Справа № 538/2259/14-к
Провадження № 1-кп/538/7/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року колегія суддів Лохвицького районного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урод-женець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, в силу ст. 89 КК України не судимого, який з 17 вересня 2014 року утримується під вартою, котрому 17.09.2014р. повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
16.09.2014 року, близько 21 години, в палаті № 8, що розміщена на другому поверсі Веприць-кої туберкульозної обласної лікарні в с. Веприк ( вул. Заводська-4 ) Гадяцького району Полтавської області, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які перебували в лікарні на стаціонарному лікування та знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка перейшла в бійку, в ході якої ОСОБА_10 , маючи умисел на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , розуміючи суспі-льно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, схопив свій кухонний ніж, котрий знаходився на тумбочці та наніс ним ОСОБА_9 один удар в ліву нижню кінцівку, а вийшовши в коридор лікарні, де продовжувалася бійка, наніс ще два проникаючі удари в область грудної клітки і живота. ІНФОРМАЦІЯ_2 в 14 годин 45 хвилин, від отри-маних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер в Гадяцькій ЦРЛ.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в скоєнні кримінального правопору-шення визнав частково, повідомивши суду, що умислу на вбивство ОСОБА_9 у нього не бу-ло, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння, то не може обгрунтовано пояснити меха-нізм нанесення ударів ножем по тілу потерпілого. Позовні вимоги прокурора Гадяцього району ОСОБА_11 визнав в повному об`ємі.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , суд вважає, що його вина підтверджується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що працює
медсестрою у Веприцькій туберкульозній обласній лікарні і вечором 16.09.2014р. знаходилася на чергуванні. Біля 21 години вона почула шум в коридорі на другому поверсі лікарні, коли вона вийшла в коридор то побачила там хворого ОСОБА_17 , якого притримував за плечі з-заді інший хворий ОСОБА_15 . Навпроти обвинуваченого стояв хворий ОСОБА_9 , котрого також за плечі при-тримувала хвора ОСОБА_18 . ОСОБА_14 помітила, що ОСОБА_6 і ОСОБА_9 перебували в нетрезвому стані і кричали один на одного, при цьому виказували погрози фізичної роз-прави. ОСОБА_15 і ОСОБА_18 намагалися їх утримати. В руках у обвинуваченого свідок поба-чила ніж, яким він погрожував ОСОБА_9 нанести тілесні ушкодження. Після словесних погроз ОСОБА_6 ОСОБА_9 вирвався із рук ОСОБА_18 та підбіг до обвинуваченого і вони зчепилися один з одним. Коли ОСОБА_15 і ОСОБА_18 вдалося їх розтягти, то всі побачили на тілі потерпілого кров. Механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 свідок ОСОБА_18 пояснити суду не змогла.
Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що пізнім вечером 16.09.2014р. йо-го, як головного лікаря Веприцької туберкульозної обласної лікарні, викликали до лікарні, де повідо-мили, що ОСОБА_6 наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
ОСОБА_15 допитаний судом в якості свідка повідомив суду, що у вечері 16 вересня 2014 року він знаходився в палаті № 8 Веприцької туберкульозної обласної лікарні. В цей час в палаті також перебував ОСОБА_6 , який спав на своєму ліжкові. Раптово в палату зайшов хворий ОСОБА_9 , котрий підійшов до ОСОБА_6 і лежачого вдарив кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_6 піднявся із ліжка і вони обоє почали між собою боротися. Обидва хворі перебували в стані алкогольного сп`яніння. Продовжуючи боротися між собою, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 вийшли із палати в коридор, де ОСОБА_15 схопив руками з-заді за руки ОСОБА_6 і намагався відтягнути його від ОСОБА_9 , котрого так само намагалася тримати інша хвора лікарні ОСОБА_18 ОСОБА_15 помітив у правій руці обвинуваченого ніж. ОСОБА_6 погрожував цим ножем порізати ОСОБА_9 , який також словесно погрожував ОСОБА_6 насиллям. ОСОБА_9 вдалося вирватися із рук ОСОБА_18 та наблизитися до ОСОБА_6 . Свідок бачив, як ОСОБА_9 замахнувся ногою, намагаючись вдарити нею ОСОБА_6 в пах, який в цей момент з метою захисту даної ділянки свого тіла в якості блоку склав свої руки перед пахом, при цьому в правій руці у нього знаховся ніж, котрий був направлений в сторону нападника. ОСОБА_15 вважає, що в момент, коли ОСОБА_9 намагався вдарити ногою в пах ОСОБА_6 , потерпілий сам напоровся на ніж, оскільки наступального руху руки обвинуваченого в сторону ОСОБА_9 він при цьому не побачив. ОСОБА_15 намагався удержати з-заду обвинуваченого, в той час як ОСОБА_6 і ОСОБА_9 зчепилися в боротьбі. При цьому, ОСОБА_15 відчув рух руки ОСОБА_6 з ножем назустріч потерпілому. Бійка між ними закінчилися лише після того, як штани ОСОБА_9 напиталися кров`ю і вона почала стікати на пол. Далі ОСОБА_6 і ОСОБА_9 розвели по різним палатам.
