03.2002 року з дачного будинку ОСОБА_2 та дачного будинку ОСОБА_3, 15.03.2002 року з приміщення магазину Світанок, що належить ОСОБА_4, в ніч на 03.10.2002 року з приміщення магазину № 18 Сквирського РСТ.

В поданні необхідність обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 у вигляді взяття під варту обґрунтовується тим, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі ухиляється від слідства, чим перешкоджає встановленню істини по справі і може знову вчинити злочини, тобто являє собою небезпеку для суспільства, а також для забезпечення процесуальних дій по справі.

14.05.2010 року постановою Сквирського районного суду Київської області був даний дозвіл на затримання та доставку в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_1.

06.08.2010 року обвинувачений ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

09.08.2010 року постановою Сквирського районного суду термін затримання обвинуваченого ОСОБА_1 продовжено до 10 діб.

16.08.2010 року постановою Сквирського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні подання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Мотивуючи своє рішення, суд в постанові зазначив, що в матеріалах справи та поданні відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 може перешкоджати чи перешкоджав встановленню істини по справі ( відсутні повістки про виклик про виклик обвинуваченого до правоохоронних органів, або дії слідчого спрямовані на встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_1 ) та чинити тиск на свідків по справі, продовжувати свою злочинну діяльність.

На дану постанову суду помічником прокурора Сквирського району подана апеляція, в якій він просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свою апеляцію прокурор зазначає, що судом не взято до уваги всіх обставин справи, а саме, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, на виклики слідства не зявлявся, був відсутній за місцем свого проживання, з 2003 року він перебував у розшуку, на даний час 22.07.2010 року СВ Білоцерківського МВВС щодо ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора і просив апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

У відповідності до ст.148 КПК України, запобіжний захід застосовується до обвинуваченого, підозрюваного, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення процесуальних рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді подання слідчого щодо ОСОБА_1 належним чином виконав вимоги ст.ст. 148, 150 КПК України. Суд свої висновки обґрунтовує тим, що органами досудового слідства не надано конкретних і переконливих фактів про те, що ОСОБА_1 ухилявся від слідства. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції. Так, в матеріалах кримінальної справи є вимога про судимість ( т.2 а.с. 42 ), згідно з якою розшукова справа на ОСОБА_1 заведена лише 13.08.2009 року. Тобто, з 2002 року і до цього часу ніякі заходи до розшуку ОСОБА_1 органами досудового слідства не приймалися.

При розгляді апеляції прокурора, ОСОБА_1 пояснив, що він нікуди не переховувався. Під час вчинення інкримінованих йому злочинів він був неповнолітнім та навчався в ОСОБА_5 школі-інтернат.

В підтвердження того, що ОСОБА_1 не переховувався та його розшук не проводився свідчать і ті факти, що в 2005 році він притягувався до кримінальної відповідальності і його справа розглядалася Рокитнянським районним судом Київської області ( справа закрита на підставі Закону України Про амністію ). Крім цього, ОСОБА_1 28.03.2006 року в Рокитнянському РВ ГУ МВС України в Київській області отримав паспорт громадянина України, що також свідчить про те, що він у розшуку не перебував.

Крім цього, колегія суддів вважає, що ні в поданні слідчого, ні в апеляції прокурора не зазначено, чому необхідно обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_1 саме запобіжний захід у вигляді взяття під варту і чому інший запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає не обґрунтованим посилання в апеляції прокурора, як на одну з причин необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, порушення щодо нього 22.07.2010 року СВ Білоцерківського МВВС кримінальної справи, поскільки по ній щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді взяття під варту не обирався.

Посилання в апеляції на тяжкість інкримінованого ОСОБА_1 злочину, як на одну з причин необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, колегія суддів знаходить безпідставним, поскільки сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для цього.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що інкриміновані ОСОБА_1 в даній кримінальній справі злочини вчинені ним в 2002 році, коли він був неповнолітнім.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість апеляції прокурора і знаходить за необхідне апеляцію залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію помічника прокурора Сквирського району залишити без задоволення, а постанову Сквирського районного суду Київської області від 16 серпня 2010 року щодо ОСОБА_1, без змін.

С У Д Д І :