Справа № 732/833/15-к
Провадження № 1-кс/732/100/15
УХВАЛА
17 червня 2015 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 про скасування постанови від 30.07.2001 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати арешт, накладений на його майно у кримінальній справі, в якій 18 грудня 2001 року проголошено вирок. Посилається на те, що арешт майна було вжито як захід забезпечення заявленого у кримінальній справі цивільного позову.

Клопотання обґрунтоване тим, що апеляційним судом вирок суду від 18.12.2001 року скасований в частині розв`язання цивільного позову, а арешт з його майна не знято.

Заслухавши заявника, думку прокурора, який не заперечував проти клопотання, що надійшло до суду, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 18 грудня 2001 року проголошено вирок Городнянського районного суду, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 106 КК України, 1960 року і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Згідно ст. 45 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вирішено питання цивільного позову та не вирішено питання про раніше накладений на майно ОСОБА_4 арешт.

21 лютого 2002 року колегією апеляційного суду Чернігівської області змінено вирок та застосовано акт амністії до ОСОБА_4 , вирок суду в частині цивільного позову скасований і направлений до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено за даними архіву суду в подальшому цивільний позивач до суду не з`явилась і позов не розглядався, тобто відносини арешту майна залишились у площині кримінального судочинства, про що свідчать ухвали судів, якими відповідачу відмовлено у розгляді питань зняття арешту майна в порядку цивільного і адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.126 КПК України (1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Оскільки конфіскація майна як кримінальне покарання не застосовувалось, а потреба у застосуванні арешту на майно ОСОБА_4 як захід забезпечення, внаслідок відсутності цивільного позову, що випливав з кримінального провадження, відпала ще у 2001 році, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна ОСОБА_4 .

Вказане узгоджується і з діючим положенням ч.4 ст. 174 КПК України в частині того, що закрите кримінальне провадження тягне за собою скасування арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537, 539, 370, 372, ч.4 ст. 174 КПК України (2012 року), суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати арешт майна ОСОБА_4 , як підставу обтяження, виниклу у кримінальній справі № 1-154/2001 року, внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за постановою № 887, виданої 30.07.2001 року Городнянською державною виконавчою службою

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи діб з моменту її проголошення до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1