Справа № 11-а-1065, 2007р. Головуючий в 1-й
ст. 15ч.2-153ч.2; Таранцов
152ч.3, 15ч.3-152ч.3, 120ч.1 ккУкраїни Доповідач - Литвиненко I.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня місяця "09" дня

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого -
Годуна В.А. Суддів: Литвиненко 1.1.,
Ришкової'Н.М. З участю прокурора
- Литвиненка О.О. засудженого - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями
прокурора із змінами, з доповненнями
засудженого ОСОБА_1 на вирок Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 24 травня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. Костогризове Каховського
району Херсонської області,
українця, громадянина
України, освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого:
08.07.2002 року Каховським районним судом за
ст. 296ч.1 КК України до штрафу
600 грн.; 20.10.2003р. Лугинським районним судом Житомирської області за ст.
ст. 185ч.4, 304 КК України на п'ять років позбавлення
волі з іспитовим строком на три роки, -

засуджено
за ст.
ст. 15ч.2-153ч.2 КК України на три роки позбавлення волі, за
ст. 152ч.3 КК України на вісім
років позбавлення волі, за ст.
ст. 15ч.3-152ч.3 КК України на
сім років позбавлення волі, за ст.
120ч.1 КК України - виправдано.

Відповідно
зі ст.
70 КК України, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим,
призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі. У
відповідності зі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання, невідбутої частини покарання за попереднім
вироком, остаточно призначено покарання
у вигляді восьми років шести місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій
установі.

Запобіжний захід
- тримання під вартою з 15 серпня 2006 року.

ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений судом за
те, що 30.07.2006 року, ввечері,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння і маючи за мету задоволення
статевої пристрасті, за місцем спільного
проживання в будинку АДРЕСА_1 та достовірно знаючи про вік своєї рідної
неповнолітньої сестри ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження,
подавляючи її опір із застосуванням психічного насильства, що виражалось у залякуванні і погрозах
фізичного насильства та фізичного насильства,
що виражалось в утриманні рук та тіла,
всупереч волі

2

останньої, намагався задовольнити свою статеву
пристрасть неприроднім способом, шляхом
скоєння з неповнолітньою сестрою ОСОБА_2
насильницького орогенітального статевого акту, але не довів свій злочинний намір до
кінця, з причин, які не залежали від його волі - потерпіла не
дивлячись на погрози фізичного насильства та фізичне насильство не підкорилася
його домаганням. Після цього ОСОБА_1
, подавляючи її опір за допомогою
психічного насильства, що виражалось у
залякуванні та погрозах фізичного насильства та фізичного насильства, яке виражалось в утриманні рук та тіла, всупереч волі останньої, вступив з ОСОБА_2 у насильницькі статеві зносини. Продовжуючи
свої злочинні дії для задоволення своєї статевої пристрасті ОСОБА_1 , 31.07.2006 року, вночі,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1, достовірно знаючи про вік своєї рідної
неповнолітньої сестри ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
скориставшись раннім часом та тим,
що потерпіла спала, подавляючи її
опір за допомогою фізичного насильства,
яке виражалось в утримуванні рук та тіла, всупереч волі останньої, намагався вступити в ОСОБА_2 у насильницькі статеві зносини, але не довів свій злочинний намір до кінця, з причин,
які не залежали від його волі - потерпіла втекла до матері.

В
апеляції із змінами прокурор просив вирок Каховського міськрайонного місцевого
суду Херсонської області від 24.05.2007 року змінити. Виключити з вироку ст.
ст. 15ч.3-152ч.3 КК України. Вважати
ОСОБА_1 засудженим за ст. 15ч.2-153ч.2 КК України на три роки, за ст.
152 ч.3 КК України на вісім років позбавлення волі. У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, призначити покарання у
вигляді восьми років позбавлення волі. Згідно
ст. 71 КК України, шляхом
часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 8
років 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

