Дата документу 27.04.2015

Справа № 334/9536/13-к
Провадження № 1-кп/334/6/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015р. Ленінського райсуду м.Запоріжжя у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю прокурора - ОСОБА_3 ;

за участі адвоката - ОСОБА_4 ;

та представників потерпілого - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, українця, одруженого, освіта вища, працюючого водієм ТОВ ТБК Локомотив, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України - не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , надійшов до суду 21.10.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

В ході судового слідства, відповідно вимог ст.338,341 КПК України, прокурор змінив обвинувачення і 26.09.2014р. звернувся до суду з обвинувальним актом відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України.

Судом встановлено, що 26.05.2012р. о 20год., обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись біля входу в магазин, розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи правилами поведінки та загально прийнятими нормами моралі, існуючими у суспільстві, наніс два удари правою рукою по обличчю потерпілого ОСОБА_9 , після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_8 , витягнув із своєї барсетки пістолет, який згідно висновку судово-балістичної експертизи є короткоствольною вогнепальною зброєю, а саме - самозарядний пістолет ПМ-РФ, призначений для пальби патронами не смертельної дії, та маючи умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень із застосуванням вогнепальної зброї із хуліганського мотиву, здійснив декілька пострілів в його сторону, через що, потерпілий ОСОБА_9 отримав вогнепальні поранення: непроникаюче поранення передньої черевної стінки, яке, відповідно висновку судово-медичної експертизи кваліфіковане як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, та два поверхневих /касательных/ поранення шиї та вушної раковини зліва, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. Після чого, обвинувачений втік з міста скоєння злочину.

Потерпілим по справі заявлений цивільний позов в рахунок відшкодування матеріального збитку в сумі: 31532,47гр., що складається із: вартості ліків 160гр., вартості проїзду з м.Києва, де він мешкає, до м.Запоріжжя та у зворотньому напрямку 472,47гр., та витрати на курс лікування у приватного психолога 30900гр., а також, відшкодування морального збитку на суму 100 000гр.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у пред`явленому звинуваченні, пояснивши суду, що між ним та потерпілим ОСОБА_9 26.05.2012р. о 20год., біля входу в магазин, розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі, виник словесний конфлікт, який переріс у штовханину на грунті особистих неприязних стосунків, в ході якої, захищаючись від потерпілого, ОСОБА_8 зробив декілька пострілів із травматичного пістолету, на зберігання та носіння якого в нього є дозвіл, в сторону потерпілого, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, тобто, в його діях є склад злочину, передбачений ст.125 ч.2 КК України, який він повністю визнавав в ході судового слідства. Крім того, він також, був поранений в ході штовханини з потерпілим. Цивільний позов потерпілого обвинувачений визнає тільки частково: в рахунок відшкодування матеріального збитку витрати на ліки та проїзд, а також, моральне відшкодування в сумі 5000гр. У скоєнні потерпілому легких тілесних ушкоджень обвинувачений розкаюється та просить суд строго його не карати.

Однак, суд вважає що вина обвинуваченого у скоєнні хуліганства знайшла своє підтвердження представленими по справі доказами в повному обсязі, а саме:

поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив в судовому засіданні, що 26.05.2012р. о 17год., він прийшов до свого товариша ОСОБА_10 , який є приватним підприємцем та орендує магазин, що розташований на території АЗС по АДРЕСА_2 . Там він замовив пиво і разом з ОСОБА_10 та знайомим ОСОБА_11 вони спілкувалися. О 19 год. до магазину зайшли раніше незнайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які також, замовили пиво та вийшли на вулицю і пили його біля магазину. Через деякий час, вони повернулися та замовили ще пиво, і почали чіплятися до продавщиці, вели себе зухвало та виражалися нецензурною лайкою, ображали присутніх в магазині. Оскільки на їх поведінку ні продавщиця, ні відвідувачі магазину не реагували, вони почали провокувати на сварку. ОСОБА_8 в грубій формі запропонував ОСОБА_10 вийти з ним на вулицю щоб розібратися. Тоді, ОСОБА_9 зробив йому зауваження, після чого, обвинувачений став вимагати від потерпілого вийти з ним на вулицю. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з магазину, де біля його входу, ОСОБА_9 намагався словесно заспокоїти ОСОБА_8 , однак, той відштовхнув потерпілого і він вдарився о стіну. Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 повернулися до приміщення магазину, де потерпілий попрощався з присутніми та збирався піти. Вийшовши з магазину, біля його входу, ОСОБА_8 знов почав чіплятися до ОСОБА_9 , ображаючи нецензурною лайкою та погрожуючи розправою, а потім, наніс два удари рукою в обличчя. При цьому, ОСОБА_12 не давав можливості ОСОБА_9 піти, тому, між ними сталася штовханина, в ході якої, вони впали на землю. Коли потерпілий намагався піднятися, він відчув біль, і побачив, що ОСОБА_8 , який знаходився в метрі від нього, направив в його сторону пістолет, зробивши декілька пострілів. Вже поранений, потерпілий намагався відібрати пістолет у обвинуваченого, однак, той вирвався, залишивши в руках потерпілого свою барсетку і втік. Наздоганяти його у потерпілого не було сил, т.я. він був поранений. Через деякий час приїхала швидка допомога, яка забрала потерпілого до лікарні, де його прооперували. Виписаний він був 07.06.2012р. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, потерпілий заявив цивільний позов в рахунок відшкодування матеріального та морального збитку;

відповідно висновку судово-медичної експертизи № 1530 від 09.06.2012р. у потерпілого ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження: непроникаюче поранення передньої черевної стінки, яке, кваліфіковане як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, та два поверхневих /касательных/ поранення шиї та вушної раковини зліва, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження /а.с.54-56 крим.пров. №0000221, т.№1/;

відповідно протоколу від 26.05.2012р., місцем правопорушення є територія біля магазину, що розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі, куди 26.05.2012р. обвинувачений ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_12 , приїхали на автомобілі Хонда, який, після скоєння злочину, обвинувачений залишив на території АЗС, а також, він залишив в руках потерпілого ОСОБА_9 свою барсетку з документами /а.с.11-18 крим.пров. №0000221, т.№1/;

28.05.2012р. обвинувачений ОСОБА_8 в добровільному порядку здав в Ленінськитй РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області свій пістолет ПМ-РФ, на який в нього був дозвіл на зберігання та носіння /а.с.37,97 крим.пров. №0000221, т.№1/;

відповідно висновку судово-балістичної експертизи №260-ЗТ від 17.07.2012р.: пістолет, вилучений у обвинуваченого ОСОБА_8 , є короткоствольною вогнепальною зброєю, а саме - самозарядним пістолетом ПМ-РФ НОМЕР_1 калібру 9мм, призначений для пальби патронами не смертельної дії, заряджений гумовими, або аналогічними кулями травматичної дії /а.с.114-117 крим.пров. №0000221, т.№1/;

свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили в судовому засіданні, що 26.05.2012р. у вечірній час вони спілкувалися з ОСОБА_9 в приміщенні магазину, що розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі. До них почали чіплятися раніше незнайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які, після двох бокалів випитого пива, вели себе розв`язно, встрявали в їх розмову, гучно реготали, нецензурно лаялися, ображали непристойними висловлюваннями. А коли ОСОБА_9 зробив їм зауваження, ОСОБА_8 став вимагати вийти з ним на вулицю розібратися. Коли вони вийшли, ОСОБА_9 намагався заспокоїти ОСОБА_8 , однак, той висловлював на його адресу погрози. Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до приміщення магазину. Що було далі, ОСОБА_10 не бачив, тому, що відлучився на склад, але, почувши постріли на вулиці, він вийшов і побачив пораненого ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 з пістолетом в руці втікав з території АЗС. ОСОБА_11 , також, не бачив що коїлося на вулиці, однак, коли він почув постріли, то вискочив на вулицю та побачив пораненого ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 втікали в різні сторони;

