Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №1- 66/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2012 року Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого- судді Закаблук О.В.

При секретарі Гембар В.В.

З участю прокурора Калайда Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, працюючого, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, Кагарлицького райну, Київської області, вул. Гагаріна, 37, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 раніше не судимого, у вчиненню ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на початку вересня 2011 року, дата і час органом досудового слідства не встановлені, перебуваючи на прилеглій території недобудованого багатоповерхового житлового будинку, що розташований неподалік вул. 97-ї Стрілецької Дивізії, в м. Кагарлик Київської області, побачив декілька рослин коноплі, які самостійно виросли.

Після чого, з метою виготовлення наркотичного засобу, незаконно, шляхом привласнення знайденого, з рослин коноплі, руками зірвав листя та верхівки, які помістив в мішок, після чого, пішки переніс до квартири за місцем свого фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

В подальшому за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7, шляхом висушування та перетирання листя та суцвіть коноплі, незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс, який помістив в поліетиленові пакети, капроновий мішок, склянну, полімерні та металеві банки, які зберігав за місцем свого проживання для власного вживання, без мети збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками міліції.

13 січня 2012 року, близько 11.00 год., працівниками Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській області в ході оперативно-профілактичного відпрацювання, з письмового дозволу ОСОБА_2 - власниці квартири АДРЕСА_1, проведено огляд, в ході якого в спальній кімнаті та в підвальному приміщенні за вищевказаною адресою виявлено та вилучено 3 металеві банки з написом «Нескафе», 2 баночки з полімерного матеріалу, 7 поліетиленових пакетів та капроновий мішок, в яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 90/х від 19.01.2012 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Першопочаткова маса наркотичного засобу канабісу в перерахунку на висушену речовину становила 2 кг 4957 г, що згідно Таблиці №1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають в незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ № 188 від 01.08.2000 року є невеликим розміром.

Дії підсудного ОСОБА_1 органами досудового слідства було кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному придбанні, виготовлені та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що він дійсно проживає за вище вказаною адресою разом зі своєю матір'ю.

В 2002 році Кагарлицьким районним судом він був засуджений по ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців покарання.

В 2003 році Кагарлицьким районним судом він був засуджений по ст. 185 ч. З КК У крани до 3 років покарання.

В 2009 році Кагарлицьким районним судом він був засуджений по ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років умовного терміну покарання.

На обліку в лікаря - психіатра він не перебуває, в лікаря нарколога він перебуває на обліку з діагнозом опіумна наркоманія .

Так, на початку вересня 2011 року ОСОБА_1, йшов по полі біля недобудованого будинку, що розташований неподалік вулиці 97-ї стрілецькоі дивізії, що в м. Кагарлик та помітив декілька рослини коноплі, точної кількості він не пам'ятає, до яких він підійшов та руками позривав вже присохше листя, яке помістив у капроновий мішок разом з насінням коноплі і таємно від оточуючих переніс до своєї квартири з метою висушити та приготування наркотичного засобу для власного вживання шляхом паління.

В квартирі на балконі вище вказане суцвіття висохло повністю і він, перетерши його руками, помістив до трьох банок від кави « Нескафе» та 2 баночок від ліків, які поставив на полицю в своїй кімнаті. Інше суцвіття інший помістив до 7 поліетиленових пакетів та до одного капронового мішка.

Вище вказані пакети разом з капроновим мішком він помістив у сумку синього кольору, яку заніс до свого підвального приміщення, яке розташоване в будинку по вул. Миру, 20, що в м. Кагарлик, та періодично вживав вище вказане суцвіття коноплі шляхом паління через металеву люльку заводського виробництва.

Так, 13.01.2012 року близько 11 години до їхньої квартири завітали працівники міліції, які з письмового дозволу його матері зайшли разом із двома понятими до їх квартири та пройшовши у кімнату ОСОБА_1, на полиці з права виявили З банки від кави « Нескафе», 2 баночки від ліків, у яких знаходилась суха рослинна маса коноплі та пристрій для куріння суцвіття коноплі, а саме миталеву люльку. Коли всі присутні пройшли до їхнього підвального приміщення в присутності двох понятих його мати ОСОБА_2, відчинила двері, на полиці з права над непрацюючим холодильником було виявлено сумку синього кольору в якій знаходилось 7 поліетиленових пакетів та капроновим мішком з суцвіттям коноплі.

