Справа № 465/5442/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/549/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року, -
з участю прокурорів : - ОСОБА_7 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
цією ухвалою матеріали обвинувального акта з додатком, що виділені в окреме провадження із кримінального провадження, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 003883 від 30 грудня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. ст. 109, 291 КПК України та для встановлення фактичного місця проживання обвинуваченого, які зазначити в обвинувальному акті.

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивує це тим, що ухвала суду прийнята із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом в своїй в ухвалі, як порушення вимог КПК України зазначено, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про затримання ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 207-208 КПК України. У той же час, із матеріалів досудового розслідування вбачається, що до ОСОБА_8 12 лютого 2014 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.с.7), що категорично суперечить відповідям начальника Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області на запис суду, та долучено до відповіді змісту довідки ІЦ. Так, згідно долученої довідки, домашній арешт відносно ОСОБА_8 обрано 04 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова у кримінальному провадженні № 0000294; № 0000284, тобто за вісім днів до обрання запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні. Крім цього, згідно вказаної довідки ІЦ, відносно ОСОБА_8 наявні кримінальні провадження у Галицькому РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (№ 0000575), в якому 18.02.2014 року йому повідомлено про підозру; у Личаківському РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (№ 0004115) в якому 14.02.2014 року йому повідомлено про підозру; Залізничним РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області кримінальне провадження що внесено в ЄРДР за № 0002271 від08.02.2014 року, а розшук проводиться Жовківським РВ ГУ МВС України у Львівській області за розшуковою справою № 21350042 від 28 серпня 2013 року у кримінальному провадженні № 0000575 від 10.02.2014 року, тобто розшук оголошено у провадженні, яке зареєстроване через шість місяців як була заведена розшукова справа № 12350042 (а.с.104, 135).відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 91 КК України стороною обвинувачення зібрано характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме 08.01.2015 року в УІТ ГУ МВС України у Львівській області скеровано вимогу про надання довідки про судимість ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовкви, Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на вказану вимогу, надану ОСК ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_10 від 08.01.2014 року, остання відмітка датується 10.08.2014 року й стосується звільнення ОСОБА_9 із Личаківської ВК Львівської області та відбуття його по місцю проживання, жодних інших відомостей в даній довідці не вказано. Крім цього зазначає, що ОСОБА_9 в порядку ст. 207-208 КПК України не затримувався, відповідний протокол про затримання не складався, а тому його відображення в реєстрі матеріалів досудового розслідування суперечило б встановленим вимогам.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 28.12.2013 в період часу із 19:00 год. по 20:00 год., за попередньою змовою із ОСОБА_11 , перебуваючи в магазині «Фокстрот», що по вул. Кн. Ольги, 106 в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрали одну відеокамеру марки «Соні», моделі HDR-CX400E, в корпусі чорного кольору, з серійним номером 3024303, без батареї та сім карти, одну відеокамеру марки «Соні», моделі HDR-CX280E, в корпусі чорного кольору, з серійним номером 3017891, без батареї та сім карти, один фотоапарат марки «Соні» моделі NEX-5R, в корпусі чорного кольору, з серійним номером НОМЕР_1 , із батареєю марки «Соні», моделі NP- FW50, із серійним номером K3FES 1 ES без сім карти, завдавши магазину «Фокстрот» матеріальної шкоди на загальну суму 14 999, 70 грн.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 20.05.2015 року суд дійшов до висновку, що даний акт не відповідає вимогам ст. 109 та ст. 291 КК України.

На думку суду невідповідність обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, складеного 12.02.2014 слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_12 , та затвердженого 12.02.2014 старшим прокурором прокуратури Франківського району ОСОБА_13 полягала у наявності наступних невідповідностей вимогам кримінального процесуального права, які не можуть бути усунутими в ході судового розгляду справи.

У своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в акті конкретно не зазначено кому саме завдана матеріальна шкода кримінальним правопорушенням та чим підтверджується визначення вартості викрадених матеріальних цінностей, що позбавляє можливості з`ясувати питання, передбачені п.п 5,7 ч.2 ст. 291 КПК України.

Однак, відповідно до вимог п.З ч. 2 ст. 291 КПК України, слідчим в обвинувальному акті вказано, що потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є ТОВ «САВ-Дістрибьюшин», інтереси якого згідно довіреності №22/04-13/33 від 22.04.2013 представляє ОСОБА_14 .

Також, згідно до вимог п.7 ч.2 ст. 291 КПК України слідчим в обвинувальному акті вказано розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Водночас, дана норма не містить в собі вимоги щодо обов`язкового зазначення документів, що підтверджують розмір шкоди та спосіб її підрахунку, що відповідно до положень ст. 91 КПК України є предметом доказування і підлягає доказуванню в ході судового розгляду.

В своїй ухвалі суд першої інстанції також вказує на те, що в акті зазначено, що потерпілим є ТОВ «САВ-Дістрибьюшин» магазину «Фокстрот», у той же час зазначено, що викрадене майно перебуває на балансі магазину «Фокстрот».

В обвинувальному акті, відповідно до п.З ч. 2 ст. 291 КК України слідчим вказано, що потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є магазин «Фокстрот» ТОВ «САВ-Дістрибьюшин».

Разом з цим, в ухвалі суду першої інстанції, як порушення визначено те, що в акті зазначено пом`якшуючу обставину - усунення заподіяної шкоди, разом з тим, не вказано у який спосіб, що у свою чергу позбавляє суддю можливості вирішити питання правової кваліфікації (п.5 ч.2 ст.291).

Відповідно до вимог п.6 ч.2 ст. 291 КПК України слідчим в обвинувальному акті вказано обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання згідно з положеннями ст.ст. 66-67 КК України. Водночас в даній нормі пряма вказівка на зазначення способу відшкодування завданої шкоди - відсутня. Питання кваліфікації відповідно до п.4 ч.І ст. 91 КПК України є предметом доказування в ході судового розгляду та не є предмете розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Окрім цього, у своїй ухвалі суд першої інстанції вказує на те, що світлокопії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які долучені до матеріалів досудового розслідування, що долучені прокурором не читабельні.

Відповідно до положення п.З ч.З ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Водночас в нормах КПК не вказано такої підстави повернення обвинувального акта, як не читабельність копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. При цьому, жодним чином судом не мотивовано та не конкретизовано застосування поняття «читабельно». Слід зазначити, що форма та спосіб виготовлення відповідають вимогам щодо стандартів діловодства, а таке викопіювання виконано у спосіб, що дає змогу безперешкодно прочитати його зміст.

Також, у своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування заявником значиться ОСОБА_15 , який згідно ухвали судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19.03.2014 повідомляє про невідоме місце проживання ОСОБА_8 і це стає підставою зупинення провадження, у той же час потерпілим визнається ТОВ «САВ- Дістрібьюшин» магазину «Фокстрот», дані про наявність заяви якого про вчинення кримінального правопорушення в реєстрі відсутні;

Дане твердження суду позбавленно будь-якого змісту, оскільки суд надає оцінку матеріалам кримінального провадження без фактичного ознайомлення, із такими, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України надання суду будь-яких документів, окрім визначених положеннями вказаної статті, до судового розгляду забороняється.

Наявна ж у реєстрі матеріалів досудового розслідування заява ОСОБА_15 від 02.01.2014 є дозволом згодою на проведення огляду в квартирі АДРЕСА_2 . Водночас, положеннями ст.60 КПК України чітко визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Разом з цим, судом в своїй ухвалі як порушення вимог КПК зазначено, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про затримання ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 207-208 КПК України. У той же час із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що до ОСОБА_8 12 лютого 2014 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ас.7), що категорично суперечить відповідям начальника Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області на запит суду та долученого до відповіді змісту довідки ІЦ. Так, згідно долученої довідки, домашній арешт відносно ОСОБА_8 обрано 04 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова у кримінальних провадженнях №0000294; №0000284, тобто за всісім днів до обрання запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні. Крім цього, згідно вказаної довідки ІЦ, відносно ОСОБА_8 наявні кримінальні провадженні у Галицькому РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (№0000575) в якому 18.02.2014 року йому повідомлено про підозру; у Личаківському РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (№0004115) в якому 14.02.2014 року йому повідомлено про підозру; Залізничному РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області кримінальне провадження що внесено в ЄРДР за №0002271 від 08.02.2014, а розшук проводиться Жовківським РВ ГУ МВС України у Львівській області за розшуковою справою №21350042 від 28 серпня 2013 року у кримінальному провадженні №0000575 від 10.02.2014 року, тобто розшук оголошено у провадженні, яке зареєстроване через шість місяців як була заведена розшукова справа №21350042 (а.с. 104,135).

Відповідно до положень п.4 ч.І ст.91 КК України стороною обвинуваченні зібрано характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме - 08.01.2015 в УІТ ГУ МВС України у Львівській області скеровано вимогу про надання довідки про судимість ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовкви Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на вказану вимогу, надану ОСК ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_10 від 08.01.2014 остання відмітка датується 10.08.20144 й стосується звільнення ОСОБА_9 із Личаківської ВК Львівської області та відбуття його по місцю проживання, жодних інших відомостей в даній довідці не вказано.

Водночас слід зазначити, що ОСОБА_9 в порядку ст. 207-208 не затримувався, відповідний протокол про затримання не складався, а тому його відображення в реєстрі матеріалів досудового розслідування суперечило б встановленим вимогам.

Окрім цього, в ухвалі суду як порушення вимог КПК зазначено, що до обвинувального акта не додано розписку про отримання обвинуваченим копії реєстру матеріалів досудового розслідування, як це передбачено п.З ч.4 ст. 291 КПК України, а тому із цих підстав, обвинувальний акт не відповідає встановленим вимогам закону;

Як вбачається із супровідного листа №04-13/668-вих.14 від 14.02.2014 року за підписом заступника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_16 в адресу голови Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_17 скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003883 від 30.12.2013 за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. В додатку до вказаного супровідному листа містились обвинувальний акт на 4 арк.,реєстр матеріалів досудового розслідування на 3 арк., розписки про отримання копій обвинувального акта на 2 арк. Одержання вказаного супровідного листа з усіма додатками підтверджується підписом відповідального працівника та печаткою Франківського районного суду м. Львова.

Також, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, що відповідно до ст.ст. 36, 37 КПК України здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, а заступником прокурора Франківського району ОСОБА_16 . Отже, звернення прокурора, що затвердив обвинувальний акт, до суду, як це передбачено п.14 ч.2 ст. 36 КПК України фактично не відбулося, а звернення інших осіб з таким клопотанням ,у даному випадку законом не передбачено. Вказана обставина породила порушення вимог ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, що здійснює процесуальну діяльність у кримінальному провадженні, у даному випадку ОСОБА_13 , а останній відповідно до вимог ст. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав.

Відповідно до положень ст.121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему. Відповідно до положень п.1 ч.І ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року з подальшими змінами та доповненнями) органи прокуратури становлять єдину централізовану систему, яку очолює Генеральний прокурор України, з підпорядкуванням нижчестоящих прокурорів вищестоящим. Керівник органу прокуратури представляє прокуратуру у відносинах з іншими органами державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі при офіційному листуванні з іншими державними органами.

Разом з цим, в ухвалі суду зазначається, що в долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування, крім зазначених вище недоліків, вказані не всі процесуальні дії, рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України, зокрема: відсутні дані про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань даних про реєстрацію кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , а також дані про внесення прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закінчення досудового розслідування (ст.ст.214, ст. 276, 283 КПК України); відсутні дані про ознайомлення з постановами, відсутні дані про ряд інших процесуальних рішень і зокрема рішень, передбачених ст.ст. 42, 48, 54, ст. 207, 209, 210, 211 КПК України, що в подальшому позбавить суд можливості вирішити питання, передбачені ст.. 314-315 КПК України.

Наведені в ухвалі суду твердження, про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про проведення слідчих дій, процесуальних рішень, видів заходів забезпечення кримінального провадження їх дату та строк застосування, оскільки відповідно до вимог КПК України наведені судом дії не відносяться до дій, рішень чи видів заходів забезпечення, які відповідно до положень ст. 109 КПК України підлягають внесенню в реєстр матеріалів досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що в порушення вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбулось без участі обвинуваченого, представника потерпілого, хоча їхня явка в судове засідання є обов`язковою, що у відповідності до положень п.З, п.5, ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Водночас колегія суддів знаходить, що підготовче судове засідання було призначене на 19 лютого 2014 року, однак таке не відбулося у зв`язку із пожежею суду та погромами.

24 березня 2014 року підготовче судове засідання теж не відбулося у зв`язку з неявкою учасників процесу.

03 квітня 2014 року та 23 квітня 2014 року підготовче судове засідання теж не відбулося.

14 травня 2014 року у підготовчому судовому засіданні суд виділив в окреме провадження матеріали із кримінального провадження № 003883, щодо ОСОБА_8 до його розшуку, а щодо іншого обвинуваченого по цьому кримінальному провадженні ОСОБА_11 було призначено судове засідання на 15 липня 2014 року.

У зв`язку із цими виділеними матеріалами було надіслано подання до апеляційного суду Львівської області для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2014 року у цьому поданні було відмовлено і виділені матеріали були повернуті до цього ж суду.

15 липня 2014 року ухвалою підготовчого судового засідання виділені в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_8 були направлені до Шевченківського районного суду м. Львова для об`єднання із іншими матеріалами щодо нього.

31 липня 2014 року Шевченківський суд м. Львова відмовив в об`єднанні матеріалів кримінального провадження, щодо ОСОБА_8 і повернув їх до Франківського районного суду м. Львова.

02 жовтня 2014 року у підготовчому судовому засіданні Франківський районний суд м. Львова оголосив розшук обвинуваченого ОСОБА_8

21 травня 2015 року Франківським районним судом м. Львова матеріали обвинувального акта разом з додатками були повернуті прокурору для приведення їх у відповідність із вимогами ст. ст. 109, 291 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року підлягає скасуванню, а матеріали провадження поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2015 року, якою матеріали обвинувального акта з додатком, що виділені в окреме провадження із кримінального провадження, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 003883 від 30 грудня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. ст. 109, 291 КПК України та для встановлення фактичного місця проживання обвинуваченого, які зазначити в обвинувальному акті скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4