В
апеляції з доповненнями ОСОБА_1 просив
вирок скасувати направити на новий розгляд або додаткове розслідування, так як суд першої інстанції порушив ст.
368 КПК України однобічно та неповно проведено досудове та судове
слідство; не допитаний свідок ОСОБА_3,
при досудовому слідстві застосовувались фізичні та психічні методи
слідства, порушено право на
змагальність; не проводилась фіксація судового засідання технічними засобами;
прокурор приймав участь при обранні запобіжного заходу; відсутні докази, які підтверджують вину; висновок експерта не
точний; не взятий аналіз крові на захворювання венеричною хворобою; допитувалась
потерпіла не в присутності законного представника; не проведена
судово-психіатрична експертиза відносно потерпілої ОСОБА_2 ; висновки суду не
підтверджуються доказами, дослідженими в
судовому засіданні; матеріали справи отримані з порушенням процесуальних норм;
висновки суду, викладені у вироку
містять суперечності; висновок про вину оснований на припущеннях; не проведені
експертизи, не допитані свідки, просив допитати потерпілу, яку не попередили про кримінальну
відповідальність на досудовому слідстві та її представника.

Заслухавши
доповідь судді, міркування
прокурора, який просив апеляцію із
змінами задовольнити, а апеляцію з
доповненнями ОСОБА_1 залишити без
задоволення, засудженого, який просив апеляцію з доповненнями
задовольнити, а апеляцію прокурора
залишити без задоволення, в останньому
слові ОСОБА_1 просив помилувати строго
не наказувати, перевіривши матеріали справи
і обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляція прокурора із
змінами, апеляція з доповненнями
засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню.

3

В суді
першої інстанції засуджений ОСОБА_1
заперечував вину у вчиненні скоєння злочину, зґвалтування та замах на зґвалтування
неприродним способом, доведення до
самогубства, та замах на зґвалтування.

Ці
заперечення проти звинувачення були предметом розгляду в судовому засіданні і
спростовуються наступними доказами,
викладеними у вироку:

·
з пояснень потерпілої ОСОБА_2 видно,
що 30.07.2006 року ОСОБА_1
намагався скоїти з нею орогенітальний статевий акт, після цього скоїв природний статевий акт.
Наступного дня намагався знову вступити у статеві зносини /а.с. 31-32/;

·
з оголошених пояснень засудженого ОСОБА_2 видно,
що 30.07.2006 року допитану в якості обвинуваченого вину визнав частково, пояснив,
що 30.07.2006 року знаходячись в стані алкогольного сп'яніння вступив з
сестрою в статеві зносини за її угодою,
неприродний спосіб не пропонував. Вранці ОСОБА_2 відмовилась вступити в статеві зносини /а.с.
76/. Будучи допитаний в якості підозрюваного,
ОСОБА_1 дав аналогічні пояснення
/а.с. 57, 58/;

·
свідченнями законного представника неповнолітньої
потерпілої -ОСОБА_4. , якій ОСОБА_5
01.08.2006р. розповіла, що 30.07.2006р.
за допомогою фізичної сили, утримував
ОСОБА_2 , намагався скоїти статевий
зв'язок неприродним способом, після чого
скоїв насильницький статевий зв'язок. Вранці знову бажав вступити в статеві
зносини, але вона сховалась в кімнаті
матері;

·
свідченнями свідка ОСОБА_5, якій старша дочка повідомила, що ОСОБА_1 зґвалтував ОСОБА_2;

·
протоколом огляду місця події /а.с. II, де
відображено обставини вчинення злочину;

·
висновком судово-медичної експертизи, що на тілі ОСОБА_2 не виявлено тілесних ушкоджень, дівоча перетинка не пошкоджена, однак,
за своєю будовою дозволяє здійснювати статеві акти без її пошкодження.
ОСОБА_1 досягла статевої зрілості
/а.с. 37/. Ці докази у своїй сукупності
спростовують твердження про те, що
досудове слідство проведено однобічно і неповно.

Висновок
суду про доведеність вини у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 152ч.3 КК
України, відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується зібраними по
справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, відповідно з нормами КПК України і є
обґрунтовані.

Дії
засудженого ОСОБА_1 за ст.
15ч.2-153ч.2 КК України, судом
першої інстанції кваліфіковані вірно,
оскільки він вчинив замах на задоволення статевої пристрасті неприродним
способом і з застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування
щодо неповнолітньої.

Разом з
тим, кваліфікуючи дії засудженого
за ст.
ст. 15ч.3-152ч.3 КК України, суд не прийняв до уваги, що 31.07.2006 року ОСОБА_1 зайшовши в кімнату, запропонував її попестити, але вона пішла в кімнату матері /а.с. 32/. За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1
ніяких активних дій на досягнення статевих зносин з потерпілою не
вчиняв.

