Ухвала іменем україни 28 серпня 2014 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Літвінова Є. В.,

суддів Лагнюка М.
М., Суржка А. В.,

при секретарі Лукашу Р. М.

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000016, за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Турбів, Липовецького району,
Вінницької області, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України,

за участю прокурора Голюги В. В.

В С Т А Н О В И Л А:

В касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду про відмову у відкритті
апеляційного провадження за його
апеляційною скаргою на вирок
Липовецького районного суду
Вінницької області та призначити новий
розгляд в суді

апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи
свої вимоги вказує, що суд апеляційної
інстанції безпідставно зазначає про
те, що всім учасникам судового
провадження в суді першої інстанції
були роз'яснені права, оскільки в його
апеляційній скарзі йдеться про його
права як потерпілого. Також зазначає,
суд апеляційної інстанції не врахував,
що допит обвинуваченого, який надавав
неправдиві покази, відбувся після
роз'яснення судом положення ч. 3 ст. 349
КПК України та визначення обсягу
доказів, які підлягають дослідженню, в
результаті чого він не міг спростувати
покази останнього, чим було порушено
його права як потерпілого.

Вироком Липовецького районного суду
Вінницької області від 07 березня 2014
року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК
України та призначено покарання у виді
штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як убачається з вироку, 12.11.2011 року біля
23 год. 00 хв.,

ОСОБА_1, перебуваючи біля кафе-бару «У
Луки», що розташований в смт. Турбові,
Липовецького району, Вінницької
області, по вул. Миру, маючи умисел на
спричинення тілесних ушкоджень, на
ґрунті раптово виниклих неприязних
відносин в ході розмови з ОСОБА_2,
умисно наніс останньому два удари
кулаком правої руки в область обличчя,
внаслідок чого останній впав на землю.
Після цього ОСОБА_1, умисно наніс ще два
удари ногою в область голови та обличчя
ОСОБА_2, чим самим спинивши останньому
легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 16 квітня 2014 року відмовлено
у відкритті провадження за апеляційною
скаргою потерпілого ОСОБА_2 на вирок
суду першої інстанції.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суд в ухвалі послався на
те, що судом першої інстанції було
роз'яснено усім учасникам судового
провадження, в тому числі потерпілому
ОСОБА_2 та його представнику ОСОБА_3,
положення ч. 3 ст. 349 КПК України та
з'ясовано, чи правильно вони розуміють
зміст цих обставин, а також роз'яснено,
що у такому випадку вони будуть
позбавлені можливості права оскаржити
ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційної скарги, просила
ухвалу апеляційного суду залишити без
зміни, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
провадження лише, якщо апеляційна
скарга подана на судове рішення, яке не
підлягає оскарженню в апеляційному
порядку або судове рішення оскаржене
виключно з підстав, з яких воно не може
бути оскаржене згідно з положеннями ст.
394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК
України судове рішення суду першої
інстанції не може бути оскаржене в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювались під час судового розгляду
і дослідження яких було визнано судом
недоцільним відповідно до положень
частини третьої статті 349 цього
Кодексу.

Як вбачається з журналу судового
засідання учасникам судового
провадження, в тому числі і потерпілому
ОСОБА_2, були роз'яснені положення ч. 3
ст. 349 КПК України, а також те, що вони
будуть позбавлені права оскаржувати
обставини, які ніким не оспорювались
під час судового розгляду які було
визнано судом недоцільними. Крім того,
інтереси потерпілого ОСОБА_2 у судовому
засіданні представляв ОСОБА_3, який
також не заперечував проти дослідження
доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України
та поклався на розсуд суду.

При перевірці кримінального
провадження встановлено, що судове
провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК
України розглядалося в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і за
викладених обставин не підлягає
оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано відмовив потерпілому
ОСОБА_2 у відкритті апеляційного
провадження на вирок Липовецького
районного суду Вінницької області від
07 березня 2014 року стосовно ОСОБА_1 та
повернув апеляційну скаргу.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, що тягнуть за
собою скасування чи зміну судового
рішення, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 16 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_1
залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Літвінов Є. В. Лагнюк М.
М. Суржок А. В.