романівський районний суд житомирської області
Кримінальне провадження № 294/6/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
та потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт. Романові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 від 23.11.2014 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Стовпів Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 16.08.2005 року за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , в ніч з 31.03.2013 року на 01.04.2013 року, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з приміщення магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить приватному підприємцю ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проникши до приміщення магазину з тильної сторони магазину, через пошкоджене вікно, ОСОБА_4 таємно викрав: 14 декоративних люстр, вартість однієї становила 150 гривень, на загальну суму 2100 гривень; 24 пачки прального порошку «GALA», вартість однієї становила 8 гривень, на загальну суму 192 гривні; 8 карток поповнення рахунку мобільного оператора «Київстар». Усього ОСОБА_4 викрав майна, належного ОСОБА_6 на загальну суму 2628 гривень, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. Викрадені речі ОСОБА_4 виніс з приміщення магазину, а у подальшому переніс до місця свого проживання. Частину викрадених речей, а саме: одну люстру ОСОБА_4 подарував у грудні 2013 року ОСОБА_7 , та ще одну люстру продав у квітні 2014 року ОСОБА_8 , за кошти в сумі 80 гривень, а частину залишив у своєму домоволодінні.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 також не оспорювали фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 даного злочину.
Відповідно до досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий Чуднівським районним судом 16.08.2005 року за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.
Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочину, і вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Також суд вважає можливим виправлення та перевиховання винного без ізоляції від суспільства зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.
Питання про долю речових доказів суд не вирішує згідно з положеннями ч.9 ст.100 КПК України, оскільки під час судового провадження у даному кримінального провадження речові докази не були надані суду. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення та запобіжні заходи у кримінальному провадженні не обирались та не застосовувались.
На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 373-376 КПК України, ч.3 ст.185 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 на час іспитового строку наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Cуддя: ОСОБА_1