У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0004179 від 11.09.2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.04.2015 року відносно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, раніше не судимого, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини, кваліфікацію дій, вважає призначене покарання явно несправедливим через його суворість.

Провадження №11-кп/784/435/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Стверджує, що був спровокований на протиправні дії сусідом ОСОБА_9 . Зазначає про давні неприязні стосунки з потерпілим ОСОБА_10 .

Водночас, стверджує про наявність підстав для звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Зазначає, що вирішив визнати свою вину після ухвалення вироку суду, оскільки вважає, що так буде краще.

Стверджує, що факт визнання ним вини за таких обставин свідчить про його щире каяття. Просить визнати цю обставину такою, що пом`якшує покарання.

Вважає, що підлягають врахуванню при призначенні покарання позитивні характеристики з місця роботи і проживання, а також перебування на утриманні неповнолітньої дитини, єдиним годувальником якої він є.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
10 вересня 2014 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла раптово на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_10 , вирішив спричинити йому умисно тяжке тілесне ушкодження. Виконуючи задумане, ОСОБА_5 , скориставшись викруткою, яку тримав при собі, наніс ОСОБА_10 одне проникаюче поранення в живіт тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечності для життя.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок законним і обґрунтованим та просила залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Рішення суду про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, за який його засуджено, а також кваліфікація дій за ст.121 ч.1 КК України, апелянтом не оскаржуються.
Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.65, 66 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, розлучений, негативно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшує покарання - відшкодування шкоди, завданої злочином. Тобто, судом враховані ті обставини, на які посилається апелянт.
Саме з врахуванням зазначених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у мінімальному розмірі, встановленому ч.1 ст.121 КК України.
За такого є безпідставним твердження апелянта стосовно немотивованого призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Твердження апелянта про давні неприязні стосунки з потерпілим ОСОБА_10 спростовується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10 про те, що раніше вони не були знайомі.
Є також безпідставними твердження апелянта й щодо провокативних дій ОСОБА_9 , які нібито передували конфлікту, оскільки в суді встановлено, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 були побиті ОСОБА_5 , якій без запрошення увійшов у сусідський двір і раптово без пояснень наніс їм удари руками, а потім ударив ОСОБА_10 викруткою в живіт, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Колегія суддів приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання вини, яке він зробив після вироку суду мотивувавши тим, що так буде краще (для нього). Проте, воно не є щирим каяттям і не може бути враховано обставиною, що пом`якшує покарання, оскільки фактично зроблено через вагомість та неспростовність доказів винуватості і не свідчить про таке ставлення до вчиненого, яке б підтверджувало дійсне визнання вини, висловлення жалю з приводу вчиненого і щирого бажання виправити ситуацію, що склалася.

Крім того, підлягає врахуванню наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини.
Однак, твердження апелянта про те, що він є єдиним годувальником своєї неповнолітньої дитини не ґрунтується на матеріалах провадження.
Сам апелянт не надав суду переконливих даних про те, що він є єдиним годувальником своєї дитини, в тому числі й про своє місце роботи і заробіток, завдяки якому він отримує доходи для існування, а також документів про місце проживання дитини та її матері та матеріальний стан останньої.
Колегія суддів приймає до уваги і додані апелянтом до апеляційної скарги позитивну характеристику обвинуваченого, надану фізичною особою-підприємцем, а також характеристику від сусідів.

Проте, всі вищевказані дані є лише даними про особу обвинуваченого та істотно не знижують ступеню і характеру суспільної небезпеки вчинених ним дій з огляду на тяжкість злочину, особу обвинуваченого, самі обставини вчиненого і тяжкість наслідків, в зв`язку з чим відсутні підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому або звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим за своїм видом та розміром і повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого.

Підстав для скасування або зміни вироку, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.04.2015 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: