АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/4137/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/307/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, що зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_8
Захисник - ОСОБА_9
Обвинувачена - ОСОБА_6 .
Потерпіла - ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 було визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - умисного легкого тілесного ушкодження, - та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 1.000, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 1.709, 34 грн. витрат на лікування, 5.000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 3.000, 00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 9.709, 34 грн.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, обвинувачена ОСОБА_6 близько 10:00 годин 20 листопада 2013 року, перебуваючи в приміщенні салону «Окошко», який розташований по вул. Доватора, 1 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між нею та менеджером салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , діючи з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, схопила за волосся голови ОСОБА_10 , та почала бити останню головою об стіл, внаслідок чого потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, перелому кісток спинки носу, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 714 (54-14) від 09.04.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
В обґрунтування апеляційної скарги, з урахуванням її доповнення, обвинувачена посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Так, на думку апелянта, судом не було встановлено обставини стосовно перелому кісток носу потерпілої, не було викликано та не допитано свідків працівників швидкої допомоги, а також не було допитано експерта.
Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо того, що мала місце звичайна бійка та обвинувачена мала умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки насправді обвинувачена захищалася від спроб потерпілої забрати та знищити докази скоєння самою потерпілою злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Також судом не було враховано, що відносно самої потерпілої ОСОБА_10 20.11.2013 р. було відкрите кримінальне провадження, яке у подальшому було протиправно закрите, втім на час апеляційного розгляду поновлене та триває.
На думку апелянта, докази, що стосуються ступеню тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, є суперечливими, оскільки згідно постанові слідчого від 25.11.2013 р. про закриття кримінального провадження ОСОБА_10 на той час медичне обстеження не пройшла, акту обстеження не надала, виданий останній листок тимчасової непрацездатності містить суперечності в частині дати його відкриття. Первісно діагноз в частині перелому кісток носу їй поставлений не був незважаючи на її обстеження та рентгенологічне дослідження, та був встановлений пізніше лікарем іншого лікувального закладу, що може бути упередженим. Висновок щодо наявності в потерпілої струсу мозку був зроблений платним лікарем-невропатологом, залученим роботодавцем потерпілої, а отже може бути упередженим, втім у допиті цього лікаря судом стороні захисту було відмовлено.
Також послалася на неповноту технічного запису судового засідання, а саме відсутність аудіозаписів судових засідань від 24.09.2014 р. та 14.10.2014 р.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, які апеляційну скаргу з урахуванням її доповнення підтримали, прокурора, потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно ст. 404 ч. 1 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, а також ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 за ст. 125 ч. 2 КК України були дотримані, що доводами апеляційної скарги не спростовується.
Так, судом з досліджених з дотриманням вимог закону доказів було встановлено, що 20 листопада 2013 року приблизно о 10:00 годині, знаходячись в приміщенні салону «Окошко», який розташований по вул. Доватора, 1 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між менеджером салону «Окошко» ОСОБА_10 та обвинуваченою, остання, діючи з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, умисно схопила за волосся голови ОСОБА_10 та почала бити її головою об стіл, що потягло заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді саден обличчя, перелому кісток спинки носу, струсу головного мозку.
Ці висновки суду є обгрунтованими та підтверджуються сукупністю досліджених з дотриманням вимог закону доказів, що узгоджуються між собою, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_11 , що відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом; показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яким остання бачила, що ОСОБА_6 нахилилася до ОСОБА_10 через стіл, тримає її за волосся та декілька разів вдарила її обличчям об стіл; протоколами слідчих експериментів щодо відтворення обставин події (т. 2 а.с. 56, 114, 120, 121, 126); висновками судово-медичного експерта № 714 та № 1086, якими підтверджено обсяг тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілій, та зазначено, що пояснення потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 повністю відповідають об`єктивним судово-медичним даним, натомість показання ОСОБА_6 та свідка захисту ОСОБА_13 є малоінформативними і медичним даним не відповідають (т. 2 а.с. 159, 160).
Проаналізувавши ці та інші докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і з цим висновком колегія суддів погоджується.
Також суд обгрунтовано відкинув показання обвинуваченої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 зважаючи на те, що вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, суперечать іншим доказам, що узгоджуються між собою, в тому числі медичним даним, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_13 перебувають між собою у близьких стосунках, що впливає на об`єктивність показань останнього.
Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо неналежного встановлення судом першої інстанції обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.
Посилання обвинуваченої на те, що вона не мала умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки фактично захищалася від спроб останньої забрати та знищити докази того, що потерпіла сама скоїла злочин, передбачений ст. 190 КК України, є неспроможними зважаючи на те, що фактичні обставини та механізм заподіяння цих тілесних ушкоджень, а саме захват обвинуваченою потерпілої за волосся голови та удари обличчям об поверхню столу, явно не відповідають як захисту від будь-якого посягання, так і рятуванню будь-які доказів.
Доводи апелянта щодо суперечливості доказів, які стосуються ступеню тяжкості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень, не можуть бути прийняті до уваги як такі, що суперечать матеріалам кримінального провадження. Так, потерпіла дійсно вперше була оглянута судово-медичними експертами 09.01.2014 р. (т. 2 а.с. 51, 52), втім за медичною допомогою звернулася 20.11.2013 р. безпосередньо після заподіяння їй тілесних ушкоджень, була госпіталізована та проходила стаціонарне лікування у травматологічному відділенні 7-ї міської лікарні м. Кривого Рогу. Первісно в потерпілої не був діагностований закритий перелам кісток спинки носу, ця травма була виявлена 10.12.2013 р., під час обстеження лікарем ЛОР після її повторного звернення до лікарні з приводу триваючого болю та інших негативних симптомів в області носу. У подальшому висновки судово-медичних експертиз, що були проведені у справі (т. 2 а.с. 61, 62, 159, 160), складалися на підставі відповідної документації щодо надання їй медичної допомоги.
Посилання обвинуваченої на суперечливість змісту листка непрацездатності потерпілої (т. 2 а.с. 18), в якому дата його видачі цифрами зазначена як "20.11.13", а прописом як "тридцятого листопада", не заслуговують на увагу, оскільки згадані записи містяться у графах, відповідно, "З якого числа" та "До якого числа включно (словами дата і місяць)", а отже суперечність у цій частині відсутня.
Доводи апеляційної скарги щодо сумнівності медичних висновків про наявність в потерпілої струсу мозку та перелому кісток спинки носу, які на думку обвинуваченої можуть бути упередженими, колегія суддів оцінює критично, оскільки стороною захисту не наведено доводів, що свідчили б про наявність достатніх підстав для сумнівів у правильності як поставлених потерпілій діагнозів, так і висновків судово-медичного експерта.
З тої самої підстави, а також зважаючи на те, що відповідні клопотання стороною захисту на етапі досудового слідства та судового розгляду не заявлялися, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було викликано та допитано свідків - працівників швидкої допомоги, та судово-медичного експерта.
Посилання обвинуваченої на відсутність технічного запису судових засідань від 24.09.2014 р. та від 14.10.2014 р. є неспроможними, оскільки згідно матеріалам кримінального провадження у зазначені дати справа не розглядалася та знімалася з розгляду (т. 2 а.с. 220, 225).
З огляду на наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги бвинуваченої.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0003751 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4