16.04.2015
Справа №720/565/15-к
Провадження: 1-кп/720/50/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження №0000049 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

освіта середня, одружений, громадянин України, який обвинувачується в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.402 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту затвердженого прокурором 20 березня 2015 року, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи військовозобов`язаним на посаді молодшого спеціаліста служби захисту інформації Новоселицького РВК у військовому званні «солдат» вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим 27.03.2015 року.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений. Так, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Сторони кримінального провадження узгодили покарання обвинуваченому з застосуванням вимог ст..69 КК України, зазначаючи в якості пом`якшуючих обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те що ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в медичних установах не перебуває, на даний час звільнений з військової служби і просять суд призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу в 250 неоподаткованих мінімумів заробітних плат.

Обвинувачений просить суд затвердити укладену угоди про визнання винуватості та призначити узгоджену між сторонами міру покарання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 472 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно ч.4 ст. 474 КПК України, Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно з ч.7 ст.474 КПК України Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Суд вважає, що укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суперечить нормам матеріального права та роз`ясненням викладені у Постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 зі змінами від 06.11.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно з ч.1 ст.69 КК України, За наявності кількох обставин, що поменшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті.

Суд враховуючи, що відповідно до ст.. 66 КК України, в угоді зазначено лише одна пом`якшуючи обставина а решта обставин характеризують обвинуваченого суд дійшов висновку, що укладена угода суперечить вимогам ст..69 КК України.

Суд вважає, що в задоволенні клопотання про затвердження угоди слід відмовити і продовжити подальший розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 314, 468-476 КПК України, і на підстав іст.69 КК України,суд,

ухвалив:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 27.03.2015 року між прокурором прокуратури Чернівецуького гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1