Справа № 745/850/14
№ провадження 1-кп/738/4/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2013 року за №0000278, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хотіївка Корюківського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2012 року за ч.2 ст.263 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості вчинив новий умисний тяжкий злочин при наступних обставинах.

22 листопада 2013 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 численних ударів правою рукою та ногою в область тулуба, внаслідок чого ОСОБА_5 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування 10 000 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 визнав, правову кваліфікацію дій не оспорював, цивільний позов визнав в повному обсязі та під час судового розгляду показав, що точних дати та часу вчинення злочину вказати не може, але не заперечує, що 22 листопада 2013 року приблизно о 12-00 год. він разом з ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_2 . В той час в будинку останнього знаходився ОСОБА_5 , з яким вони розпивали спиртні напої. ОСОБА_8 запросив і їх з ОСОБА_7 присісти за стіл та налив їм горілки. Після того як випили горілку, він пішов в іншу кімнату відпочивати, прокинувся від крику, вийшов з кімнати і відразу ж наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область грудної клітки, від чого потерпілий впав на підлогу. Коли потерпілий лежав на підлозі наніс ще йому два удари ногою, якою саме не пам`ятає, в область живота. Після цього ОСОБА_7 наказав йому та ОСОБА_5 вийти з будинку. Перебуваючи на подвір`ї господарства ОСОБА_8 , він один раз вдарив потерпілого кулаком правої руки в передпліччя, після чого вони розійшлися, а через декілька днів від матері дізнався про те, що він його ударів у ОСОБА_5 стався розрив січового міхура. Жалкує з приводу того, що трапилось, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що 22 листопада 2013 року в обідню пору він знаходився в гостях у ОСОБА_8 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з яким розпивали спиртні напої. Через деякий час до будинку ОСОБА_8 увійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного спяніння. На запрошення ОСОБА_8 вони присіли до столу і вживали з ними спиртні напої. Після розпиття спиртних напоїв між ними виникла сварка, з якого саме приводу не памятає. В цей час ОСОБА_3 почав безпричинно його бити, спочатку вдарив кулаком в груди, а коли він упав на підлогу, то почав наносити удари ногами по тулубу та спині, ударів було не менше чотирьох, але точно не памятає, бо втратив свідомість. Коли прийшов до тями, вийшов з будинку на вулицю, де ОСОБА_3 наніс йому ще один удар в плече, від чого він впав. Піднявся, пішов додому, дома нікому нічого не розповідав, а 24 листопада 2013 року каретою швидкої медичної допомоги був доставлений до Сосницької РЦЛ, де був прооперований, а 30 листопада 2013 року був направлений до Чернігівської ЦРЛ, де повторно був прооперований.
Потерпілий підтримав цивільний позов, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що ним була витрачена значна сума коштів на лікування, а його родичами на проїзд до лікарні, просив суворо не карати обвинуваченого, пробачить його, якщо він відшкодує заподіяну йому шкоду.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що точних дати та часу не пам`ятає, але не заперечує, що наприкінці листопада 2013 року зустрівся з ОСОБА_3 і вони разом пішли до його дядька - ОСОБА_8 .. В будинку останнього ОСОБА_8 з ОСОБА_5 розпивали спиртні напої. Дядько запросив їх приєднатися до них й налив їм горілку. ОСОБА_5 став пред`являти ОСОБА_8 претензії за те, що він налив ОСОБА_3 горілку, яку він приніс, і вони почали лаятися. Під час сварки ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_8 і той впав та вдарився головою, у нього на голові з`явилася кров. Побачивши це, ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 правою рукою у груди, від чого той упав на підлогу, а потім наніс йому два удари ногою в область живота. Він став їх розбороняти і випровадив з будинку на вулицю. Чи наносив ОСОБА_3 удари ОСОБА_5 на вулиці не бачив.

Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду показала, що вона є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_5 , який проживає разом з нею. 22 чи 23 листопада 2013 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_5 поскаржився на погане самопочуття, сказав, що болить живіт, але не розповідав про те, що його побили. 24 листопада 2013 року вона викликала місцевого фельдшера і брата було госпіталізовано до Сосницької ЦРЛ, де було прооперовано, а 30 листопада 2013 року направлено до Чернігівської ЦРЛ, в якій він знаходився до 12 грудня 2013 року. Після лікарні вона місяць доглядала за братом, оскільки він не міг ходити. Від людей у селі почула, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_5 у будинку ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що точних дати та часу він не пам`ятає, але не заперечує, що 22 листопада 2013 року у нього вдома знаходився ОСОБА_5 , з яким вони розпивали спиртні напої. В той день був п`яний, а тому майже не пам`ятає всіх події, а саме як в будинок зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , із-за чого між ним та ОСОБА_5 виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_5 штовхнув його і він впав та вдарився головою, пішла кров, ОСОБА_7 поклав його на ліжко, а що було далі він не бачив, чув лише розмови в будинку. Також свідок ОСОБА_8 показав, що був присутнім під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , останні добровільно давали показання, їх ніхто не примушував до дачі показань.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2014 року вбачається, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин злочину, вчиненого ОСОБА_3 , а саме нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , було проведено слідчий експеримент з участю ОСОБА_3 із застосуванням технічного засобу фіксації цифрової відеокамери «Panasonic». Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту з участю ОСОБА_3 , який міститься на диску ««DVD-R», доданому до протоколу. Відомості щодо обставин встановлених слідчим експериментом, які зазначені в протоколі, повністю відповідають відеозапису слідчого експерименту та узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , наданими під час судового розгляду, а саме щодо часу, місця вчинення злочину, щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень (а.с.81-82).

29 серпня 2014 року було проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_7 .. Під час розгляду справи у суді також було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_7 , який міститься на диску ««DVD-R», доданому до протоколу. Відомості щодо обставин встановлених слідчим експериментом, які зазначені в протоколі, повністю відповідають відеозапису слідчого експерименту, зокрема під час проведення слідчого експерименту свідок зазначив, що ОСОБА_3 спочатку вдарив ОСОБА_5 кулаком у живіт, а коли потерпілий впав на підлогу, то ногою у бік, його показання щодо часу, місця та способу вчинення злочину узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , наданими під час судового розгляду (а.с. 83-84).

Наявність тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 159 від 26 серпня 2014 року, у якому зафіксовано, що у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у виді закритої травми живота, що супроводжується внутрішньо-очеревинним розривом стінки сечового міхура, ускладненого сечовим перитонітом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та могли утворитися від дії тупих предметів, в тому числі в час та при обставинах вказаних у постанові про призначення експертизи внаслідок нанесення удару (ударів) кулаком чи ногою. Дані тілесні ушкодження не могли утворитися в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту на тверду поверхню.
Враховуючи наведені докази, суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження під час судового розгляду у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин в період непогашеної судимості, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, його матеріальний стан, відсутність постійної роботи, вік, соціальні зв`язки, думку потерпілого, який просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, з врахуванням обставин справи та виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 121 КК України, із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10 000 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених витрат на лікування з приводу отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 надав фіскальні чеки та накладні, а на підтвердження витрат, пов`язаних з проїздом його родичів до лікувального закладу, надав квитки. Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 6 376 грн. 35 коп. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, які понесені цивільним позивачем та документально підтверджені. Придбання потерпілим ліків та їх вартість не оспорюється обвинуваченим в судовому засіданні, позов визнав в повному обсязі. Що стосується витрат за проїзд родичів потерпілого до лікарні, то вони відшкодуванню не підлягають, оскільки не мають відношення до даного кримінального провадження, понесені родичами потерпілого на їх власний розсуд.

В ході судового засідання безспірно встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 вчиненим злочином заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях від фізичного болю, фізичних та нервових потрясіннях, неможливості вести звичайний спосіб життя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого злочину, тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, тривалість перебування його на лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2014 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме з села Хлоп`яники Сосницького району Чернігівської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання. До набрання вироком законної сили суд вважає необхідним запобіжний захід у виді особистого зобов'язання залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6 376 (шість тисяч триста сімдесят шість) грн. 35 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя ОСОБА_1