А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А
Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.11.2013
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області у складі суддів :

Мишинчук Н.С./
головуючої /

Демченка С.М.,
Стана І.М.

при секретарі судових засідань Федич
Т.О.

з участю прокурора Міцовди К.Д.,
захисника ОСОБА_5, обвинувачених
ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянув у відкритому
судовому засіданні матеріали
кримінального провадження №0000623
щодо ОСОБА_7, за апеляційною скаргою
захисника ОСОБА_5 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 26 липня 2013
року, яким

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1 громадянина України,
з середньотехнічною освітою,
розлученого, тимчасово непрацюючого,
несудимого, визнано винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.121 та ч.3 ст.135 КК
України і призначеному йому покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України шість років
позбавлення волі ;

за ч. 3 ст. 135 КК України п'ять років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно до відбуття призначено
ОСОБА_7 шість років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено
обчислювати ОСОБА_7 з моменту його
затримання - 14 березня 2013 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання
вироком в законної сили залишено
тримання під вартою.

Цим же вироком :

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
мешканця АДРЕСА_2, громадянина України,
з середньотехнічною освітою,
одруженого, тимчасово непрацюючого,
несудимого, визнано винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 396 та ч. 3 ст. 136 КК
України і призначеному йому покарання:

за ч. 1 ст. 396 КК України два роки
позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 136 КК України три роки
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно до відбуття призначено
ОСОБА_6 три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування призначено
покарання з іспитовим строком три роки
та покладено на нього обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України, а саме, не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця свого проживання, роботи;
періодично з'являтись в ці органи для
реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання
вироком законної сили змінено з
тримання під вартою на особисте
зобов'язання, звільнено з-під варти
його в залі суду та покладено на нього
наступні обов'язки: не відлучатись з с.
Широке, Виноградівського району (за
винятком виклику до суду); не
відвідувати місця (заклади) в яких
продаються спиртні напої; докласти
зусиль до пошуку роботи.

Вирішено питання про речові докази в
справі в порядку ст. 100 КПК України.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_7
та ОСОБА_6 по 306, 50 грн. судових витрат за
проведену в справі дактилоскопічну
експертизу.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним
у тому, що він 13 березня 2013 року о 23 год.
30 хв. , знаходячись в приміщенні
власного будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, під час сварки
з потерпілим ОСОБА_8 на ґрунті раптово
виниклих неприязних відносин, умисно
наніс йому два удари кулаком правої
руки по обличчю, після чого схопивши за
одяг виволік останнього з будинку на
подвір'я, де продовжив наносити
множинну кількість ударів кулаками
рук та обутими ногами по голові та
різним частинам тіла лежачого ОСОБА_8,
чим спричинив потерпілому тілесні
ушкодження різного ступеню тяжкості, а
саме: саден шкірних покровів чола
справа та в ділянці правого
кульшового суглобу; забійних ран м'яких
тканин верхньої губи зліва, нижньої
губи справа та зліва; крововиливів під
слизову оболонку губ; крововиливів на
внутрішній поверхні м'яких покровів
голови в лобно-тім'яній ділянці зліва
та справа, а також ділянці
скронево-нижньощелепового зчленуваня
справа; травматичної екстракції зубів
ІІ-ІІІ справа на верхній щелепі; злам
коронкових ділянок ІV та V зубів на
верхній щелепі; уламкового перелому
нижньої щелепи в ділянці підборіддя;
відкритого перелому нижньої щелепи
справа з розходженням уламків та раною
між ІІ та ІІІ зубами; закритого
перелому ребер - справа з VІ по ІХ по
ключичній лінії, Х-ХІ по лопатковій
лінії; зліва - VІ по
передньо-підпахвинній лінії та з VІІ по
Х ребро по підпахвинній лінії; закритої
внутрішньо-черепної травми у вигляді
забою мозку з субархноїдальним
крововиливом. Згідно висновку
судово-медичного експерта останнє із
зазначених тілесне ушкодження
являється небезпечним для життя в
момент його спричинення і відповідно
до п.2.1.2 "Правил судово-медичного
визначення степені тяжкості тілесних
ушкоджень ", затверджених Наказом МОЗ
України № 6 від 17.01.1995 кваліфікується
як тяжке тілесне ушкодження.

