АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/557/15-к Номер провадження 11-кп/786/733/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
цивільного відповідача ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 27.10.2014 року відносно
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тоцьке-2, Тоцького району Оренбурзької області РФ, з вищою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий
за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.08.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_14 залишено без розгляду.
Потерпіла ОСОБА_8 прохає суд вирок суду змінити призначивши ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Стягнути на її користь з ПАТ СК « Український страховий стандарт» в межах ліміту відповідальності 100 000 грн. моральної шкоди, солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_15 250 000 грн. моральної шкоди та 8 150 грн. шкоди.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, прохає вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_12 до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд при призначенні покарання не врахував тяжкості наслідків до яких призвело скоєння кримінального правопорушення: а саме психотравмувальної дії, душевних, моральних та фізичних страждань завданих потерпілим. Крім того, вказав, що обвинуваченим не вчинено жодної дії, спрямованої на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, а щирого каяття в його діях не вбачається.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Зі змісту письмових заперечень проти поданих апеляційних скарг вбачається, що ОСОБА_12 просить залишити без змін вирок суду.
Згідно вироку суду ОСОБА_12 визнаний винним та засуджений за кримінальне правопорушення, вчинене за таких обставин.
26 жовтня 2014 року близько о 22-10 год., ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог п. 2.9. ( а ) Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «GEELY EMGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 у технічно справному стані, належному на праві власності його батьку - ОСОБА_15 , рухався по автодорозі Київ-Харків із сторони м. Харкова у напрямку м. Полтави. В цей час по вказаній автодорозі попереду нього у попутному з ним напрямку рухався автомобіль «ГАЗ 330202» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_16 .

Рухаючись по 342 км. вказаної авто дороги, водій автомобіля «GEELY EMGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_12 , в порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України згідно висновку судово-авто-технічної експертизи № 54 від 12.02.2015 року, при виникненні перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможній був виявити, а саме автомобіля «ГАЗ 330202» д.н. НОМЕР_2 , що рухався попереду нього, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху, або безпечного об`їзду перешкоди, у результаті чого допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля у задню частину автомобіля «ГАЗ 330202 д.н.з. НОМЕР_2 .

В результаті даних порушень вимог Правил дорожнього руху України, наслідком яких стала дорожньо-транспортна пригода, пасажир автомобіля «GEELY EMGRAND 7» д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1140 від 26.11.2014 року відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, а в даному випадку як такі, що спричинили його смерть.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; потерпілу ОСОБА_8 яка підтримала свою апеляційну скаргу та скаргу прокурора; прокурора ОСОБА_6 ; потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_9 , які підтримали обидві апеляційні скарги та приєдналися до апеляційних вимог потерпілої ОСОБА_8 щодо безпідставного залишення без розгляду позовних заяв; заперечення проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_18 , захисника ОСОБА_10 , цивільного відповідача ОСОБА_11 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів прийшла до таких висновків.

Як вбачається з вироку суду, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_12 у скоєнні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на належним чином досліджених і перевірених доказах.

Зокрема, визнаючи доведеною вину ОСОБА_12 у вчиненні злочину, суд послався на показання обвинуваченого та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також на досліджені в судовому засіданні докази: протоколи огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; висновки експертиз: транспортно-трасологічних та судово-медичної ; висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

На підставі досліджених судом належних та допустимих доказів суд прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_18 в інкримінованому йому злочині та кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Зі змісту апеляційних скарг потерпілих та прокурора вбачається, що апелянти також не ставлять під сумнів доведеність вини ОСОБА_12 та кваліфікацію судом його дій за ч.2 ст.286 КК України. В той же час апелянти вважають, що суд неправильно застосував кримінальний закон та призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи справу в межах апеляційних скарг, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував тяжкість злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, а також те, що він вибачився перед потерпілими. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані, алкогольного сп`яніння.

Врахувавши вище наведене, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з обов`язковим позбавленням права керувати транспортними засобами.

Однак, на думку колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження суд безпідставно врахував вище наведене, як підставу для призначення обвинуваченому мінімального покарання.

Зі змісту вироку вбачається, що приймаючи рішення про призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України суд помилково не врахував ні того, що вчинений обвинуваченим злочин є тяжким, ні наслідки цього злочину у вигляді смерті потерпілого, ні того, що під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, ні відсутність з його боку щирого каяття, що виражається в небажанні відшкодовувати заподіяну злочином шкоду. Крім цього, суд фактично не врахував характер допущених винним порушень правил безпеки дорожнього руху та відсутність будь-яких перешкод для уникнення ним дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням вище наведеного доводи апеляційних скарг щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості є слушними та заслуговують на увагу.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 в частині що стосується залишення без розгляду позовних заяв.

Так, за змістом ст.129 КПК України, суд вправі залишити без розгляд цивільний позов в кримінальному провадженні лише в разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 цього Кодексу. В інших випадках, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд в залежності від підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається зі змісту вироку, суд цих вимог Закону не дотримався та при ухваленні обвинувального вироку залишив позовні заяви потерпілих без розгляду.

З урахуванням вище наведеного апеляційні скарги як потерпілої , так і прокурора щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання та постановлення в цій частині нового вироку підлягають до задоволення, в також скасування вироку суду в частині залишення без розгляду цивільного позову.
Що ж стосується решти доводів апеляційної скарги потерпілої, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, як передчасні, оскільки по суті позовної заяви потерпілої ніякого рішення судом не постановлено. За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,412,418,420 КПК України колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні судового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.08.2015 року щодо ОСОБА_12 в частині призначеного судом покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Початок строку покарання обраховувати з моменту затримання ОСОБА_12 .

Вирок суду в частині залишення без розгляду цивільних позовів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 07.08.2015 року щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців з дня проголошення вироку Апеляційним судом Полтавської області, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії вироку.

С У Д Д І :
ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23