Зважаючи
на вищевказане, колегія суддів не вбачає
в діях ОСОБА_1 складу злочину по даному
епізоду обвинувачення.

Суд
першої інстанції вірно виправдав засудженого ОСОБА_1 за ст.
120 ч.1 КК України, мотивувавши висновки
суду.

Посилання
в апеляції засудженого ОСОБА_1 на
застосування фізичних та психічних дій працівниками міліції, перевірені апеляційним судом та
спростовується відмовним матеріалом №267,
згідно якого фактів застосування до

4

ОСОБА_1 недозволених методів ведення досудового
слідства не встановлено, в порушенні
кримінальної справи за фактом застосування недозволених методів з боку слідчого
Каховської міжрайонної прокуратури Рвачова СІ. та працівників Каховського РВ
УМВС України Шилко В.В., Ілїна Т.С.
, відмовлено за відсутністю події
злочину.

Також
безпідставними є пояснення засудженого,
що, прокурор залишив зал судового
засідання та вирішив питання щодо обрання запобіжного заходу. Дані посилання
ОСОБА_1 спростовуються протоколом
судового засідання /а.с. 195-196/ з
якого видно, що прокурор приймав участь
у дебатах. Відповідно до ст. 58 КПК
України вказані обставини засудженим не можуть бути підставою для відводу
прокурору.

Крім
того, висновок експерта №ЗЗЗНК
відповідає вимогам ст. 200 КПК України.

На
найшли свого підтвердження доводи в апеляції засудженого ОСОБА_1 на необхідність проведення психіатричної
експертизи відносно потерпілої ОСОБА_2 ,
як видно з протоколу судового засідання,
клопотання по цьому питанню не заявлялись учасниками судового процесу та
не передбачено ст. 76 КПК України.

Допит
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2
проводився в присутності законного представника - ОСОБА_6, що підтверджується матеріалами справи
/а.с. 30-31, 41/ та додаткового допиту
не потребують. На досудовому слідстві потерпіла попереджена за ст.
384 КК України.

Висновок
суду підтверджується доказами,
дослідженими в судовому засіданні та відповідають фактичним обставинам
справи.

Посилаючись
в апеляції на суперечливі висновки суду,
апелянт не вказав в чому вони полягають.

Порушень
процесуального закону та прав засудженого під час досудового та судового
розгляду справи не виявлено.

Будь-яких
заяв, клопотань про фіксування судового
процесу не заявлялось /а.с.
192-196/, що підтверджується
протоколом судового засідання.

Допитаний
спеціаліст ОСОБА_7 лікар дерм ото-венеролог, згідно судового доручення апеляційного суду 12 вересня
2007 року оголошених на судовому слідстві підтвердила, що ОСОБА_1
пройшов лікування від венеричного захворювання та під час статевих
зносин вважався не заразним.

При
обстеженні крові на RW згідно довідки №24/12-4066 начальника Херсонського
слідчого ізолятора виявлена венерична хвороба. Вищевказані дані спростовують
доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 про
захворювання потерпілої під час статевих зносин.

Допитаний
ОСОБА_3 по судовому дорученні від 12 вересня 2007 року не підтвердив доводи в
апеляції засудженогоОСОБА_1,
пояснив, що не пам'ятає чи бачив
потерпілу 31.07.2006 року та які між ними були відносини.

На
основі вищевикладеного, керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської
області,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
із змінами прокурора, апеляцію з доповненнями
засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок
Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 травня 2007 року
щодо ОСОБА_1 в частині засудження його за
ст. ст. 15ч.3-152ч.3 КК України - скасувати, провадження по справі закрити.

5

Вважати
ОСОБА_1 засудженим за ст. 152ч.3 КК
України на вісім років позбавлення волі,
за ст. ст.
15ч.2-153ч.2 КК України на три роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш
суворим, призначити вісім років
позбавлення волі.

У
відповідності ст. 71 КК України за
сукупністю вироків, шляхом часткового
приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначити вісім років шість
місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання
рахувати з 15 серпня 2006 року.

В решті
вирок залишити без змін.