Після цього, ОСОБА_7 усвідомлюючи
протиправність своїй дій та достовірно
знаючи, що потерпілий перебуває у
тяжкому алкогольному сп'янінні і не в
змозі від отриманих травм самостійно
пересуватись, разом з ОСОБА_6, який був
свідком побиття, виволік ОСОБА_8 за
межі дворогоподарства на АДРЕСА_3 та
залишив у небезпечному для життя стані,
зокрема в положенні тіла, яке призвело
до затікання крові в дихальні шляхи, в
результаті чого потерпілий помер.

Цим же вироком визнано винним ОСОБА_6 у
тому, що він 13 березня 2013 року о 23 год. 30
хв. перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, будучи свідком побиття
ОСОБА_7 потерпілого ОСОБА_8,
усвідомлюючи, що потерпілий перебуває
у тяжкому алкогольному сп'янінні і не в
змозі самостійно пересуватись від
отриманих травм, не вжив заходів для
відвернення небезпеки життя ОСОБА_8 та
не надав йому допомогу і не повідомив
відповідні установи про перебування
останнього у небезпечному для життя
стан , натомість допоміг ОСОБА_7 винести
потерпілого за межі дворогосподарства,
де залишив його без нагляду та надання
медичної допомоги, в положенні тіла,
яке призвело до затікання крові в
дихальні шляхи, ,в результаті чого
ОСОБА_8 помер.

Окрім цього, ОСОБА_6 вчинив заздалегідь
не обіцяне приховування тяжкого
злочину, умисне нанесення ОСОБА_7
потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного
ушкодження , свідком якого він був.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в
інтересах обвинуваченого ОСОБА_7, не
оспорюючи кваліфікацію дій та
доведеності вини свого підзахисного
просить вирок суду змінити в частині
призначення покарання. Просить
призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК
України п'ять років позбавлення волі.
Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце
проживання, на обліку у нарколога та
психіатра не перебуває, алкогольною та
наркотичною залежністю не страждає, до
кримінальної відповідальності
притягається вперше, на вчинений
злочин пішов необдумано та під впливом
алкогольного сп'яніння, на ґрунті
раптово виниклого конфлікту, за що щиро
шкодує. Вказані обставини, на думку
захисника дають змогу призначити
ОСОБА_7 більш м'яке покарання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного, пояснення апелянта
адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого
ОСОБА_7 про підтримання апеляційної
скарги та прохання про пом`якшення
покарання, обвинуваченого ОСОБА_6 та
його захисника, які не заперечили проти
задоволення апеляційної скарги, виступ
прокурора про необхідність залишення
вироку без зміни, а апеляційної скарги
без задоволення, вивчивши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи сторін, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції розглянув справу
з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону,
вирок відповідає вимогам ст.ст. 368, 374
КПК України, а призначене покарання
ОСОБА_7 - вимогам ст. 50, ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд
першої інстанції в повній мірі
перевірив обставини, як ті, що
пом`якшують покарання, так і обтяжують
його. Так, судом враховано, що ОСОБА_7
вчинив злочин в стані алкогольного
сп`яніння, і ця обставина обтяжує
покарання, одночасно пом`якшуючих
обставин, суд не встановив.

Не встановлено таких обставин і під
час апеляційного розгляду.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7
вчинив злочин необдумано, будучи в
стані алкогольного сп`яніння і щиро
розкаюється, а тому їх слід визнати
пом`якшуючими обставинами, не
грунтуються на законі. Хоча
обвинувачений щиро шкодує про вчинене,
активно сприяв розкриттю злочину,
однак з урахуванням тяжкості злочину
та його наслідків, судова колегія
вважає призначене судом першої
інстанції покарання справедливим і не
вбачає підстав для його зміни в сторону
пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України,
апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

вирок Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 26.07.2013
щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_7- без задоволення.

Судді: