АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/450/15 Справа № 205/9977/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, Закону України «Про амністію в 2014 році», за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засудженим ОСОБА_6 принесена апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року, в якій він просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги засуджений вказує про те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам, оскільки він просив застосувати положення ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», та скоротити на половину не відбуту частину покарання, враховуючи, що він хворіє на туберкульоз, гепатит С, та ВІЛ.

Відмовляючи засудженому в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», суд своє рішення вмотивував тим, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів та на теперішній час відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, у зв`язку з чим, відповідно до п.«в» ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» до нього не можливе застосування амністії як до осіб, що мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

Під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та прохав її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляції засудженого та просила ухвалу суду залишити без змін, рішення суду вважала законним та обґрунтованим, оскільки підстави для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» до засудженого ОСОБА_6 відсутні, у зв`язку з тим, що останній має судимості за вчинення тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги та матеріали особової справи ОСОБА_6 , колегія суддів прийшла до наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо незаконності та безпідставності прийнятого рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Вказана норма закону, до якої відсилає Закон України «Про амністію у 2014 році», а саме ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», забороняє застосовувати амністію до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 він раніше судимий: вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2005 року за ч.3 ст.15-ч.1 ст.188, ч.1 ст.187, ст.71 КК України, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 січня 2006 року судимий за ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України, вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2013 року за ч.2 ст.307, ст.71 КК України, які згідно вимог ст.12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, за наявності у засудженого ОСОБА_6 двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вимог Закону відмовив йому в задоволенні клопотання про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

З вищезазначених підстав не підлягає застосуванню ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочення невідбутої засудженим чистини покарання, як до особи, яка має дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Під час перевірки матеріалів провадження підстав для зміни або скасування судового рішення, передбачених ст.409 КПК України, не виявлено.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року щодо відмови ОСОБА_6 у застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році» - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді