АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/65/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/130/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурор ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_8 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зборів, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

засуджений за ст. 336 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного виду покарання з іспитовим строком 1 рік і зобов`язано його у відповідності до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку з метою ухилення від призову у зв`язку з мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 1 вересня 2014 року пройшов медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого визнаний головою військово-лікарської комісії придатним до військової служби.

1 вересня 2014 року, ОСОБА_7 , отримавши під розписку повістку, згідно якої у зв`язку із оголошенням мобілізації був зобов`язаний з`явитися наступного дня до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за відсутності поважних причин, до військового комісаріату у визначений законом час не прибув та про причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив, і таким чином ухилився від призову за мобілізацією.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення і звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням не сприятиме виховній ролі покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляцію і просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав та просить вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України та в апеляції не оспорюються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо твердження прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України, воно є непереконливим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обрав ОСОБА_7 покарання в межах закону вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано м`яким, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2