Справа №11а-530-2007р. Головуючий в суді 1-ї інстанції - Деревінський СМ.
ст. 115 ч. 1 КК України Доповідач у апеляції - Медведенко Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007
року колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого:
Медведенка Ю.С.

Суддів: Ремеза
П.М. , Лещенка P.M.

з участю
прокурора: Замороз О.Р. адвоката: ОСОБА_3.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією старшого помічника прокурора
Кіровського району м. Кіровограда на
постанову Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28.04.2007
року, якою кримінальна справа у
відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року

народження, уродженця м.
Біла Церква Київської області,

росіянина, громадянина України, освіта середня, неодруженого,

такого, що не працює,
проживаючого без реєстрації у

АДРЕСА_1 та у АДРЕСА_2, раніше

неодноразово судимого, останній раз 14.05.1998р.

Новоазовським
районним судом м. Чернігова за

ст. 101 ч.1 КК України до 10 років
позбавлення волі,

обвинуваченого
за ст. 115 ч.1 КК України,
направлена на додаткове розслідування.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується у скоєні умисного протиправного
заподіяння смертіОСОБА_2., тобто
злочину, передбаченого ст. 115
ч.1 КК України.

Направляючи
кримінальну справу на додаткове розслідування,
суд зазначив, що під час
досудового слідства було порушено право підсудного ОСОБА_1. на захист, тобто допущена неправильність досудового
слідства, яка не може бути усунена в
ході судового розгляду справи.

Так, суд першої інстанції вказав, що захист прав та законних інтересів ОСОБА_1.
здійснював адвокат ОСОБА_3., який 21 лютого 2007 року подав суду
заяву в якій зазначив, що на
підставі ст. 48 КПК України
відмовляється захищати інтереси підсудного у зв'язку з недостатністю знань щодо
захисту осіб, обвинувачених за ст. 115
КК України, з метою запобігти
можливого порушення права ОСОБА_1. на захи ст. Таким чином,
у ході досудового слідства захист підсудного проводився некомпетентною
особою, що є порушенням права ОСОБА_1.
на захист, а тому справа підлягає
поверненню на додаткове розслідування,
під час якого необхідно заново провести всі слідчі дії з підсудним, які були проведені з участю адвоката
ОСОБА_3., встановити мотив скоєння
злочину ОСОБА_1., встановити та допитати
всіх свідків, у тому числі й тих на яких
вкаже

сторона захисту, і в залежності від встановлених обставин та
наявності підстав пред'явити ОСОБА_1 обвинувачення.

В
апеляції прокурор, що приймав участь у
розгляді справи, просить скасувати
зазначену постанову суду як незаконну, а
кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, зазначаючи,
що захист прав підсудного під час досудового слідства здійснював адвокат
ОСОБА_3., який склав кваліфікаційні
іспити та одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю;
захисник був призначений слідчим 18.11.2006
року у відповідності до ст. ст. 45 п.2,
47, 130 КПК України, тобто на законних підставах, а Кіровоградською обласною колегією адвокатів
адвокату ОСОБА_3 на підставі постанови слідчого доручено здійснювати захист
прав та законних інтересів ОСОБА_1. Крім того,
апелянт зазначив, що висновок
суду про необхідність повернення кримінальної справи на додаткове розслідування
є незаконним ще й у зв'язку з тим, що
суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи.

Заслухавши
доповідача, у дебатах прокурора, який підтримав свою апеляцію, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає
за необхідне задовольнити апеляцію.

Відповідно
до ст. 281 ч. 1
КПК України, повернення справи на
додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового
слідства може мати місце лише тоді, коли
ця неповнота або неправильність не може бути усунена в судовому засіданні.

Однак
суд першої інстанції, не дослідивши
фактичних обставин справи, прийняв
рішення щодо направлення справи на додаткове розслідування.

Згідно
до ст. 44 КПК України захисником є
особа, яка в порядку, встановленому законом, уповноважена здійснювати захист прав і
законних інтересів підозрюваного,
обвинуваченого, підсудного, засудженого,
виправданого та надання їм необхідної юридичної допомоги при провадженні
у кримінальній справі. Як захисники допускаються особи, які мають свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю в Україні, тобто
адвокати, повноваження яких на участь у
справі стверджується ордером або угодою.

Відповідно
до ст. 2 Закону України «Про адвокатуру»
від 19.12.1992 року N2887-XII
адвокатом може бути особа, яка, окрім іншого,
склала кваліфікаційні іспити,
одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською
діяльністю та прийняла Присягу адвоката України.

Як
вбачається з матеріалів справи, захисник
у справі був призначений постановою слідчого прокуратури 18.11.2006 року (а.с.
63), у зв'язку з чим головою
Кіровоградської обласної колегії адвокатів адвокату ОСОБА_3 було доручено
здійснювати захист прав та законних інтересів ОСОБА_1. (а.с. 64). ОСОБА_3на
підтвердження своїх повноважень на участь у справі як захисника надав ордер від
10.11.2006 року на
ведення кримінальної справи ОСОБА_1. (а.с. 65),
з тексту якого вбачається, що
ОСОБА_3. 26.09.2002 року
отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2099/10.

Таким
чином, колегія суддів не має сумнівів
щодо відповідної кваліфікаціїОСОБА_3. як захисника, тобто наявності у нього достатньої
підготовки, професійних знань, навичок та досвіду, які дають йому можливість належним чином
здійснювати захист осіб, обвинувачених у
тому числі й за ст. 115
КК України, в зв'язку з чим висновок
суду про порушення права ОСОБА_1. на захист є неправильним. Крім того,
висновок суду про порушення права підсудного на захист під час
досудового розгляду справи спростовується і тим, що власне ОСОБА_1. не подавав з цього приводу
будь-яких заяв чи клопотань, у тому
числі й після ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 187).

До того
ж, у матеріалах справи є апеляція
адвокатаОСОБА_3. на окрему постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2007 року (а.с. 304-311), з якої вбачається,
що у судовому засіданні 7
лютого 2007 року
ОСОБА_1. при працівниках конвойної служби просив передатиОСОБА_3. невідомим
йому особам листи з невідомим змістом та здійснити телефонні дзвінки з метою
впливу на розгляд справи в суді, однак
ОСОБА_3. відмовився виконати прохання свого підзахисного, обгрунтувавши свою відмову тим, що

2

зазначені
дії є незаконними. У зв'язку з відмовою адвоката виконати прохання
ОСОБА_1останній 12.02.2007
року подав до суду заяву про заміну захисника, мотивуючу свої доводи тим, що між ним та адвокатом ОСОБА_3. виникли
неприязні відносини через знайому їм людину (а.с. 218).

Згідно
зі ст. 46 ч.1 КПК України
підозрюваний, обвинувачений і підсудний
мають право в будь-який момент провадження у справі відмовитися від запрошеного
чи призначеного захисника.

За таких
обставин, районний суд, з урахуванням виключного права
підсудного, повинен був на підставі ст. 46 КПК України задовольнити клопотання
ОСОБА_1. про відмову від захисникаОСОБА_3.,
проте 21.02.2007 року
виніс незаконну постанову про відмову у його задоволенні (а.с. 221).

Відповідно
до ст. 48 ч.7 КПК України після допуску
до участі в справі захисник -адвокат
вправі відмовитися від виконання своїх обов'язків лише у двох випадках: коли є
обставини, які згідно зі статтею 61 цього Кодексу
виключають його участь у справі; коли він свою відмову мотивує недостатніми
знаннями чи некомпетентністю.

З урахуванням
вище наведених обставин, колегія суддів
вбачає, що фактично між ОСОБА_3. та
ОСОБА_1. виник конфлікт через відмову захисника виконувати прохання свого
підзахисного, а також враховуючи
те, що суд не задовольнив клопотання
підсудного про відмову від захисника,
ОСОБА_3., не маючи інших підстав
відмовитись від виконання своїх обов'язків як захисника, ніж передбачені ст. 48 ч.7 КПК України, подав заяву про неможливість здійснювати
захист ОСОБА_1. через недостатність знань для захисту осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 115 КК
України (а.с. 223).

Таким
чином, суд першої інстанції, не встановивши дійсні причини надання заяви
захисником, хоча міг це зробити шляхом
допиту свідків - працівників
конвойної служби, не правильно оцінив
дійсну підставу подачі заяви захисника про неможливість здійснювати захист
ОСОБА_1., оскільки фактичною підставою
подачі заяви став конфлікт між захисником та підсудним, а не недостатність знань для захисту
осіб, які обвинувачуються у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 115 КК України, та помилково дійшов висновку про порушення
права обвинуваченого на захист у ході досудового слідства.

З
урахуванням викладеного,

постанова
суду про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1. на додаткове
розслідування підлягає скасуванню як така,
що не відповідає вимогам ст. 281 КПК
України, а справа - поверненню на
новий судовий розгляд в той же суд.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 362,
366 КПК
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
старшого помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28
квітня 2007 року про

направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за

ст. 115 ч.1 КК України на додаткове розслідування - скасувати, а справу повернути на новий

судовий
розгляд в той же суд.