ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа №1-359/08

04 червня 2008 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Карабаня В.М.,

при секретарі - Ілляш С.І.,

за участю прокурора - Нідзельської О.О.,

та захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського
районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Гурбинці, Срібненського району, Чернігівської
області, громадянина України, українця, освіта не закінчена вища, навчається в
Національному транспортному університеті на 4 - му курсі, працює на посаді
мийника автомобілів в ПП «Гранд», не одруженого, не
військовозобов'язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м.
Київ,АДРЕСА_1, раніше не судимого, у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2. 28.01.2008 року, приблизно о 04 год. 20 хв., знаходячись у кімнаті АДРЕСА_2 в м. Києві, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та
тим, що мешканець кімнати ОСОБА_3. спить, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4, а
саме, мобільний телефон «Hokia N-76», вартістю 2 539 грн. з карткою оператора мобільного зв'язку « Київстар», вартістю 50 грн.; мобільний
телефон «Hokia 7610», вартістю 1 575 грн. з карткою оператора
мобільного зв'язку «Лайф», вартістю 25 грн.; гаманець, вартістю 70 грн. з грошима в сумі
400 грн., а всього загальною вартістю 4 659 грн., після чого з викраденим залишив місце вчинення злочину.

Будучи допитаним у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2. свою вину у
вчиненому визнав повністю, та пояснив, що 27.01.2008
року, протягом усього дня, він
знаходився у себе в кімнаті НОМЕР_1, де писав курсову роботу. Увечері він
декілька раз заходив у кімнату НОМЕР_2 до своїх знайомих хлопців ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
щоб взяти цигарок. В кімнаті в момент його приходу постійно знаходився ОСОБА_3,
а ОСОБА_4 не було. Вранці 28.01.2008 року, знову вирішив зайти до хлопців з
метою позичити грошей на особисті потреби. Коли він підійшов до кімнати, вхідні
двері були не зачинені на замок. Він зайшов до кімнати та побачив, що ОСОБА_3
спить, а ОСОБА_4 у кімнаті не було. Знаходячись у кімнаті, він побачив на столі
мобільний телефон «Hokia N-76», який вирішив вкрасти, а тому швидко поклав його собі у
кишеню штанів. Після цього, підійшов до ліжка, де спав ОСОБА_3 та побачив на ліжку
ОСОБА_4, яке було встановлене над ліжком ОСОБА_3 біля подушки мобільний телефон «Hokia 7610» та гаманець, які теж вирішив вкрасти, з метою в подальшому продати,
а гроші витратити на свої особисті потреби. Поклавши викрадені речі в кишеню
своїх штанів, він розбудив ОСОБА_3 та позичив в останнього 5 грн., після чого
повернувся до своєї кімнати. Викраденими телефонами користувався декілька раз. 13.02.2008 р.
приїхавши до станції метро «Либідська», продав викрадені телефони, а виручені
гроші витратив на свої потреби. Щиро розкаявся у
вчиненому та просив суд не карати його суворо.

Покази
підсудного дані під час судового слідства є послідовними та об'єктивними
такими, що не змінювались протягом досудового та судового слідства і тому
приймаються судом як такі, що відповідають фактичним обставинам справи.

За згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів
по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового
слідства по справі, стосовно фактичних обставин справи, які правильно розуміє
підсудний та інші сторони, і які ніким не оспорювались.

Відповідно до ч. 3 ст. 299
КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів у справі, обмежившись
допитом підсудного.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2. у
вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю, а його умисні дії
правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшують покарання
винного, є з'явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому, добровільне
відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують його покарання,
судом не встановлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості
вчиненого злочину, те, що він раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику з місця
навчання, працює на посаді мийника автомобілів в ПП «Гранд», суд вважає, що підсудному слід призначити
покарання у виді штрафу.

Цивільний позов по
справі не заявлений.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2. у вигляді
підписки про невиїзд з постійного місця проживання слід скасувати.

Питання речових доказів вирішується судом у відповідності
до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК
України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот
п'ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази:

– сім картку оператора мобільного зв'язку «Київстар-Діджус» з номером
телефону НОМЕР_3, який зберігається в камері схову
речових доказів Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві - знищити;

– гаманець, студентський квиток, перепустку до гуртожитку, рахункову картку
банку «Надра», дисконтну картку магазину «Велика кишеня», тимчасову перепустку
до гуртожитку, що знаходиться на зберіганні у власника - ОСОБА_4, залишити
останньому.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2. у вигляді
підписки про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя В.
Карабань