Справа № 1-558/09 04.02.2010 04.02.2010 04.02.2010
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого Ржепецького О.П.

суддів Тимошевського В.П., Фаріонової О.М.

при секретарі Захарченку О.В.

за участю прокурора Данчука В.М.

засудженого ОСОБА_1

4лютого 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальну справу за апеляцією прокурора Заводського району м. Миколаєва, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимий:

1-01.06.2000 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 114 КК України (1960 року) на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України (1960 року) умовно з іспитовим строком на 1 рік,

2-28.04.2001 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 229-1 ч. 2 КК України (1960 року), з застосуванням ст. 43 КК України (1960 року) на 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18.07.2007 року за відбуттям строку покарання,

засуджений за ст. 310 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_1 покладені обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодично з′являтися для реєстрації в ці органи.

За вироком суду, в невстановлені органами досудового слідства дату та час, на пер. 5 Парниковому в м. Миколаєві, ОСОБА_1 знайшов насіння коноплі, і у нього виник умисел на незаконний посів та вирощування коноплі.

Реалізуючи свій умисел, в невстановлений органами досудового слідства час, ОСОБА_1 на земельній ділянці, розташованій за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, незаконно посіяв насіння коноплі та незаконно вирощував 42 кущі, які у нього 6 серпня 2009 року при проведенні обшуку виявлені та вилучені.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати в частині звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 покарання за ст. 310 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Апелянт не оспорює висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 310 ч. 2 КК України. Вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, оскільки таке рішення прийнято судом без урахування вчинення тяжкого злочину, обтяжуючої покарання обставини - рецидиву злочинів, та даних про особу засудженого, виправлення якого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляції, засудженого ОСОБА_1 про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні незаконного посіву та незаконного вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, є обгрунтованими та підтверджуються дослідженими судом доказами. Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 310 ч. 2 КК України є правильною. Висновки суду в цій частині апелянтом не оспорюються.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_1, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який характеризується позитивно та має постійну роботу, а також врахував, що ОСОБА_1 визнав вину та розкаявся у вчиненому злочині, що є обставинами, які помякшують покарання.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 покарання, не повязаного з позбавленням волі, хоча правильно призначив покарання в межах санкції ст. 310 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Разом із тим, суд взагалі не мотивував прийняте рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, сукупність наведених вище обставин, які помякшують покарання ОСОБА_1, не свідчать про можливість застосування ст. 75 КК України, виходячи з наступного.

Судом не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, а також дані про особу винного, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і знову вчинив тяжкий злочин у цій сфері через незначний проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1М після звільнення з місць позбавлення волі не став на шлях виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає неправильним висновок суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин вирок суду у відношенні ОСОБА_1 підлягає скасуванню в частині звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, з постановленням нового вироку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 378 КПК України у звязку із неправильним звільненням засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляцію прокурора Заводського району м. Миколаєва задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2009 року у відношенні ОСОБА_1 в частині звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, - скасувати.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ст. 310 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

В іншій частині зазначений вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_1 залишити без зміни.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити той же підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді