Провадження № 1-кп/635/313/2015
У Х В А Л А
24 лютого 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
представник потерпілої ОСОБА_8 ,
представник цивільних позивачів - ОСОБА_9 ,
У провадженні Харківського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.
У судовому засіданні представником потерпілої ОСОБА_8 подано клопотання, в якому він просить накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_6 , а також на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , а також на автомобілі VOLKSWAGEN TRANSPORTER, Д/Н НОМЕР_1 та Toyota Rav 4, д/н НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними та свідчать про їх достатність стверджувати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, та заподіяв смерть ОСОБА_10 .
Враховуючи, що потерпілою ОСОБА_11 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 шкоди, завданої смертю ОСОБА_10 , у розмірі 2 001 250 грн., з метою забезпечення позову як гарантії реального виконання судового рішення (вироку суду), просить накласти арешт на майно ОСОБА_6 , оскільки в разі не вжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в частині відшкодування завданої шкоди.
В судовому засіданні представник потерпілої та представник цивільних позивачів клопотання підтримали та просили задовольнити.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала через відсутність доказів того, що вказане у клопотанні майно є власністю ОСОБА_6 .
Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, пояснивши, що квартира по АДРЕСА_3 не належить обвинуваченому, право власності на будинок в СТ 23 Серпня не зареєстроване, земельна ділянка за цією адресою приватизована дружиною обвинуваченого, тому не є спільною сумісною власністю подружжя, автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER не належить обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, судова колегія приходить до наступного.
Підстави для арешту майна врегульовано статтею 170 КПК України, згідно з частинами 1, 2 якої арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно з ч. 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Колегія суддів, системно аналізуючи норми чинного законодавства у їх застосуванні при розгляді даного клопотання, вважає, що вимоги про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , а також на автомобілі VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д/н НОМЕР_1 та Toyota Rav 4, д/н НОМЕР_2 , задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано безспірних доказів того, що вказане майно є власністю обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім того, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може порушувати права інших осіб, які на законних підставах мають право користуватися вказаним майном.
Також судова колегія зазначає, що заходи забезпечення позову можуть вживатися лише стосовно конкретного майна.
Керуючись ст.ст. 170, 171 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3