АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/888/15 Справа № 185/995/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі; в силу ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком судустягнуто з ОСОБА_6 на користь СФГ «Ставки» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24064 грн. 00 коп., на користь держави 98 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. Вироком також вирішено питання речових доказів.
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 : за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. В обґрунтування скарги прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації вчиненого, вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення закону, оскільки суд при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, не зазначив, що конфіскація майна, як додаткове покарання, передбачене санкцією цієї статті до ОСОБА_6 застосовуватись не буде.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 01 січня 2015 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за місцем своєї роботи СФГ «Ставки», розташоване по вул. Коропова, 1 в с. Кочережки, Павлоградського району Дніпропетровської області, де працював в якості охоронця та мав доступ до складських приміщень, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, зі складу викрав 4 мішки білкових вітамінно-мінеральних добавок, вартістю 328 грн. 50 коп. за один мішок, на загальну суму 1314 грн. та розпорядився викраденим на свій розсуд, чим заподіяв СФГ «Ставки» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, того ж дня, близько 20 години 20 хвилин за місцем своєї роботи СФГ «Ставки», розташованого за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 , після скоєння крадіжки чужого майна, з приміщення ферми на зазначеній території, незаконно заволодів транспортним засобом - трактором марки «МТЗ-82», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 116540 грн. 30 коп. і керуючи цим трактором, виїхав з приміщення ферми, погрузив у кабіну 4 мішки білкових вітамінно-мінеральних добавок та зник, чим заподіяв СФГ «Ставки» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження в межах скарги, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав не належним чином.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, та ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, тому перегляду в апеляційному порядку відповідно до ст. 404 КПК України не підлягають.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , у відповідності з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував тяжкість вчинених ним злочинів, відомості про його особу, всі обставини у кримінальному провадженні, та правильно дійшов висновку про те, що до обвинуваченого можуть бути застосовані положення ст. ст. 75, 76 КК України і він може бути звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з тим колегія суддів, вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу, а вирок суду підлягає зміні в частині визначення додаткового покарання як за ч. 2 ст. 289 КК України, так і за сукупністю злочинів.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу .

Відповідно до ст. ст. 52, 59 КК України конфіскація майна, як додатковий вид покарання, застосовується лише у випадках, спеціально передбачених особливою частиною цього Кодексу.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено, зокрема за ч. 2 ст. 289 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
На переконання колегії суддів, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, у виді позбавлення волі, з огляду на конкретні обставини справи, дійшов вірного висновку щодо недоцільності застосування до нього, при засудженні за ч. 2 ст. 289 КК України та при призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Однак, місцевий суд, в резолютивній частині вироку, як при призначенні покарання за ч. 2 ст. 289 КК України, так і при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів за принципами, встановленими ч. 1 ст. 70 КК України, помилково не зазначив про незастосування до обвинуваченого цього додаткового виду покарання.
Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає зміні, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 рокущодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України - в виді позбавлення волі строком на один рік, за ч. 2 ст. 289 КК України - в виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання в виді позбавлення волі строком п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4