АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/99/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №633/89/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Печенізького районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с.Артемівка Печенізького району Харківської

області, громадянин України, з неповною середньою освітою,

неодружений, непрацюючий, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

· 5 лютого 1996 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

· 14 травня 1997 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч.1 ст.142, ч.2 ст.102, ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

· 12 серпня 2003 року Печенізьким районним судом Харківської області за ст.395 КК України до 2 місяців арешту;

· 11 червня 2004 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

· 4 квітня 2011 року Чугуївським міським судом Харківської

області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

· 20 червня 2013 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.395 КК України до 1 місяця арешту;

· 18 листопада 2013 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання покарання, призначеного за вироком Печенізького районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року, та покарання, призначеного за вироком Печенізького районного суду Харківської області від 18 листопада 2013 року, остаточно призначено покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати.

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 , в ніч з 13 на 14 листопада 2013 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_3 , достовірно знаючи про нещодавно перенесену ОСОБА_10 трепанацію черепу, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, різко розгорнувшись через праве плече до ОСОБА_10 , який перебував на той час позаду, умисно з великою силою наніс останньому удар кулаком правої руки в область правої скроні, від якого потерпілий втратив свідомість та впав на підлогу обличчям донизу, при цьому відкрилась кровотеча зі швів на його голові. Після чого, ОСОБА_8 сів зверху на ОСОБА_10 , який перебував у несвідомому стані, та наніс йому 5-6 ударів кулаками обох рук вертикально по потиличній, правій та лівій області черепу, допоки його дії не були припиненні ОСОБА_11 , в результаті чого згідно висновку експерта від 8 лютого 2014 року спричинив потерпілому чисельні тілесні ушкодження, зокрема: голови - синець в правій скронево-тім`яній області, синець в області завитка та проти завитка правої вушної раковини, садно у правій тім`яній області, садно у потиличній області, садно у лівій тім`яній області, садна на лобі у центрі, садно біля зовнішнього краю лівої брови, синець на верхньому повіці лівого ока, синець на лівій щоці, синець у носо-губному трикутнику зліва, садно біля зовнішнього краю правої брови, синець на верхньому повіці правого ока, крововиливи у м`які покрови голови в лобовій області в центрі, в лівій тям`яно-скроневій області в потиличній області, в лівій тім`яній області; крововиливи у лівий скроневий м`яз; крововиливи над твердою мозковою оболонкою в лівій тім`яній області, лобовій області зліва; крововиливи під твердою мозковою оболонкою в потиличній області зліва, в лівій скроневій області, в лівій передній черепній ямці, в лівій задній черепній ямці, в правій скроневій та лобовій областях в правих черепних ямках; грудної клітини - дві точкові рани в правій підключичній області; синець на передній поверхні грудної клітини справа в надключичній області; перелом 3-го ребра зліва по середній пахвовій лінії з крововиливами в міжреброві м`язи, переломи 5, 6, 7-го ребер зліва по середній пахвовій лінії з крововиливами в міжреброві м`язи; верхніх кінцівок - дві точкові рани в лівому ліктьовому згині; синець на розгинальній поверхні у верхній третині правого передпліччя; синець на розгинальній верхні в нижній третині правого передпліччя; синець на тильній поверхні правої кисті;синець на згинальній поверхні у верхній третині лівого передпліччя. Зазначені синці на грудній клітині та синці кінцівок належать до легких тілесних ушкоджень, травми грудної клітини у вигляді переломів ребер зліва є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями за критерієм тривалості розладу здоров`я, а черепно-мозкова травма є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.

Наступного ранку, 14 листопада 2013 року, після завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 був доставлений до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Відповідно до висновку експерта від 8 лютого 2014 року причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма, отримана ним за кілька годин до госпіталізації, а саме, забиття головного мозку, яке ускладнилось набряком-набряканням головного мозку.

Крім того, в ніч з 13 на 14 листопада 2013 року, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в зазначеному вище будинку, на ґрунті раптово виниклого конфлікту наніс ОСОБА_12 чисельні удари кулаками обох рук в область голови, тулуба та кінцівок, точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не вдалось, чим завдав останній чисельні тілесні ушкодження, зокрема: голови - 5 синців на обличчі, крововилив м`яких покровів голови з внутрішньої поверхні та субарахноїдальний крововилив в правій лобно-скроневій та лівій лобно-скроневій області, субдуральний крововилив в правій лобно-скроневій та лівій лобно-скроневій області, субдуральний крововилив в правій лобно-скроневій області з переходом на базальну долю головного мозку об`ємом 200 мл; тулуба - синці на лівій половині грудної клітини по середньо-ключичній лінії на рівні 3-4 міжребер`я з нижче лежачими прямими переламами 3,4-го ребер по передньо-пахвовій лінії, м`які тканини в області перелому кровопідтічні; кінцівок - чисельні садна на нижніх та верхніх кінцівках, 5 синців на лівій руці та 2 синці на правій руці, а також чисельні синці на правій нозі. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 15 січня 2014 року за ступенем тяжкості садна та синці кваліфікуються по критерію тривалості розладу здоров`я (менше 6 днів) як легке тілесне ушкодження, переламами ребер кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що потягнули тривалий розлад здоров`я (понад 21 день), тупа травма голови кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпечності для життя. Внаслідок отриманої тупої травми голови у вигляді субдурального та субарахноїдального крововиливів, що потягла порушення мозкового кровообігу, ОСОБА_12 померла в період з 22 години 13 листопада 2013 року до 3 години 14 листопада 2013 року.

В апеляційних скаргах і доповненнях до них обвинувачений ОСОБА_8 та захисник-адвокат ОСОБА_7 просять вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою досудового та судового слідства, недоведеністю вини, порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 при розгляді судом клопотань, оскільки не проведено жодної повторної експертизи за його клопотаннями.

В доводах апеляцій вони зазначають, що по справі необхідно повторно провести ряд слідчих дій, а саме: огляд місця події, допит свідків, дослідження речових доказів, також провести слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_11 , комплексну судово-трасологічну та почеркознавчу експертизи. Також, обвинувачений вказую, що речі та відбитки пальців, на підставі який були проведені експертизи, не належать йому.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляцій, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи, викладені в апеляціях, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що ввечері, 13 листопада 2013 року, приблизно о 22 годині, він ліг спати, а прокинувшись зранку побачив, що на підлозі біля ліжка лежить мертва ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 з закривавленою головою лежить на ліжку. Ніяких сторонніх звуків в ніч з 13 на 14 листопада 2013 року ОСОБА_8 не чув, протягом ночі не прокидався.

ОСОБА_8 висловив думку, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_10 могли бути завдані невідомим йому чоловіком або кількома людьми, що, на його думку, доводить відбиток пальця на пляшці, вилучений з місця події, який не належить ОСОБА_11 або ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що саме він 14 листопада 2013 року викликав міліцію за фактом смерті ОСОБА_12 , що, на його думку, беззаперечно свідчить про його невинуватість. Від проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 відмовився.

Окрім показань обвинуваченого, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем події, встановлено, що їй належить будинок АДРЕСА_3 , в якому вона проживала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10

13 листопада 2013 року, приблизно о 20 годині, до неї додому, де вже перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прийшов ОСОБА_10 , який привів разом з собою ОСОБА_8 , для вживання 2 літрів самогону. ОСОБА_11 посварила ОСОБА_10 за те, що привів ОСОБА_8 , оскільки останній мав погану репутацію, поводився зазвичай агресивно, чіплявся до людей тощо. Після того, як всі зазначені особи випили самогон, вони лягли спати на одному дивані: ОСОБА_10 ліг біля стіни, ОСОБА_11 - посередині, ОСОБА_12 - скраю, а ОСОБА_8 ліг у них в ногах. Через деякий час вона почула, як кричить ОСОБА_12 , та увімкнувши світло побачила, що ОСОБА_8 намагається зняти з останньої кофту, а ОСОБА_12 захищається від нього. Заспокоївши словесно ОСОБА_8 та переконавшись, що всі лягли спати, вона знову вимкнула світло. Згодом почувши, що ОСОБА_12 знову намагається відбитися від ОСОБА_8 , вона увімкнула світло та розбудила ОСОБА_10 , щоб той заспокоїв ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_10 підійшов ззаду до ОСОБА_8 , останній різко розвернувшись вдарив ОСОБА_10 кулаком по голові, а коли ОСОБА_10 впав, сів на нього зверху та наніс ще кілька ударів кулаками обох рук по голові. ОСОБА_11 , перелякавшись за життя ОСОБА_10 , який щойно зазнав оперативного втручання у вигляді трепанації черепа, затягнула його з підлоги на ліжко та вимагала від ОСОБА_8 або заспокоїтись, або піти з її будинку, після чого всі знову лягли спати. Зранку ОСОБА_10 забрала швидка допомога до лікарні, де він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від черепно-мозкової травми.

Також, із показань ОСОБА_11 вбачається, що напередодні ОСОБА_10 ні з ким не дрався, не падав, іншого ушкодження голови не зазнавав, а після ударів, нанесених йому ОСОБА_8 по голові, до моменту, коли ОСОБА_10 забрала «Швидка допомога», він лежав та його ніхто не торкався.

Згідно даним протоколу проведення слідчого експерименту від 14 лютого 2014 року за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_11 показала на місці та надала детальні пояснення про обставини нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (т.2 а.с.200).

Показання свідка ОСОБА_11 , які є стабільними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Згідно висновків судово-медичних експертиз від 8 лютого та 19 лютого 2014 року, пояснення ОСОБА_11 не суперечать судово-медичним даним в частині часу та механізму спричинення закритої черепно-мозкової травми ОСОБА_10 , що утворилась від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів за декілька годин до госпіталізації хворого в стаціонар. Причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма, що отримана за декілька годин до госпіталізації в стаціонар 14 листопада 2013 року, яка ускладнилась набряком-набряканням головного мозку. Ця травма носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Крім того, на тілі ОСОБА_10 виявлені ушкодження у вигляді переламів 3, 4, 5, 6, 7-го ребер зліва, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та синці на кінцівках (т.2 а.с.180-185, а.с.202-207).

Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який був допитаний в судовому засіданні, встановлено, що черепно-мозкова травма, яка ускладнилась набряком-набряканням головного мозку, яка стала причиною смерті ОСОБА_10 , не могла бути ускладненням після перенесеного ним хірургічного втручання у вигляді трепанації черепу, а знаходилась у причинно-наслідковому зв`язку з нанесеними йому ударами тупим твердим предметом, яким могли бути кулаки рук. Перелами ребер були завдані ОСОБА_10 приблизно одночасно з черепно-мозковою травмою та механізм їх завдання, описаний свідком ОСОБА_11 - внаслідок того, що на ОСОБА_10 , який впав на підлогу, зверху сів ОСОБА_8 - не виключається.

Згідно протоколу огляду місця події від 14 листопада 2013 року, оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 . Оглядом ліжка, яке знаходиться в спальні, встановлено, що на ньому з боку входу до кімнати є подушка з наволочкою, ковдра, на поверхні яких виявлено сліди бурого кольору. Також у ході огляду місця події вилучені сліди пальців рук (т.2 а.с.2-12).

Згідно висновків судово-імунологічних експертиз встановлено, що:

на куртці, светрі та лівому черевику ОСОБА_10 виявлено сліди крові людини, походження якої не виключається від самого потерпілого ОСОБА_10 , але не може походити від ОСОБА_8 або від ОСОБА_12 ;

на куртці, светрі та брюках ОСОБА_8 було виявлено сліди крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_10 , але не може походити від ОСОБА_8 або від ОСОБА_12 ;

- на наволочці та простирадлі, вилучених в ході огляду місця події, виявлено кров людини, походження якої не можна включати від ОСОБА_10 , від ОСОБА_12 ця кров не походить;

- на футболці та курці ОСОБА_8 були виявлені сліди крові людини, походження якої не виключається від самого ОСОБА_8 або від ОСОБА_12 , але виключається від ОСОБА_10

- на наволочці, простирадлі та рушнику, вилучених в ході огляду місця події, виявлено кров людини, походження якої не можна виключати від ОСОБА_12 ;

- на брюках ОСОБА_12 виявлено сперму з домішками крові, походження крові не можна виключати від самої потерпілої та ОСОБА_8 ;

- на кофті ОСОБА_12 виявлено кров людини, походження якої не можна виключати від самої потерпілої (т.2 а.с.104-106, а.с.110-112, а.с.114-115, а.с.117-119, а.с.120-122, а.с.124-127, а.с.139-141, а.с.191-192, а.с.194-196, а.с.198-199).

Показаннями свідка ОСОБА_14 встановлено, що 14 листопада 2013 року, вона в якості фельдшера здійснювала виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , звідки було госпіталізовано ОСОБА_10 зі скаргами на головний біль та біль в області грудей, на голові у ОСОБА_10 були плями крові. В ході надання медичної допомоги, ОСОБА_10 повідомив, що тілесні ушкодження йому завдав чоловік на ім`я ОСОБА_15 , який мешкає в с.Артемівка.

Судом встановлено, що обвинувачений дійсно проживає в с.Артемівка.

Висновками судово-медичної експертизи від 15 січня 2014 року, встановлено причину смерті ОСОБА_12 від тупої травми голови у вигляді субдурального та субарахноїдального крововиливів, які призвели до порушення мозкового кровообігу, яка є тяжким тілесним ушкодженням. Смерть ОСОБА_12 наступила у проміжок часу між 22 годинами 13 листопада 2013 року та 3 годинами 14 листопада 2013 року. Крім того, виявлені чисельні синці та садна на трупі ОСОБА_12 , які є легкими тілесними ушкодженнями, а також перелами 3,4-го ребер, що кваліфіковані як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначені вище тілесні ушкодження, в їх сукупності, не могли виникнути від падіння з висоти власного зросту на розповсюджену поверхню, оскільки мають різний розмір та механізм спричинення. Після смерті труп ОСОБА_12 не переміщався. У мазках та на тампоні з вмістом піхви трупу ОСОБА_12 , виявлені сперматозоїди, походження яких, згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 15 січня 2014 року, не виключається від ОСОБА_8 (т.2 а.с.15-19, а.с.143-144).

Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який був допитаний в судовому засіданні, встановлено, що в ході огляду ОСОБА_8 на його половому члені не виявлено клітин епітелію піхви ОСОБА_12 , що виключає статевого зв`язку з ОСОБА_12 в ніч з 13 на 14 листопада 2013 року, оскільки зазначені клітини могли не зберегтись внаслідок проведення ОСОБА_8 туалету статевих органів або сечовипускання, оскільки огляд ОСОБА_8 проводився 17 листопада 2013 року.

Також, судово-медичний експерт ОСОБА_16 пояснив, що тілесні ушкодження у вигляді переламів ребер, крововиливів та саден, виявлені на трупі ОСОБА_12 , виникли до 1 доби до моменту настання смерті, а тупа травма голови від 30 хвилин до кількох годин перед настанням смерті, перелами 3, 4-го ребер супроводжувались сильним больовим синдромом, аж до перебоїв у диханні.

Згідно висновкам судово-цитологічної експертизи від 14 січня 2014 року, вилучені з місця події змиви з підлоги та з ноги трупу ОСОБА_12 є кров`ю людини: ті змиви, що на підлозі - могли походити від потерпілої ОСОБА_12 і не могли мати походження від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а змиви з ноги трупу ОСОБА_12 - могли виникнути від неї самої або від ОСОБА_8 за умови наявності у нього відкритої кровотечі (т.2 а.с.99-102).

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_10 іншою особою були перевірені в ході досудового слідства та не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_11 - інших осіб окрім ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та неї в домі не було, вхідні двері на ніч вона закрила зсередини.

Також, показаннями свідка ОСОБА_17 та даними протоколу огляду місця події від 14 листопада 2013 року встановлено, що у будинку АДРЕСА_3 вікна взагалі не відчиняються, а затворний пристрій на єдиних вхідних дверях не пошкоджений.

Цими доказами суд повно і об`єктивно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за якими його засуджено. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що речі та відбитки пальців, на підставі який були проведені експертизи, не належать йому, спростовуються даними протоколу від 17 листопада 2013 року затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, згідно якого було вилучено одяг ОСОБА_8 та вміст піднігтьового складу з обох його рук (т.2 а.с.51-54).

Цей протокол ОСОБА_8 підписав власноручно та отримав його копію.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про порушенням його права на захист при розгляді судом клопотань та не проведення за його клопотаннями повторних експертиз, є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

Із журналу судового засідання та технічного звукозапису судового засідання вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_8 в судовому засіданні не було заявлено жодних клопотань про проведення повторних експертиз.

За таких обставин, доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 про неповноту судового розгляду та недоведеність вини спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він характеризуються негативно за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, неодружений, раніше неодноразово засуджений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16 грудня 2013 року, ОСОБА_8 у період часу, до якого належать події злочину, перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, при цьому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 на час проведення експертного дослідження ознак психозу або слабоумства не виявляє, має дисоціальний розлад особистості, синдром залежності від алкоголю, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.2 а.с.86-88).

Згідно із ст.66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_8 , є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Печенізького районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: