Справа № 513/833/15-к
Провадження № 1-кп/513/91/15
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого у ТОВ "Райлянка", відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на північній околиці с. Ройлянка Саратського району Одеської області, на ґрунті виниклих неприязних відносин, в ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_4 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно, наніс йому один удар долонею правої руки в область обличчя, від якого ОСОБА_4 впав на землю, але ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір наніс ще один удар обутою ногою в область обличчя ОСОБА_4 , який знаходився в лежачому положенні, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ментальному відділі праворуч і в області кута зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №112 від 02 липня 2015 року не були небезпечними для життя, при звичайній своїй течії викликають розлад здоров`я терміном більше 21 дня, і за цією ознакою згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Дані ушкодження могли бути спричинені в результаті дії тупого предмета, тобто в результаті дії руки, зжатої в кулак, обутої ноги.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. За згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів щодо характеристики обвинуваченого.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 21 травня 2015 року ввечері він заступив на зміну охороняти ферму ТОВ "Ройлянка". Приблизно о 19 годині він пішов до своїх батьків взяти косу, щоб накосити трави. Приблизно о 19 годині 30 хвилин він почув дитячі крики, що доносились зі сторони ферми. Він одразу прибіг на ферму і побачив, що потерпілий ОСОБА_4 тримав за ланцюг собаку, яка охороняла ферму, і бив її головою о землю. Він крикнув потерпілому, щоб той не вбивав собаку, але останній не відреагував. Тоді він наніс удар долонею в обличчя потерпілому. Від удару останній впав на землю і намагався піднятися. Після чого він наніс ще один удар потерпілому ногою в обличчя. Приїхав ОСОБА_7 та припинив бійку.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 21 травня 2015 року він з друзями відпочивав на річці в с.Ройлянка та на протязі дня вживав вино домашнього виготовлення. Ввечері прийшла його дружина з дітьми і забрала його додому. Він пішов слідом за ними на деякій відстані. Коли дружина з дітьми проходили повз території ферми, то він почув крики дітей, яких налякав собака, що відірвався разом з ланцюгом. Він прибіг до території ферми, піймав собаку за ланцюг і почав її бити. В цей час прибіг обвинувачений і попросив не бити собаку. Він сказав обвинуваченому: "Хто ти такий?". У відповідь ОСОБА_6 наніс йому удар долонею в обличчя, від якого він впав на землю та втратив свідомість. Отямився він уже по дорозі до лікарні. Внаслідок побиття він проходив лікування, на що витратив значні кошти. Завдану шкоду обвинувачений йому не відшкодував, але цивільний позов він буде заявляти в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи досліджені докази, суд визнає їх належними та допустимими і приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто таке тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачений вчинив умисний злочин середньої тяжкості, повністю визнав вину та щиро розкаявся; позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України,

суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1