Справа № 592/6874/15-к
Провадження № 1-кс/592/2249/15
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого

28 липня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в місті Суми скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -

В С Т А Н О В И В :

22.07.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного м. Суми зі скаргою до відповідача: слідчого відділу МВ УМВС України в Сумській області щодо невнесення відомостей слідчим відділом Сумського МВ УМВС України в Сумській області про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яку суд розцінює як скаргу на бездіяльність слідчого, в якій він зазначив про те, що в провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 1805/11709, виданого 30.07.2013 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 16.08.2013 грн. 14.11.2014 року державним виконавцем актом опису та арешту описано та накладено арешт на транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 . Після опису та арешту транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23 листопада 2005 року Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області. 14.11.2014 року від ОСОБА_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23 листопада 2005 року Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, до відділу надійшла заява, в якій ОСОБА_6 повідомляє, що 14.11.2014 року отримав на відповідальне зберігання транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , ключі та технічний паспорт на транспортний засіб, що належить ОСОБА_4 , та зобов`язався на першу вимогу державного виконавця надавати транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , державному виконавцю, для огляду чи зміни зберігача. 20.05.2015 року, під час передачі транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , від зберігача ОСОБА_6 власнику ОСОБА_4 , були виявлені значні пошкодження транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , а саме: - замінено колеса в кількості 6 штук; - відсутні 2 колеса запаски; - відсутні 3 бокові ящики для інструментів; - відсутні відбійники з правої та лівої сторони; - відсутні габарити в кількості 8 штук. В інших частинах транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , при передачі пошкоджень не виявлено. Ключі від транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , в кількості 1 штука та технічний паспорт передано від зберігача ОСОБА_6 власнику ОСОБА_4 . 20.05.2015 від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій повідомляється, що ним прийнято від ОСОБА_6 транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 з значними пошкодженнями а саме: - замінено колеса в кількості 6 штук; - відсутні 2 колеса запаски; - відсутні 3 бокові ящики для інструментів; - відсутні відбійники з правої та лівої сторони; - відсутні габарити в кількості 8 штук. 20.05.2015 року від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій повідомляється, що ним передано транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 в такому самому стані, в якому був переданий йому на зберігання. Відповідно до ст. 59 Закону України Про виконавче провадження порушення заборони державного виконавця щодо розпорядження або користування майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Статтею 388 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставного майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації. Враховуючи, що 20.05.2015 року при передачі майна від зберігача ОСОБА_6 до власника ОСОБА_4 державним виконавцем було зафіксовано розтрату, підміну та пошкодження зберігачем ОСОБА_6 майна, яке описано та на яке накладено арешт, вважає, що в діях ОСОБА_6 містяться ознаки злочину, передбаченого ст. 388 КК України. 17.06.2015 року відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції направлено подання (повідомлення) про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ознаки злочину, передбаченого ст. 388 КК України. 17.07.2015 року відділом ДВС було отримано лист начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області, з якого вбачається, що матеріали подання (повідомлення) про злочин не вносились до ЄРДР та матеріали подання за висновком дільничного Сумського МВ УМВС України в Сумській області спрямовані на зберігання. Такі дії слідчого відділу Сумського МВ УМВС України в Сумській області грубо суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, вимогам ст. ст. 97, 214 КПК України. Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч. З вищезгаданої статті здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ст. 94 слідчий зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи. Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Згідно ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303 309 КПК України, він просив: 1. Скаргу відділу державної виконавчої служби СМУЮ задовольнити. 2. Зобов`язати слідчий відділ Сумського МВ УМВС України в Сумській області внести відомості до ЄРДР за матеріалами подання (повідомлення) державного виконавця від 17.06.2015 року № 24/15. 3. Зобов`язати слідчого МВ УМВС України в Сумській області всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини викладені в поданні (повідомленні) від 17.06.2015 року № 24/15, надати їм належну правову оцінку, прийняти законне і неупереджене процесуальне рішення відповідно до вимог чинного законодавства (вхідний № 23494 від 22.07.2015 року) (а. с. 5 8) .

У відкритому судовому засіданні особа, яка подала скаргу, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 дав пояснення, аналогічні викладеним ним в скарзі. Він просив: 1. Скаргу відділу державної виконавчої служби СМУЮ задовольнити. 2. Зобов`язати слідчий відділ Сумського МВ УМВС України в Сумській області внести відомості до ЄРДР за матеріалами подання (повідомлення) державного виконавця від 17.06.2015 року № 24/15. 3. Зобов`язати слідчого МВ УМВС України в Сумській області всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини викладені в поданні (повідомленні) від 17.06.2015 року № 24/15, надати їм належну правову оцінку, прийняти законне і неупереджене процесуальне рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У судове засідання представник СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області не з`явився, що не є перешкодою для розгляду скарги, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Розглянувши скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 , вислухавши його пояснення, перевіривши додані до скарги документи, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

22.07.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 подав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про поновлення процесуальних строків на оскарження, в якому він просив поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого відділу Сумського МВ УМВС України в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами подання (повідомлення) про злочин від 17.06.2015 року № 24/15 відносно боржника ОСОБА_6 (вхідний № 23494 від 22.07.2015 року) (а. с. 3, 4) .

Отже, на думку суду, вбачаються підстави для поновлення строку для подання скарги на бездіяльність слідчого у зв`язку з несвоєчасним направленням Сумським МВ УМВС України в Сумській області процесуальних документів (висновку) від 30.06.2015 року, що в повній мірі узгоджується з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Із змісту подання (повідомлення) старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 , затвердженого 18.06.2015 року начальником відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_7 , адресованого начальнику Сумського МВ УМВС України в Сумській області, вбачається, що відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції повідомляє, що на виконанні в відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 1805/11709, виданого 30.07.2013 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 16.08.2013 грн. . 14.11.2014 року державним виконавцем актом опису та арешту описано та накладено арешт на транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 після опису та арешту транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 листопада 2005 року Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області. 14.11.2014 року від ОСОБА_6 паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 листопада 2005 року Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, до відділу надійшла заява, в якій ОСОБА_6 повідомляє, що 14.11.2014 року отримав на відповідальне зберігання транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , ключі та технічний паспорт на транспортний засіб, що належить ОСОБА_4 , та зобов`язався на першу вимогу державного виконавця надавати транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , державному виконавцю, для огляду чи зміни зберігача. 20.05.2015 року під час передачі транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 від зберігача ОСОБА_6 власнику ОСОБА_4 було виявлено значні пошкодження транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 засобу, а саме: - замінено колеса в кількості 6 штук; - відсутні 2 колеса запаски; - відсутні 3 бокові ящики для інструментів; - відсутні відбійники з правої та лівої сторони; - відсутні габарити в кількості 8 штук. В інших частинах транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 при передачі пошкоджень не виявлено. Ключі від транспортного засобу SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 в кількості 1 штука та технічний паспорт передано від зберігача ОСОБА_6 власнику ОСОБА_4 . 20.05.2015 року від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій повідомляється, що ним прийнято від ОСОБА_6 транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 з значними пошкодженнями, а саме: - замінено колеса в кількості 6 штук; - відсутні 2 колеса запаски; - відсутні 3 бокові ящики для інструментів; - відсутні відбійники з правої та лівої сторони; - відсутні габарити в кількості 8 штук. 20.05.2015 року від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій повідомляється, що ним передано транспортний засіб SCHMIDT S01, номер державної реєстрації НОМЕР_1 в такому самому стані, в якому був переданий йому на зберігання. Відповідно до ст. 59 Закону України Про виконавче провадження порушення заборони державного виконавця щодо розпорядження або користування майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Статтею 388 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставного майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації. Враховуючи, що 20.05.2015 року при передачі майна від зберігача ОСОБА_6 до власника ОСОБА_4 , державним виконавцем було зафіксовано розтрату, підміну та пошкодження зберігачем ОСОБА_6 майна, яке описано та на яке накладено арешт, вважає що в діях ОСОБА_6 містяться ознаки злочину, передбаченого ст. 388 КК України. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 5, 11 Закону України Про виконавче провадження , та ст. 388 Кримінального кодексу України, просив порушити кримінальну справу за ознаками ст. 388 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (а. с. 10 12) .

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, кримінального процесуального законодавства України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно п/п 1, 3, 4 п. 2.1. розд. I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року (із змінами і доповненнями) , до Реєстру вносяться відомості про: 1) час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно п/п 4 п. 4.3. розд. I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року (із змінами і доповненнями) , до витягу з Реєстру включається інформація про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п/п 3, 4 п. 4.6. розд. I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року (із змінами і доповненнями) , перевірка наявності вже розпочатих досудових розслідувань здійснюється за однією або сукупністю відомостей про кримінальні правопорушення, які внесені до Реєстру всіма реєстраторами про: 3) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1.2. розд. ІI Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року (із змінами і доповненнями) , відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 2.9. розд. ІI Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року (із змінами і доповненнями) , на виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий за довідником 1 Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення заносить відомості до Реєстру про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.

Згідно абз. 1 п. 2.1. розд. ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.11.2012 року № 1050 (із змінами і доповненнями) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за № 2095/22407, прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, або самостійне виявлення слідчим або іншою службовою особою органу внутрішніх справ з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно абз. 1 п. 3.9. розд. ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.11.2012 року № 1050 (із змінами і доповненнями) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за № 2095/22407, заяви та повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, в яких указується на обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що надійшли до апаратів МВС України, ГУБОЗ МВС України, ГУМВС, УМВС, територіальних підрозділів боротьби з організованою злочинністю міських управлінь після їх реєстрації в журналі вхідної кореспонденції працівниками підрозділів документального забезпечення, негайно доповідаються керівництву МВС України, ГУБОЗ МВС України, ГУМВС, УМВС територіальних підрозділів боротьби з організованою злочинністю міських управлінь, після чого за їх резолюцією передаються до ГУМВС, УМВС, територіального органу внутрішніх справ, а копія до відповідного структурного підрозділу.

Згідно п/п 3.11.2. п. 3.11. 1 п. 3.9. розд. ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.11.2012 року № 1050 (із змінами і доповненнями) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за № 2095/22407, у журналі ЄО також реєструються рапорти працівників органів внутрішніх справ про виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та іншої події.

Згідно абз. 3 п. 2 додатку 1 до Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.11.2012 року № 1050 (із змінами і доповненнями) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за № 2095/22407, оперативний черговий після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, доповісти про це начальникові органу досудового розслідування та інформувати керівника органу внутрішніх справ.

Згідно ч. 1 ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт, караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується умисною формою вини. Це може бути лише прямий умисел. Мотиви вчинення злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. При цьому інтелектуальною ознакою умислу винного має охоплюватись належність майна до арештованого, описаного або конфіскованого.
Однією із найгостріших проблем вітчизняного судочинства є неналежне виконання судових рішень. Реальне виконання рішень судів сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету, охороні прав, свобод та законних інтересів громадян. Відсутність належного виконання визнається Європейським судом з прав людини порушенням Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод. Про наявність системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні неодноразово вказували як міжнародні, так і українські організації. Так, 15 жовтня 2009 року Європейський суд з прав людини вперше застосував процедуру пілотного рішення у справі Юрія Миколайовича Іванова проти України. Суд підкреслив хронічну проблему невиконання судових рішень, яка вже була встановлена в більше, ніж у 300 рішеннях Суду проти України. Кримінальна відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описане чи підлягає конфіскації, безумовно, покликана забезпечити ефективність правосуддя в частині реалізації рішень судів. Слід звернути також увагу на відмежування кримінально-караних діянь, які передбачені ст. 388 КК України, та діянь, які, хоч і містять ознаки злочинів, передбачених даною статтею, проте не повинні визнаватися злочинами в силу відсутності суспільної небезпеки (малозначності) . Треба сказати, що в такому підході до відмежування є логіка, оскільки він допомагає дослідити і визначити на рівні окремих елементів складу злочину відмінності одних злочинів від інших. Якщо говорити про групу суміжних злочинів до ст. 388 КК України, то цією групою, виходячи з аналізу і дослідження складу даного злочину, є група злочинів проти власності, оскільки основним предметом посягання на рівні зазначеної статті є відповідне майно. Злочин, передбачений ст. 388 КК України, слід відмежовувати від корисливих (ст. 191 КК України) та некорисливих (ст. 194 КК України) посягань на власність за такими ознаками: а) якщо за ст. 388 КК України предметом злочину може бути лише майно, яке було описане, заарештоване чи конфісковане, то за ст. ст. 191, 194 КК України будь-яке інше (чуже) майно; б) якщо за ч. 1 ст. 388 КК України суб`єктом злочину може бути і власник цього майна (коли останнє ввіряється йому на збереження після опису й арешту) , то за ст. ст. 191, 194 КК України особа, якій це майно не належить; в) якщо за ст. 388 КК України злочин може бути вчинений за будь-якого з мотивів, то за ст. 191 КК України тільки з корисливих. Проте якщо особа з корисливих мотивів заволодіває ввіреним їй на збереження чужим майном (розтрачує його, продає, дарує тощо) , яке було описане, заарештоване (ч. 1 ст. 388 КК України) чи конфісковане (ч. 2 ст. 388 КК України) , вчинене слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 191, 388 КК України. Знищення або пошкодження чужого майна, яке є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, кваліфікується за сукупністю злочинів за ч. 1 ст. 388 КК України і ч. 1 або ч. 2 ст. 194 КК України. Якщо ж винний знищує чи пошкоджує майно, яке є предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 388 КК України, і вчиняє це діяння за відсутності кваліфікуючих ознак, зазначених у ч. 2 ст. 194 КК України, вчинене кваліфікується лише за ч. 2 ст. 388 КК України, а за наявності таких ознак за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 і ч. 2 ст. 388 КК України. Важливим є те, що у багатьох випадках за знищення (зруйнування) , пошкодження (зіпсуття) певних видів майна передбачено адміністративну відповідальність (це має місце, зокрема, у випадках, передбачених ст. ст. 46-1, 56, 57, 61, 65, 65-1, 66, 72, 103-2, 109, 111 та інших КУпАП, що часто створює складнощі у правовій оцінці. Окремо треба сказати також щодо невиконання судового рішення або перешкоджання його виконанню, яке може відбуватися, в тому числі шляхом незаконних дій з майном, яке за рішенням суду описане, арештоване, на яке заставодержатель може звернути стягнення, або майном, яке підлягає конфіскації. Об`єктивні ознаки ст. 388 КК України є свого роду конкретизацією ознак складу злочину, описаного ст. 382 КК України, але не вичерпує увесь об`єм дій, які можуть розцінюватися як невиконання чи перешкоджання виконанню судового рішення.
Аналізуючи встановлені обставини справи, приведені норми кримінального процесуального законодавства, кримінального законодавства України, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Із змісту висновку за фактом матеріалів з ВДВС ДІМ ВДІМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 , погодженого начальником СДІМ Сумського МВ УМВС України в Сумській області майором міліції ОСОБА_9 , затвердженого 30.06.2015 року начальником МВ УМВС України в Сумській області полковником міліції ОСОБА_10 , вбачається, що під час повернення автомобіля ОСОБА_4 були виявлені зміни у транспортному засобі, але ОСОБА_6 пояснив, що ніяких протиправних дій з транспортним засобом не проводив (а. с. 13) .

Із змісту скарги старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 взагалі не вбачається обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (відсутність вказівок щодо прямого умислу у ОСОБА_6 на вчинення злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 388 КК України, відсутність відомостей про час вчинення злочину, про місце вчинення злочину, про обставини вчинення злочину, про мету вчинення злочину, про спосіб вчинення злочину тощо) .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні. Крім того, вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) . Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні скарги старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 слід відмовити за необґрунтованістю.

Крім того, дана ухала була постановлена з урахуванням ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_11 від 20.07.2015 року по кримінальній справі № 592/6720/15-к, провадження № 1-кс/592/2198/15, згідно якій скаргу відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції на бездіяльність щодо невнесення відомостей слідчим відділом Сумського МВ УМВС України у Сумській області про кримінальне правопорушення до ЄРДР було повернуто відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. Копію ухвали про повернення скарги невідкладно було надіслано відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Було роз`яснити відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про те, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України. Ухвала підлягає оскарженню шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до апеляційного суду Сумської області (а. с. 21) .

Крім того, суд вважає за доцільне взяти до уваги таке.

Згідно ч. 1 ст. 58 Закону України Про виконавче провадження визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 62 Закону України Про виконавче провадження реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах) .

Згідно ч. 2 ст. 90 Закону України Про виконавче провадження за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно підпункту 4.2.10 пункту 4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, державний виконавець складає про це акт і звертається з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України.

Згідно пункту 13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, у разі наявності у діях боржника ознак злочину, передбаченого статтями 164, 342, 343, 382, 388 Кримінального кодексу України, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону. У разі наявності в діях боржника ознак іншого злочину державний виконавець звертається з повідомленням до правоохоронних органів.

Таким чином, виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 мав скласти про це акт і мав звернутися з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України.

Отже, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 в даному випадку, виявивши пошкодження переданого на зберігання майна мав звернутися саме з поданням, а не з поданням (повідомленням) , і саме до прокуратури м. Суми, а не до Сумського МВ УМВС України в Сумській області, як те передбачено ч. 2 ст. 90 Закону України Про виконавче провадження , підпунктом 4.2.10 пункту 4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802. Тобто в даному випадку він діяв не у суворій відповідності до вимог вищезазначених нормативно-правових актів.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 303 310, 376, 392, 532, 533 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку здійснення судового провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України від 21.11.2012 року № 10-1717/0/4-12, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відмовити за необґрунтованістю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1