Справа
№ 11 - 62/08
Головуючий у 1 інстанції - Сівчук А.Є.
ч.2, 189 ч.2 КК України Доповідач - Олексюк Я.М.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка Я.М.

суддів Польового М.І., Оксентюка В.Н.

з участю прокурора Старчука В.М.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи Ващук І.В. на вирок Луцького
міськрайонного суду від 4 грудня 2007 року, яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, гр. України, з середньою освітою,
вантажник, раніше не судимий, засуджений за ст.186 ч.2 КК України на 4 (чотири)
роки позбавлення волі, за ст.189 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення
волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання остаточно
визначено 5 (п'ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, ст.76 КК України постановлено звільнити ОСОБА_2 від
призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у 3 (три) роки не
вчинить нового злочину і не виїжджатиме за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме ці органи про
зміну місця проживання і навчання та періодично з'являтиметься у ці органи для
реєстрації.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах, -

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 22.07.2007 року біля 22
год. 30 хв. поблизу готелю «Світязь» вихопивши з рук потерпілого ОСОБА_3
мобільний телефон відкрито викрав його, спричинивши останньому збитки на суму
300 грн.

Він же, 23.07.2007 р. біля 21 год.
на вул.Б.Хмельницького в м.Луцьку, з погрозою застосування насильства,
відкрито викрав у ОСОБА_4 телефон вартістю 393 грн.

Він же, повторно, 23.07.2007 року біля 21 год. на вул.Б.Хмельницького в
м.Луцьку, погрожуючи застосуванням фізичного насильства вимагав у ОСОБА_4
передачі йому 300 грн.

Він же, 24.07.2007 року знаходячись на спортивному майданчику ЗОШ №1 в
м.Луцьку з застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя і
здоров'я, відкрито викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон загальною вартістю 1537
грн. 17 коп.

Він же, повторно, 25.07.2007 року
біля кінотеатру «Промінь» в м.Луцьку з застосуванням психічного тиску відкрито
викрав у ОСОБА_6 гроші в сумі 200 грн. та телефон вартістю 1400 грн.

Прокурор, що брав участь у розгляді справи, у своїй апеляції просить вирок
скасувати та постановити свій вирок, посилаючись на те, що покарання обране
судом не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок
його м'якості.

Крім того, на думку прокурора, суд незаконно виключив з обвинувачення за
ч.1 ст.186 КК як зайво вмінену, оскільки дії підсудного у відповідності до
вимог ч.2 ст.33 КК за сукупністю злочинів слід кваліфікувати окремо за
відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Заслухавши доповідача, який доповів матеріали справи та доводи апеляції,
прокурора, який підтримав апеляцію, захисника, який просив апеляцію прокурора
відхилити, а вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції колегія суддів дійшла до висновку, що апеляція прокурора до
задоволення не підлягає.

Доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочинів і правильність
кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.186 ч.2, ст.189 ч.2 КК України в апеляції
прокурора не оспорюється.

Твердження прокурора в апеляції про те, що дії засудженого слід було
кваліфікувати ще й за ч.1 ст.186 КК України не грунтуються на законі.

Відповідно до вимог ст.32 КК України при повторності тотожних злочинів усі
злочини охоплюються однією і тією самою статтею Особливої частини КК, в якій
передбачена відповідальність за повторне вчинення зазначеного злочину.

За таких обставин, висновок суду про те, що кваліфікація дій засудженого ще
й за ч.1 ст.186 КК є зайвою, оскільки мала місце повторність, є правильним.

При обранні покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував
ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, дані про його особу (а саме те,
що щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, збитки
потерпілим добровільно відшкодував, має постійне місце роботи та проживання) і
дійшов обгрунтованого висновку про можливість призначення йому покарання з
застосуванням ст.75 КК та покладенням на нього певних обов'язків.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого.

Сам по собі факт притягнення раніше ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності не являється перешкодою до застосування ст.75 КК України.

Доводів про явну невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості
злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості в апеляції прокурора не наведено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для скасування вироку не
знаходить.

Керуючись ст.365, ст.366 КПК України, колегія суддів судової палати в
кримінальних справах, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора залиши без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного
суду від 4 грудня 2007 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Головуючий
/-/ Олексюк Я.М.

Судді
/-/ /-/ Польовий М.І., Оксентюк
В.Н.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
Я.М.Олексюк

Друк.бсф.