Справа № 11-206/2007р. Головуючий
у 1 інстанції: Марченко М.М.
КК Укр. Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого: судді Навозенко
Л.С.

суддів: Кузюри
М.М., Оседача М.М.

з
участю: прокурора Надточій
О.О.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляцію адвоката ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 25 грудня 2006 року.

Цим вироком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Велика Загорівка Борзнянського району Чернігівської області, мешканець
АДРЕСА_1, громадянин України, освіта вища, одружений, працює в.о. директора ДП
„Комунальник-2" КП „Комунальник", не судимий, -

засуджений
за ст. 366 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 510 грн з позбавленням права
обіймати організаційно-розпорядчі посади строком на 1 рік.

ОСОБА_2.
визнаний судом винним та засуджений за те, що він, обіймаючи посаду виконуючого
обов'язки директора дочірнього підприємства „Комунальник-2" комунального
підприємства „Комунальник" та будучи службовою особою, на протязі з 01
червня 2005 року по 01 лютого 2006 року вносив у офіційні документи неправдиві
дані, а саме: утримуючи в повному обсязі нарахований податок з доходу фізичних
осіб, не сплачував його повністю до бюджету, а використовував на виробничі
потреби, а перед отриманням коштів у банку для виплати заробітної плати
працівникам підприємства, умисно порушуючи гл. З п.п. 3.8, 3.9 Постанови
Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 „Про
затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в Національній
валюті", зазначав про сплату податку до бюджету в повному обсязі та
підписував відповідні платіжні доручення, що давало підставу отримати заробітну
плату. За вказаний період до місцевого бюджету не було перераховано утриманого
податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 17 719 грн 31 коп.

В
апеляції адвокат ОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неповноту досудового та судового слідства, порушення права
на захист засудженого, в зв'язку з чим просить скасувати вирок

2

суду та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_2 за ст. 6 п. 2
КПК України.

При
цьому захисник, як і засуджений, не заперечують того, що ОСОБА_2. виконував
обов'язки директора підприємства та отримував відповідну заробітну плату за
виконання вказаної роботи, але захисник вважає такі відносини
цивільно-правовими і заперечує, що ОСОБА_2. є суб'єктом злочину в сфері
службової діяльності. Стверджує, що засуджений ОСОБА_2. призначений на посаду
неправомочним органом та не уповноваженою на те особою, тому, відповідно до
чинного законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, він не
може бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 366 ч. 1 КК
України.

Вважає,
що матеріали кримінальної справи сфальсифіковані, а суд не усунув недоліків по
справі, чим допущена неповнота досудового та судового слідства. Захисник
стверджує, що засудженому в триденний строк не було вручено копію вироку суду,
чим порушено його право на захист по причині відсутності письмової інформації
про обставини його засудження.

Заслухавши
доповідача по справі, засудженого ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали
апеляцію та просять задовольнити її з вказаних у ній підстав, міркування
прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку злочину
ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана
належна юридична оцінка. Зазначені у вироку докази ретельно проаналізовані,
правильно оцінені й обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Як
засуджений ОСОБА_2., так і його захисник, не заперечують того, що з 01 червня
2005 року ОСОБА_2. призначений на посаду в.о. директора ДП „Комунальник-2"
комунального підприємства „Комунальник". Доводи захисту про
неправомочність призначення ОСОБА_2 на вказану посаду та відсутність у нього
статусу службової особи не обґрунтовані на законі та є голослівними.

Про
призначення ОСОБА_2 на посаду в.о. директора ДП „Комунальник-2"
комунального підприємства „Комунальник" свідчить наказ № 22 від 01 червня
2005 року КП „Служба Єдиного Замовника" (а.с. 276).

Рішенням
виконкому Ніжинської міської ради від 29 квітня 2004 року № 235 КП
„Комунальник", дочірнім підприємством якого було „Комунальник-2",
перейменовано на комунальне підприємство „Служба Єдиного Замовника" з
визнанням його правонаступником КП „Комунальник".

ОСОБА_2.
визнає, і захист цього не заперечує, що засуджений безпосередньо керував ввіреним
йому підприємством. Крім того, ОСОБА_2. не заперечує, що умисно подавав
недостовірну інформацію в частині сплати податків

3

з доходів
фізичних осіб та вносив до офіційних документів завідомо неправдиві дані, але
мотивував це інтересами підприємства.

Адвокат
ОСОБА_1 стверджує, що відсутність реєстрації зміненої назви підприємства у
Єдиному державному реєстрі виключає можливість визнання ОСОБА_2 службовою
особою.

Колегія
суддів визнає такі доводи неаргументованими та вважає, що процедура призначення
ОСОБА_2 на посаду в.о. директора дотримана і він є службовою особою. Сам факт
відсутності реєстрації зміни назви підприємства не дає підстав засудженому
чинити протиправні дії в сфері службової діяльності та не нести за це
відповідальності.

Суд
належним чином обґрунтував докази винуватості ОСОБА_2 та вірно визнав, що саме
за його вказівкою складалися та ним підписувалися платіжні доручення, які є
офіційними документами, і до яких вносились завідомо неправдиві дані, а саме, в
них було зазначено про повне перерахування утриманого податку, що не
відповідало дійсності.

Такі дії
ОСОБА_2 судом вірно кваліфіковані за ст. 366 ч. 1 КК України і призначене йому
покарання відповідає особі засудженого та ступені тяжкості скоєного злочину.

Фальсифікації
матеріалів кримінальної справи колегія суддів не встановила, на досудовому
слідстві при ознайомленні з матеріалами справи таких заяв не надходило.

Доводи
адвоката ОСОБА_1 про несвоєчасне вручення копії вироку засудженому, що, на його
думку, порушило право засудженого на захист, не ґрунтуються на вимогах закону і
є надуманими. Згідно розписки (а.с. 358), ОСОБА_2. особисто 28 грудня 2006 року
отримав вирок суду від 25 грудня 2006 року, тому вимоги ст. 344 КПК України
щодо 3-денного строку вручення копії вироку після його проголошення судом
дотримані.

За
вищенаведених обставин апеляція захисника не є обґрунтованою на законі і не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 грудня 2006
року щодо ОСОБА_2 - без змін.