Молодша медсестра Веприцької туберкульозної обласної лікарні ОСОБА_16 пояснила суду, що очевидцем бійки між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 ввечері 16.09.2014р. во-на не була. Свідок лише надавала першу медичну допомогу ОСОБА_9 та знімала з нього одяг, при цьому вона бачила, що на сорочці і футболці потерпілого з лівої сторони малися два порізи, а на штанях і трусах один поріз.
Крім того, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_17 підтверджується також слідую-чими доказами:
- протоколом огляду місця події від 16.09.2014р. з фототаблицею, в ході якого слідчим у Веп-рицькій туберкульозній обласній лікарні було виявлено і вилучено одяг потерпілого ОСОБА_9 та ніж ( а. с. 75-82 );
- протоколом огляду трупа ОСОБА_9 від 16.09.2014р. з фототаблицею, в ході якого були зафіксовані тілесні ушкодження на тілі трупа ( а. с. 84-88 );
- висновком № 168 від 17.09.2014р., яким о першій годині 45 хвилин 17.09.2014р. в примішенні Гадяцької ЦРЛ був зафіксовий факт знаходження ОСОБА_17 в стані алкогольного сп`яніння ( а. с. 89 );
- висновком судово-медичного експерта № 103 від 14.11.2014р., згідно котрого у трупа ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих, сліпих, колоторізаних по-ранень в області грудної клітки зліва, які проникають у ліву плевральну порожнину та черевну поро-жнину з пошкодженням міжреберних м`язів, пристінкової та вісцеральної плеври, лівої легені та лі-вого куполу діафрагми, а також сліпе, колото-різане поранення м`яких тканин та магістральних су-дин в області верхньої 1/3 лівого стегна, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення. Причиною смерті ОСОБА_9 явилися про-никаючі в ліву плевральну та черевну порожнини, сліпі, колото-різані рани з пошкодженням внут-рішніх органів, які зумовили розвиток плевро-пульмонального шоку, який і явився безпосередньою причиною смерті ( а. с. 90-95 );
- показами ОСОБА_17 , які зафіксовані в протоколі проведення за його участю слідчого ек-сперименту від 23.09.2014р., під час проведення якого він добровільно, в присутності захисника-ад-воката, експерта-криміналіста і понятих, детально розповів та показав на місцевості із застосуванням відеозйомки обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 вечором 16.09.2014р. на другому поверсі Веприцької туберкульозної обласної лікарні ( а. с. 96-100 );
- показами ОСОБА_17 , дані ним в ході проведення додаткового слідчого експерименту від 19.11.2014р. ( а. с. 101-104 );
- висновком судово-медичного експерта № 103-А від 14.11.2014р., який прийшов до висновку, що покази підозрюваного ОСОБА_17 , дані ним при проведенні слідчого експерименту, які зафік-совані в представлених відеоматеріалах та протоколі проведення даної слідчої дії з об`єктивними да-ними судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , зокрема наявності тілесних ушкоджень в області лівого стегна в протиріччя не вступають ( а. с. 105-109 );
- висновком судово-медичного експерта № 103-Б від 20.11.2014р., котрий вважає, що покази підозрюваного ОСОБА_17 , дані ним при проведенні слідчого експерименту з об`єктивними дани-ми судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 загалом в протиріччя не вступають, але ме-ханізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема колото-різаних ран в область грудної клітки підозрюваний пояснити не може ( а. с. 110-114 );
- висновком судово-медичного експерта № 103-Г від 20.11.2014р., де вказано, що з врахуван-ням локалізації колото-різаних ран на тілі трупа ОСОБА_9 , направлення та хід раневих каналів слід вважати, що в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий та нападник знаходилися у вертикальному чи близькому до нього положенні і могли бути зверненні обличчям один до одного ( а. с. 120-124 );
- згідно висновку судово-медичного експерта-цитолога № 259 від 15.10.2014р. при серологіч-ному дослідженні крові на ножі виявлений автиген Н ізосерологічної системи АВО, який може похо-дити від потерпілого ОСОБА_9 ( а. с. 127-131 );
- висновком судово-медичного експерта-імунолога № 805 від 01.10.2014р., який визначив, що кров трупа ОСОБА_9 належить до І-ї групи, котрій властивий антиген Н та ізонемалютиніни анти А і анти В ( а. с. 132-133 );
- висновками судово-медичного експерта-імунолога № 806-809 від 7-9 жовтня 2014 року, в яких зазначено, що на джинсових сорочці і штанях, футболці та трусах, котрі належать потерпілому ОСОБА_9 , виявлено кров людини, де виявлений автиген Н і ця кров могла походити від ОСОБА_20 ( а. с. 134-144 );
- висновком судово-медичного експерта речових доказів № 286-МКГ від 06.11.2014р., в якому
зафіксовано, що виявлено: на джинсовій сорочці колото-різане пошкодження, яке утворилося від дії колото-ріжучого предмету, який мав гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюю-чої частини на рівні занурень біля 20 мм; на джинсових брюках колото-різане пошкодження, яке ут-ворилося від дії колото-ріжучого предмету, який мав гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурень біля 25 мм, при чому клинок в пошкодженні діяв з еле-ментами різання; на футболці колото-різане пошкодження, яке утворилося від дії колото-ріжучого предмету, який мав гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворюючої частини на рівні занурень від 15 мм до 16 мм; на трусах колото-різане пошкодження, яке утворилося від дії колото-ріжучого предмету, який мав гостре лезо з однієї сторони і найбільшу ширину слідоутворю-ючої частини на рівні занурень біля 25 мм, при чому клинок в пошкодженні діяв з елементами різа-ння. Вказані колото-різані пошкодження на одягу трупа ОСОБА_9 могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу ( а. с.145-147 );
- показами свідка ОСОБА_14 , які вона дала в ході проведення слідчого експерименту від 19.11.2014р. в присутності понятих із застосуванням фотографування. Свідок під час слідчої дії детально розповіла і показала на місцевості про обставини нанесення ОСОБА_12 ножем тілес-них ушкоджень вечором 16.09.2014р. в коридорі другого поверху Веприцької туберкульозної обласної лікарні ОСОБА_9 . ОСОБА_14 пояснила, що обвинувачений і потерпілий перебували в нетрезвому стані, при цьому ніж знаходився в руках ОСОБА_17 , який попереджував ОСОБА_9 , щоб той не чіплявся, а то він його приріже. Свідок бачила, як потерпілий на ці слова підбіг до обвинуваченого і почав наносити йому удари, на що ОСОБА_10 , захищаючись, відбивався ( а. с. 148-153 );
- актом судово-психіатричної експертизи № 521 від 10.10.2014р. згідно якого ОСОБА_10 під дію ч. 2 і ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає ( а. с. 159-163 );
- висновком № 927 судово-психологічної експертизи від 30.12.2014р., в якому зазначено, що відтворення ОСОБА_12 події протиправного діяння, у якому він підозрюється, під час надання ним показів у ході слідчого експерименту із застосуванням відеозапису 23.09.2014р., характеризуєть-ся наявністю індивідуально-психологічних особливостей, які стійко проявляються: діалоговою актив-ністю та ініціативністю, вольовим котролем своєї комунікативної поведінки, відсутністю ознак виму-шеної спонуки до кумінікації ( а. с. 165-179 ).
Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , а також ознайомившись із доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена.
Суд не погоджується із доводами обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що він не мав наміру убивати ОСОБА_9 . Суд звертає увагу на ту обставину, що лише ОСОБА_10 під час бійки із ОСОБА_9 мав в руках ніж. Після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень в район ноги потерпілого, ОСОБА_10 ніж не викинув. Суд фіксує, що пізніше в той час як його і потерпіло-го утримували інші хворі, ОСОБА_21 ніж із руки не викинув, а навпаки погрожував ним ОСОБА_22 убивством. Механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , їх характер і ло-калізація свідчать про те, що удари ножем ОСОБА_10 наносив потерпілому в життєво-важливі ор-гани людини і це є підтвердженням наміру ОСОБА_17 позбавити ОСОБА_9 життя. Суд вважає, що обвинувачений вчинив дії, безпосередньо спрямовані на позбавлення життя потерпілого.
Судова колегія керуючись вимогами пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003р. Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи визнає, що тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_17 , скоєні ним з прямим умислом, що виразилися в протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.
При визначенні виду і міри покарання суд врахував, що ОСОБА_10 не судимий, позовні ви-моги визнав, по місцю проживання характеризується позтитивно, мала місце неправомірна поведінка потерпілого. Дані обставини суд визнає пом`якшуючими покарання.
Суд відмічає, що обвинувачений ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення в стані ал-когольного сп`яніння, що згідно ст. 67 КК України суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання.
Колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_17 не можливе без ізоляції від суспільства.
Суд зазначає, що речові докази:
- ніж, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, у відповідності до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України як річ, яка була викорис-тана як знаряддя вчиненя кримінального правопорушення, та як річ, котра не має ніякої цінності, на-лежить знищити;
- труси, джинсові штани і сорочку, футболку ( теніску ) та паперовий конверт із витяжками та контролями, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, у відповідності до вимог п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України як речі, які не мають нія-кої цінності, належить знищити;
- ДВД-диск з трьома файлами відеозаписів допиту підозрюваного ОСОБА_17 і слідчого ек-сперименту, належить залишити в матеріалах кримінального провадження.
Суд зазначає, що позовна заява прокурора Гадяцького району в інтересах держави в особі фі-нансового управління Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_17 витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1951,80 грн., підлягає задоволенню в повному об`ємі.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, ст. 1206 ЦК України, Конвенції про захист прав і ос-новних свобод людини, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003р. Про су-дову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи , колегія суддів, -
ВИЗНАЛА ВИННИМ І ЗАСУДИЛА :

ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 ( десяти ) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_23 до даному вироку рахувати із 17 вересня 2014 року, тобто із дня затримання.
Міру запобіжного заходу залишити утримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
- ніж, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, знищити;
- труси, джинсові штани і сорочку, футболку ( теніску ) та паперовий конверт із витяжками та контролями, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, знищити;
- ДВД-диск з трьома файлами відеозаписів допиту підозрюваного ОСОБА_17 і слідчого ек-сперименту залишити в матеріалах кримінального провадження.
Позовну заяву прокурора Гадяцького району в інтересах держави в особі фінансового управлі-ння Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області задовольнити в повному об`ємі, стягнувши із обвинуваченого ОСОБА_17 витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_24 в сумі 1951,80 грн.
На вирок суду може бути принесена апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів для ОСОБА_23 з моменту вручення йому копії вироку, а для всіх інших учасників процесу з моменту його проголошення.
Всім учасникам судового засідання копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому ОСОБА_25 , який не був присутнім в судовому засіданні.
ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_26
СУДДІ: ОСОБА_27
ОСОБА_28
" З оригіналом згідно " Голова суду ОСОБА_29
Ст. секретар ОСОБА_30