Рослинну масу зеленого кольору, виявлену в 3- ох банках від кави «Нескафе» та 2 банки від ліків було поміщено до поліетиленового пакета, який було обв'язано ниткою та споряджено біркою на якій засвідчили підписи присутні при огляді поняті.

7 поліетиленових пакетів та капроновий мішок із суцвіттям коноплі і поміщено в капроновий мішок, який був обв'язаний ниткою та споряджений біркою, на якій засвідчили підписи присутні при огляді поняті.

Пристрій для куріння коноплі, а саме металева люлька була помішена до поліетиленового пакета, який було обв'язано ниткою та споряджено біркою, на якій засвідчили підписи присутні при огляді поняті.

Вище перелічені предмети були направлені до Кагарлицького РВ в якості речових доказів.

Також ОСОБА_1, додав, що ні його мати ОСОБА_2 ні будь хто інший про його незаконні діі, пов'язані із обігом наркотиків нічого не знали.

Вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 309 ККУ він визнав повністю та щиросердечно розкаюївся.

На запитання суду підсудний ОСОБА_1 відповів, що в повній мірі усвідомив злочинність своїх попередніх діянь, щиро розкаюється про ним скоєне, в зв»язку з чим позитивно сприймає ту обставину, що йому буде необхідно пройти курс лікування від наркоманії. Він щиро хоче позбутися хвороби та наркотичної залежності.

Також підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд суворо його не карати та не застосовувати до нього покарання, яке пов»язане з позбавленням волі.

В зв»язку з тим, що в суду немає сумнівів у правдивості показів підсудного ОСОБА_1, а тому суд вважає за доцільне обмежити обсяг доказів по справі допитом підсудного та дослідженням матеріалів, що характеризують особу підсудного. При цьому судом підсудному ОСОБА_1 розяснено наслідки, передбачені ст.. 299 КПК України щодо обсягу досліджуваних доказів по справі.

- Згідно паспорту серії СМ № 377557, виданого 28 квітня Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області підсудний ОСОБА_1 є громадянином України.

(а.с, 71 )

- Згідно вимоги про судимість на підсудного ОСОБА_1 за № 42 230120112/3212 від 23.01.2012 року видно, що підсудний ОСОБА_1 на момент скоєння злочину, проведення досудового слідства та момент винесення вироку вважається таким, який є не судимий.

( а.с, 72 )

- Згідно вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 27 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був визнаний винним в скоєнні злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України та було йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки.

На підставі ст.. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, та встановлено йому іспитовий строк терміном на 2 роки.

Відповідно до п.п. 3, 4 та 5 ст. 76 КК України було зобов»язано засудженого ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції та пройти курс лікування від наркоманії.

( а.с, 74, 75, 76 )

- Згідно довідки, виданої поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ від 17.01.2012 року підсудний ОСОБА_1 за психіатричною допомогою не звертався і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті не перебуває.

( а.с, 77 )

- Згідно довідки, виданої поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ від 17.01.2012 року підсудний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9, сул. Миру, 20, кв. 13 знаходиться на «Д» обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицького ЦРЛ з діагнозом опійна наркоманія.

( а.с, 78 )

- Згідно постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 10 листопада 2011 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, засудженого 27.10.2009 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ст.. 309 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, - звільнити від відбування призначеного покарання.

( а.с, 81 )

- По місцю проживання підсудний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 характеризується позитивно.

(а.с. 83 )

- В акті № 162 амбулаторної судово психіатричної експертизи від 15.02.2012 року вказано, що сомато-неврологічний стан підсудного ОСОБА_1: без ознак вогнищевого ураження головного мозку та видимої патології внутрішніх органів. Зіниці середніх розмірів, фото реакції мляві, вени на обох руках слабко контуровані. На лівому передпліччі вена склерозована. Сліди введення наркотичних засобів в області пахових вен.

Психічний стан: Свідомість не затьмарена. Маячення та галюцинацій не виявляє. В контакт вступає охоче. На запитання відповідає швидко. Відомості про себе викладає загалом послідовно, але не завжди щирий. Характеризує себе спокійним та стриманим. Про вживання наркотиків повідомив, що з 1993 по 1998 рік регулярно пив відвар маку, категорично заперечує внутрішньовенне введення будь-яких наркотиків. Протягом останніх років періодично палить коноплі по 2-3 затяжки два-три рази на тиждень. Вживання наркотиків мотивує тим, що не находить спільної мови з мамою, яка не хоче прописувати. При відсутності наркотиків відчуває "легкий "дискомфорт". Зловживання спиртними напоями заперечує. Інтелект та пам"ять суттєво не знижені. Критичні здібності збережені.

Згідно висновку:

ОСОБА_1 страждає на психічні розлади та поведінки внаслідок вживання опіатів та канабіоїдів (полінаркоманію).

Він потребує лікування від наркотичної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Клінічних ознак хронічного алкоголізму під час проведеного обстеження не виявлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України як умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному придбанні, виготовлені та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу підсудного, його характеристики.

Обставиною, що згідно ст.. 66 КК України помякшує покарання підсудного ОСОБА_1 по справі є щире його каяття і активне сприяння в розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст.. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 по справі судом не встановлено.

Суд вважає, оскільки підсудний ОСОБА_1 раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, шкоди злочином не завдано, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України з застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Що стосується застосування положень ст.. 75 КК України, - «Звільнення від відбування покарання з випробовуванням», в якій, зокрема, зазначено, що:

1. Якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

2. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

3. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років, то суд приходить до наступних висновків:

Санкція статті ч. 2 ст. 309 КК України передбачає позбавлення волі на строк від двох до п»яти років.

Відповідно, кримінальні дії ОСОБА_1 підпадають під положення ч. 1 ст. 75 КК України, що, дає, відповідно, суду підстави для застосування положення ст..75 КК України, а саме, - звільнення від відбування покарання з випробовуванням.

Відповідно, в даному випадку суд приймає рішення щодо звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, з тією умовою, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

В даному випадку суд приходить до висновку щодо встановлення іспитового строку на два роки, так як згідно ч. 3 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років.

В ст.. 75 КК України зазначено, що:

- Якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

- У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

- Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням є так званим умовним різновидом звільнення від покарання. Це означає, що призначене вироком суду основне покарання особа, зокрема, ОСОБА_1, не буде відбувати лише за певних визначених законом умов.

Крім того звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути як повним, так і частковим, в одних випадках особа може бути звільнена від призначеного судом покарання повністю, а в інших - лише від основного покарання, а певні види додаткових покарань особа при цьому може відбувати.

В даному випадку додаткових покарань не передбачено.

Основний кримінально-правовий зміст звільнення від відбування покарання з випробуванням знаходить свій вираз у видовій юридичній конструкції складу такого звільнення. Цей склад включає три стадії (складові частини), кожна з яких в свою чергу має власні специфічні характеристики (ознаки). Такими стадіями є:

а) прийняття судом попереднього рішення про звільнення особи від відбування призначеного покарання з наступним її випробуванням;

б) випробування особи;

в) прийняття судом за результатами випробування остаточного рішення щодо відбування (невідбування) призначеного особі покарання.

При цьому відповідні положення, що визначають зміст першої стадії звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені ст. ст.75 - 77, а двох наступних стадій - ст. ст.76 - 78.

Прийняття судом попереднього рішення про звільнення особи від відбування призначеного покарання з наступним її випробовуванням може відбутися, якщо:

а) за вчинений злочин (злочини) особі призначається основне покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років і не призначається додаткове покарання у виді конфіскації майна;

б) при вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання суд має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. У п. б) обставин суд доходить висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання;

в) з урахуванням зазначених у п. б) обставин суд доходить висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання;

г) звільнення від відбування покарання з випробуванням супроводжується встановленням іспитового строку та покладенням на засудженого передбачених ст.76 обов'язків.

4. Вичерпний перелік основних покарань, передбачених ч.2 ст.75, означає, що при призначенні особі інших основних покарань, в тому числі більш м'яких, ніж обмеження волі (наприклад, арешту), чи більш м'яких ніж позбавлення волі на певний строк (наприклад, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців), застосування ст.75 виключає.

Отже, призначення лише того основного покарання, яке передбачене ст.75, є основною умовою прийняття попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Додатковою його умовою є непризначення за вчинений злочин (злочини) додаткового покарання у виді конфіскації майна, що прямо випливає зі змісту ст.77.

Врахування тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи як конкретних чинників, що впливають на висновок суду про можливість виправлення особи без відбування покарання, а також сам цей висновок є підставами прийняття попереднього рішення, про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, що і було зроблено судом в даному випадку.