свідок ОСОБА_13 , продавщиця магазину, що розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі, пояснила суду, що 26.05.2012р. була її зміна. Ближче до вечора в приміщенні магазину ОСОБА_10 , власник магазину, разом із цивільною дружиною ОСОБА_14 та знайомим ОСОБА_9 стояли та спілкувалися. До них стали чіплятися двоє раніше незнайомих чоловіків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які заказали в неї по два келиха пива. Вони поводилися розв`язно, агресивно, виражалися нецензурною лайкою, гучно розмовляли, чіпляли її та встрявали в розмову ОСОБА_9 з ОСОБА_10 . Більш агресивно та зухвало поводився ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_9 зробив їм зауваження, ОСОБА_8 став вимагати вийти з ним на вулицю розібратися. Чоловіки всі вийшли на вулицю, однак, хвилин через 5 знов повернулися, а потім, вийшов один ОСОБА_9 і ОСОБА_13 , через скляні двері побачила, що ОСОБА_8 вдарив Черненко рукою в обличчя, а потім, вони змістилися за стіну і вона не бачила, що там коїлося. Після чого, ОСОБА_13 почула декілька пострілів і разом з ОСОБА_10 , вискочивши з магазину, побачили пораненого ОСОБА_9 , який тримався за живіт, на його руці та шиї була кров. В цей час, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 тікали з території АЗС в різні сторони. ОСОБА_13 подзвонила та викликала міліцію та швидку допомогу;

свідок ОСОБА_14 пояснила в судовому засіданні, що 26.05.2012р., приблизно о 18год., вона, разом із цивільним чоловіком ОСОБА_10 та його товаришем ОСОБА_9 , а також, знайомим чоловіка ОСОБА_11 , знаходилися в приміщенні магазину, що розташований на території АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі. Відвідувачі магазину, раніше їй незнайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , почали чіплятися до них, нецензурно лаятися, встрявали в розмову. Спочатку на них не звертали уваги, а потім, коли ОСОБА_8 став ображали їх непристойними висловлюваннями, ОСОБА_9 зробив йому зауваження, на що ОСОБА_8 відреагував дуже агресивно, став вимагати вийти з ним на вулицю розібратися. Чоловіки вийшли на вулицю, однак, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не заспокоїлися, почали висловлювати погрози. Тоді, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повернулися в приміщення магазину. Після чого, ОСОБА_14 з чоловіком пішли до складу і звідти почули постріли. ОСОБА_14 залишилася на складі, а ОСОБА_10 пішов дізнатися про те, що сталося. Через деякий час, ОСОБА_14 дізналася про те, що ОСОБА_8 стріляв в ОСОБА_9 та поранив його;

свідок ОСОБА_15 пояснила в судовому засіданні, що в травні 2012р. вона працювала помічником оператора на АЗС по вул.М.Чуйкова, 14 в в м.Запоріжжі. Біля 18 год. 26.05.2012р. на територію АЗС заїхав автомобіль Хонда та зупинився біля колонки, з автомобіля вийшли раніше незнайомі їй ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Останній пішов до магазину, який знаходиться на території АЗС, а водій ОСОБА_8 розплатився в касі за бензин та, також, пішов до магазину. Хвилин через 30, ОСОБА_15 побачила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 стоять на вулиці біля магазину та п`ють пиво, не збираючись від`їжджати від колонки. Ще хвилин через 30, вона почула хлопки та повернувшись в ту сторону побачила як водій Хонди ОСОБА_8 з пістолету здійснив декілька пострілів в сторону чоловіка, як потім вона з`ясувала потерпілого ОСОБА_9 , який був поранений. Опасаючись за своє життя, ОСОБА_15 забігла до приміщення АЗС, і вийшла тільки після того, як почула голоси людей, що зібралися на території АЗС. Автомобіль Хонда так і залишився на місці, а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ніде не було видно;

свідок ОСОБА_12 пояснив суду свою версію подій, що сталися 26.05.2012р., а саме, в той день, вони з ОСОБА_8 приїхали на територію АЗС на автомобілі Хонда, яким керував ОСОБА_8 . Поставивши авто на заправку, вони пішли до магазину. ОСОБА_12 замовив собі пиво, а ОСОБА_8 нічого не пив, т.я. був за кермом. Знаходячись в приміщенні магазину, вони сміялися, шуткували, т.я. були в гуморі. Однак, раніше незнайомий їм ОСОБА_9 в грубій формі зробив їм зауваження із застосуванням нецензурної брані. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вийшли на вулицю, куди, також, вийшов ОСОБА_9 . Потерпілий знов став їх ображати, вчив як треба жити, по хамські поводився, за що ОСОБА_8 наніс йому ляпас. Після чого, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_12 за одяг і між ними почалася штовханина, в ході якої, вони впали на землю, та ОСОБА_9 почав наносити йому удари по обличчю та тілу. Тільки після того, як ОСОБА_12 почув постріли, йому вдалося вирватися від ОСОБА_9 і він став втікати з території АЗС. Він не бачив хто стріляв, однак, знав про те, що при собі у ОСОБА_8 в той день був пістолет. У кого ще був пістолет, він не бачив. На наступний день, йому подзвонив ОСОБА_8 та повідомив про те, що його поранили в бійці і він перебуває у лікарні;

при одночасному допиті ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 25.07.2012р., вони підтвердили свої свідчення, та наполягали саме на них /а.с.123-127 крим. пров. №0000221, т.№1/;

при одночасному допиті обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 25.07.2012р., вони підтвердили кожен свої свідчення, та наполягали саме на них /а.с.128-135 крим. пров. №0000221, т.№1/;

відповідно висновку судово-медичної експертизи № 3722 від 08.10.2013р. у обвинуваченого ОСОБА_8 встановлене тілесне ушкодження: поранення в області правого ребра, яке кваліфіковане як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, та садна в області правої руки, в області лівого колінного суглобу, в області передньої черевної стінки, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження /а.с. 178-179 крим.пров. №0000221, т.№1/.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.296 ч.4 КК України, як умисні дії, які грубо порушують громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, які вчинені із застосуванням вогнепальної зброї.

Обвинувачений ОСОБА_8 , нехтуючи правилами поведінки та загально прийнятими нормами моралі, існуючими у суспільстві, нахабно поводив себе у громадському місці, яким є приміщення магазину, а також, територія біля магазину, тобто, у людному місці, із застосуванням вогнепальної зброї, його дії були спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, в сторону якого він направляв пістолет та здійснював постріли, в результаті чого, потерпілому були спричинені вогнепальні тілесні ушкодження, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, одно з яких потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.

А визнання своєї провини тільки частково, суд пояснює дії обвинуваченого намаганням зменшити міру покарання за скоєне.

В ході судового слідства, потерпілий ОСОБА_9 та його представники ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не погодилися з вищевказаною кваліфікацією дій обвинуваченого та наполягали на обвинуваченні ОСОБА_8 за ст.15-115 КК України, тобто, замах на умисне вбивство.

Однак, після ретельного вивчення матеріалів справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення свідків та експертів, які роз`яснили висновки балістичної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, а також, переглянувши відеозапис з місця скоєння злочину, суд прийшов до висновку, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження. А саме, висновком балістичної експертизи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 здійснював постріли із самозарядного пістолету ПМ-РФ, призначеного для пальби патронами не смертельної дії, тобто, який стріляє гумовими кулями, або аналогічними кулями травматичної дії. Експерт-баліст ОСОБА_18 , допитаний у судовому засіданні, пояснив суду, що пістолет ПМ-РФ, вилучений у ОСОБА_8 , стріляє гумовими кулями, або кулями, які містять пластизоль, тобто, вони не є смертельної дії, оскільки не містять пороху, а мають травмуючи дію. Гільзи під куль, які були знайдені на місці злочину, відповідають характеристиці куль пістолету ПМ-РФ. Крім того, вищевказані обставини підтверджуються і висновками експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №193 від 14.07.2012р., відповідно до яких: на одязі потерпілого ОСОБА_9 , в якій він знаходився в момент вчинення відносно нього хуліганських дій /светру та футболці/, знайдені пошкодження тканини овальної форми без ознак продуктів пострілу частинок пороху та їх компоненту /а.с. 101-105 т.№2/. Експерт ОСОБА_19 , який проводив цю експертизу, пояснив в судовому засіданні, що від гумових куль та куль, які містять пластизоль, на одязі не можуть бути відображені продукти пострілу. Відповідно висновків судово-медичної експертизи: у потерпілого ОСОБА_9 встановлене непроникаюче поранення передньої черевної стінки, яке, кваліфіковане як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, та два поверхневих /касательных/ поранення шиї та вушної раковини зліва, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. Допитана у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_20 , пояснила в судовому засіданні, що поранення потерпілого ОСОБА_9 кваліфіковані як непроникаючі та поверхневі вогнепальні поранення, які визнані легкими, що не були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого в момент їх спричинення.

Тобто, судом встановлено, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбачений ст.15-115 ч.1 КК України, т.я. замах на вбивство, може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлений, замах на вбивство відсутній, а вчинене обвинуваченим слід кваліфікувати за наслідками, що сталися. Пленум Верховного Суду України Про судову практику в справах про злочин проти життя і здоров`я особи звернув увагу на те, що у випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Тобто, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Тому, відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідками, які фактично були заподіяні.

Враховуючи вищевикладені докази, підтверджені поясненнями спеціалістів, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_9 та його представники ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , керуються виключно емоціями та суб`єктивним ставленням до встановлених судом обставин по справі, тому, їх доводи щодо звинувачення ОСОБА_8 в замаху на вбивство ОСОБА_9 , суд вважає безпідставними.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує його особу, часткове визнання винуватості та каяття, а також те, що він має родину, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, в силу ст.89 КК України, він вважається не судимим, він частково відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду, однак, суд враховує і те, що вчинений ним злочини належать до тяжких, потерпілий просить суд про сурове покарання обвинуваченого, але, суд вважає що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Відповідно вимогам законодавства, призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та за врахуванням особи винного, тобто, враховуючи всі обставити що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, за принципом індивідуалізації відповідальності, тобто, бути справедливим. При цьому, суд враховує і те, що тяжких наслідків по справі не настало, з моменту скоєння злочину минуло майже три роки, за які обвинувачений створив родину, працює, вибачився перед потерпілим і не заперечує проти відшкодування йому завданої шкоди.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, як вважає суд, підлягає задоволенню частково: в сумі витрат на ліки 160гр. та витрат, пов`язаних з вартостю проїзду з м.Києва, де мешкає потерпілий, до м.Запоріжжя та у зворотньому напрямку 472,47гр., а всього 632,47гр. Що стосується витрат на курс лікування у приватного психолога в сумі 30900гр., то, суд вважає, що в цій частини позову слід потерпілому відмовити, оскільки, відповідно до вимог ст.1166 та 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, а також, шкода, яка завдана особі, що потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до вимог закону, а саме, в сумі прямих і підтверджених витрат на відновлення здоров`я, засвідчених медичними висновками, що зазначено і Постановою Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином…, в якій зазначено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала. Судом встановлено, що потерпілому спричинені легкі тілесні ушкодження, при цьому, відповідно висновку судово-медичної експертизи: у потерпілого ОСОБА_9 не був підтверджений діагноз щодо посттравматичної енцефалопатії та цефалгії, передчасно встановлений невропатологами /а.с. 56 крим.пров. №0000221, т.№1/. Тому, потрачена потерпілим сума 30900гр. на курс реабілітації у приватного психолога є виключно його ініціативою, яка не має причинного зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими ним 26.05.2012р.

Крім того, відповідно до вимог ст.23,1167, 1168 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому враховується характер та обсяг страждань /фізичних, душевних, психічних/, немайнові втрати, вимушені зміни в життєвих, сімейних та трудових стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інше. Враховуючи всі об`єктивні та суб`єктивні обставини по справі, а також те, що слідство по справі тривало майже 3 роки, через це, потерпілий вимушений був витрачати час, гроші та нерви на доведення дійсних обставин по справі, суд вважає що моральна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого, але, тільки частково, з урахуванням того, що частка морального відшкодування вже сплачена потерпілому в сумі 5 000гр., тому, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 45 000гр.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.368-371, 373-374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_7 за ст.296 ч.4 КК України і призначити покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, встановивши йому випробувальний термін на 2 роки, зобов`язавши його повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріального збитку - 632,47гр. та моральної шкоди 45 000гр., а всього 45632,47гр.

Речовий доказ по справі: пістолет ПМ-РФ НОМЕР_1 калібру 9мм, який знаходиться на зберіганні у інспектора дозвільної системи Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області передати на реалізацію з подальшим поверненням ОСОБА_8 вартості вилученого пістолету.

Речові докази по справі: одяг ОСОБА_8 /спортивний костюм та футболку/, а також, одяг ОСОБА_9 /светр, футболку, брюки, шкарпетки та туфлі/, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Ленінського райсуду м.Запоріжжя знищити.

Вартість криміналістичних експертиз: балістичної та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід засудженому, до набрання вироку законної сили, залишити особисте зобов`язання.

На вирок суду протягом 30 днів може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