Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1240/15-к
У Х В А Л А
Іменем України

08 травня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ;
за участю прокурорів: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання, щодо продовження терміну тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, так, як вони вчинили тяжкі злочини можуть переховуватися від правосуддя та таким чином можуть спробувати уникнути покарання, так як судове слідство уже завершилося.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив суд змінити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підписку про невиїзд, або домашній арешт, про що подав на адресу суду письмове клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , щодо продовження строку запобіжних заходів поклалися на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечив щодо продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зазначивши про відсутність підстав та ризиків, які слугували б для перешкоджання проведення судового засідання пославшись на ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод висловив думку у відсутності необхідності продовження строку тримання підвартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , поклався на розсуд суду.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну відносно нього запобіжного заходу на підписку про невиїзд, або домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Суд взяв до уваги суспільну небезпеку вчинених даними обвинуваченими кримінальних правопорушень, особи обвинувачених, їхній вік та стан здоров`я, визнання вини, давання викривальних показань, розкаяння, їхні характеристики, досліджені в ході судового засідання, та інші обставини, підтверджені письмовими матеріалами, наявність постійних місць проживання.
Суд вважає, що ризики, які слугували підставами для обрання даних запобіжних заходів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які було обрано ухвалами слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси змінилися.
Відповідно до ст.177 КПК України метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Якщо при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК).

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи особи обвинувачених та інші обставини суд обґрунтовує необхідність застосування цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи його неодноразову судимість та вчинення злочину під час невідбутого строку покарання та ОСОБА_5 домашнього арешту із встановленням часових обмежень.

Суд вважає, що застосування даного виду запобіжного заходу цілком достатнє для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні прокурора щодо продовження строку тримання під вартою.

Також суд звернув увагу на формальне посилання сторони обвинувачення на можливість порушення закону обвинуваченими та не посилання на будь-які докази під час такого висловлювання, наведення виключно трактування закону.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України обвинувачених негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

За таких обставин суд переконаний в необхідності зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 331, 369-372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання прокурора з приводу продовження строку тримання під вартою обвинувачених відмовити.

Змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, неодруженому, неодноразово раніше судимому, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

На підставі ч.5 ст.194 на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) здати на зберігання до контролюючих органів за місцем проживання будь-які документи, що дають право на виїзд з України та на в`їзд;

2) носити електронний засіб контролю.

Змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, українцю, одруженому, раніше несудимому, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 у виді тримання під вартою на домашній арешт з 17.00 год. до 09.00 год. наступного дня.

На підставі ч.5 ст.194 на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

1)
повідомляти прокурора та суд про залишення меж місця проживання населеного пункту та Черкаської області;

2) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали 60 днів з дня її постановлення, тобто до 06.07.2015 року включно.

Копію даної ухвали вручити обвинуваченим, органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинувачених та прокурору - для відому.

Контроль виконання даної ухвали в частині зміни міри запобіжного заходу покласти на сторону обвинувачення.

Орган внутрішніх справ про належне виконання даної ухвали повідомити суд негайно, у відповідності до ч.4 ст.181 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1