При цьому оцінка судом тяжкості злочину передбачає як встановлення виду (категорії) злочину відповідно до ст.12, так і визначення індивідуального ступеня його тяжкості, про який йдеться в п.3 ч.1 ст.65

Суд при винесенні вироку прийняв до уваги, що звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка вчинила умисний тяжкий або умисний чи необережний особливо тяжкий злочин, можливе лише як виняток, коли індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого особою злочину наближається до мінімальних меж його типового ступеня тяжкості або виходить за такі межі.

Особливості врахування особи винного було судом враховано при прийнятті рішення, зокрема з характеристик з місця проживання та роботи.

Крім загальних підходів до оцінки особи винного суд також встановив також конкретні дані, які, на думку суду, свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, зокрема, поведінка підсудного під час досудового слідства, під час судового слідства.

Під цим кутом зору судом також були оцінені інші обставини справи, зокрема, обставини, що пом' якшують та обтяжують покарання, які судом були вказані вище.

Зазначені вище підстави прийняття попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням відображені в мотивувальній частині вироку, які виразилися в :

а) конкретизації судом оцінки тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_1 злочину;

б) було в мотивувальній частині вироку даних про особу винного, які, на думку суду, свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання;

в) також судом було наведено формулювання остаточного висновку про доцільність застосування ст.75 КК України щодо підсудного ОСОБА_4.

Встановлення судом іспитового строку в межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням є одним з обов'язкових елементів, що визначає основний зміст такого випробування.

Відповідно до ч.3 ст.75 іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. При цьому якоїсь конкретної залежності тривалості іспитового строку від виду і строку призначеного судом покарання на нормативному рівні не визначено. Однак очевидно, що така залежність існує. Вона може бути виражена наступним положенням: при інших рівних умовах тривалість іспитового строку має бути прямо пропорційна суворості призначеного судом покарання.

Про рішення суду в частині покладення на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, певних обов'язків передбачено положенням ст.76.

Що стосується застосування положень ст. 76 КК України, в якій, зокрема, зазначено наступне, обов'язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого такі обов'язки:

попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи;

пройти курс лікування від наркоманії.

В даному випадку суд приходить до висновку щодо накладення на підсудного ОСОБА_1 наступних обов»язків :

- повідомляти підсудного ОСОБА_1 органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з'являтися підсудного ОСОБА_1 для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи;

- зобов»язати ОСОБА_1 пройти курс лікування від наркоманії.

Як встановлено законодавством, контроль за поведінкою таких засуджених здійснюється органами виконання покарань за місцем проживання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Суд зазначає, що покладення на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, певних обов'язків є одним з обов'язкових елементів, які визначають основний зміст випробування.

Характер таких обов'язків та їх перелік передбачені ч.1 ст.76.

Застосовуючи цю статтю, суд має виходити з наступного:

а) перелік передбачених нею обов»язків є вичерпним - покласти на засудженого якісь інші обов'язки суд права не має;

б) при прийнятті попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов'язаний покласти на засудженого принаймні один з зазначених в ст.76 КК України обов'язків;

в) покладаючи на засудженого конкретні обов'язки, суд має враховувати всі обставини справи, а також виходити з того, що виконання цих обов'язків повинно сприяти виправленню засудженого і полегшувати відповідним органам здійснення контролю за його поведінкою; з цієї точки зору - обов'язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76, як правило, мають покладатися на кожного засудженого, а обов'язки, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.76, з урахуванням особливостей конкретної кримінальної справи та особи винного.

Також слід зазначити, що у межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням визначені судом обов'язки, які він покладає на засудженого, повинні бути чітко викладені в резолютивній частині вироку як окремий її елемент з обов'язковим посиланням на ч.1 ст.76.

Також ст.76 встановлює органи, які здійснюють контроль за поведінкою засудженого в період іспитового строку. Такими органами є органи виконання покарань за місцем проживання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командири військових частин.

Оскільки положення щодо контролю за поведінкою засудженого поміщено в ст.76, це означає, що перш за все відповідні органи повинні контролювати виконання засудженим покладених на нього судом обов'язків. Водночас положення ч.2 ст.76 свідчить про те, що перебування засудженого під контролем вказаних у ній органів є ще одним обов'язковим елементом випробування.

Отже, виходячи з урахуванням особливостей даної кримінальної справи та особи винного, суд прийшов до висновку щодо покладення на засудженого ОСОБА_1 ще й обов»язку, який передбачено п. 5 ст. 76 КК України, а саме, - зобов»язати ОСОБА_1 пройти курс лікування від наркоманії, так як згідно висновку судово психіатричної експертизи від 15.02.2012 року вказано, що ОСОБА_1 страждає на психічні розлади та поведінки внаслідок вживання опіатів та канабіоїдів (полінаркоманію).

Він потребує лікування від наркотичної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Клінічних ознак хронічного алкоголізму під час проведеного обстеження не виявлено.

Крім того, суд зазначає положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування « за № 7 від 03.06.2005 року, зокрема п. 25, де зазначено, що відповідно до ст.. 76 КК України лікування від алкоголізму та наркоманії може бути застосовано судом у порядку покладення обов»язку на таку особу, звільнену від відбування покарання з випробовуванням. Таке лікування не вважається примусовим, оскільки обов»язок його пройти покладається безпосередньо на засуджену особу, а не на орган охорони здоров»я.

У межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням визначені судом обов'язки, які він покладає на засудженого, повинні бути чітко викладені в резолютивній частині вироку як окремий її елемент з обов'язковим посиланням на ч.1 ст.76.

Ст.76 встановлює органи, які здійснюють контроль за поведінкою засудженого в період іспитового строку. Такими органами є органи виконання покарань за місцем проживання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командири військових частин.

Оскільки положення щодо контролю за поведінкою засудженого поміщено в ст.76, це означає, що перш за все відповідні органи повинні контролювати виконання засудженим покладених на нього судом обов'язків.

Водночас положення ч.2 ст.76 свідчить про те, що перебування засудженого під контролем вказаних у ній органів є ще одним обов'язковим елементом випробування.

Що стосується виду покарання, то суд вважає за необхідне застосувати до підсудного ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, так як вважає, що інші види покарання з урахування особи підсудного та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, будуть недостатніми для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі, - 2 поліетиленові пакети з наркотичним засобом та 1 поліетиленовий пакет з металевою люлькою, - знищити

Що стосується судових витрат по справі, то суд приходить до висновку щодо слідуючих обставин:

- стягнути з підсудного ОСОБА_1 на користь:

Київ, вул.. Воздвиженська, 2, Одержувач НДЕКЦ МВС України, код ЗКПО: 25574713, реєстраційний рахунок: 0700, Банк одержувача: УДК у Київській області МФО: 821018, призначення платежу: За експертні роботи, в т.ч. ПДВ, 145 грн. 33 коп.

- стягнути з підсудного ОСОБА_1 на користь:

Київ, вул.. Воздвиженська, 2, Одержувач НДЕКЦ МВС України, код ЗКПО: 25574713, реєстраційний рахунок: 0700, Банк одержувача: УДК у Київській області МФО: 821018, призначення платежу: За проведення судово хімічну експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

Калькуляція розрахунків коштів, які необхідно стягнути з підсудного складена у відповідності з спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та Міністерства економіки України від 05.10.2007 №369/1105/336, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2007 за № 1235/14502 та згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 №710 та згідно Наказу МВС України від 17.01.2011 №7 «Про встановлення нормативної вартості однієї експерт години у 2011 році».

Цивільний позов по справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним:

- за ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 2 ( два) роки.

В порядку п. 3, 4 та 5 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов»язки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

- пройти курс лікування від наркоманії;

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни, - підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Стягнути з підсудного ОСОБА_1 на користь:

- м. Київ, вул.. Воздвиженська, 2, Одержувач НДЕКЦ МВС України, код ЗКПО: 25574713, реєстраційний рахунок: 0700, Банк одержувача: УДК у Київській області МФО: 821018, призначення платежу: За експертні роботи, в т.ч. ПДВ, 145 грн. 33 коп.

- стягнути з підсудного ОСОБА_1 на користь:

м. Київ, вул.. Воздвиженська, 2, Одержувач НДЕКЦ МВС України, код ЗКПО: 25574713, реєстраційний рахунок: 0700, Банк одержувача: УДК у Київській області МФО: 821018, призначення платежу: За проведення судово хімічну експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

Речові докази по справі, - 2 поліетиленові пакети з наркотичним засобом та 1 поліетиленовий пакет з металевою люлькою, - знищити.

Вирок може бути оскаржено на протязі 15 діб з часу проголошення учасниками процесу а осудженим в той же строк з часу вручення копії вироку до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя: