пр. № 1-кс/759/4078/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00010859 від 05.12.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2014 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль марки «Пежо Партнер», державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , 2004 року випуску, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського райсуду м. Києва від 17.12.2014 р.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Він є власником вказаного транспортного засобу на підставі довідки-рахунку серії ВІА №880093 від 21.11.2014 р. (ТОВ «Ореон-Трейд»), продавцем за якою є ОСОБА_4 , згідно діючого законодавства України.

Як йому стало відомо, 17 грудня 2014 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 по справі пр. №1-кс/759/3999/14, ун. № 759/21374/14-к виніс ухвалу про накладення арешту на майно, яким є вказаний автомобіль, без врахування істотних обставин справи, та без участі всіх заінтересованих осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні, а також пояснивши, що при поданні клопотання слідчим до суду про накладення арешту на автомобіль були порушені норми кримінального процесуального Кодексу України та не зазначені всі обставини придбання автомобіля та його вилучення.

Слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечує, мотивуючи тим, що клопотання є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , його представника, слідчого, вивчивши матеріали, додані до клопотання, дослідивши матеріали справи та оглянувши справу пр. №1-кс/759/3999/14, ун. № 759/21374/14-к, слідчий суддя приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Святошинського райсуду м. Києва від 17.12.2014 р. за клопотанням слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0010859, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.12.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, було накладено арешт на майно у вигляді автомобіля марки «Пежо Партнер», державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , 2004 року випуску, який належить ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частина 2 ст.167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов*язаного з їх незаконним обігом.

Частинами 2, 4 ст.173 КПК України визначені обставини, які слідчий суддя повинен враховувати при вирішенні питання щодо арешту майна, зокрема, правову підставу арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та справедливість обмеження права власності завданням кримінального провадження і у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна; слідчий суддя, суд зобов*язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження не заводилось органом досудового слідства, йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених у тому числі ч.1 ст.289 КК України.

Тобто, на дату подання до суду та розгляду в суді клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 00010859 про накладення арешту на автомобіль і на дату винесення ухвали про накладення арешту на автомобіль ОСОБА_3 не був підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі, передбачених ч.1 ст.289 КК України і відносно нього діє принцип невинуватості.

ОСОБА_3 також не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння

З аналізу даних правових норм випливає, що відносно осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

У відповідності до вимог п.3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову.

Як випливає з матеріалів справи, ухвали слідчого судді про накладання арешту на автомобіль, і як пояснили учасники судового розгляду в судовому засіданні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, сума матеріального збитку не оцінювалась, позов про визнання недійсним правочину по купівлі-продажу автомобіля не подавався.

Відповідно до вимог п. 1. ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Форма та зміст позовної заяви визначаються положеннями ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, й зокрема, ч. 4 зазначеної статті вимагає зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Слідчому судді при винесенні ухвали про накладення арешту на автомобіль не було відомо про те, що, як це вбачається з пояснень учасників судового розгляду, ОСОБА_4 у листопаді 2014 р., передавши автомобіль в користування свого чоловіка, погодилась з тим, що останній за грошові кошти передав (продав) автомобіль особі на ім`я ОСОБА_6 , і гроші надійшли до сімейного бюджеті подружжя ОСОБА_7 , чому слідчим органом при розслідуванні кримінального правопорушення не було дано належної оцінки.

Виходячи з тексту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 не зазначив, яким конкретно критеріям, передбаченим ч.2 ст.170, ч.2 ст. 167 КПК України, відповідає майно, оскільки за своєю правовою природою та походженням цей арештований об`єкт рухомого майна не відповідає означеним критеріям, тобто цей автомобіль не підпадає під ознаки, які є як:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Не вбачається по наданим матеріалам, що транспортний засіб одержаний ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майном, в яке їх було повністю або частково перетворено, й до того ж, з наданих документів не вбачається достовірно, що автомобіль відчужувався покупцю, як новому власнику ОСОБА_3 , незаконним шляхом.

Суддя при цьому приймає до уваги і те, що вищевказаний автомобіль був вилучений по протоколу огляду місця події від 10.12.2014 р. по дорученню слідчого від 09.12.2014 р. в м. Одесі та доставлений до м. Києва.

Згідно ч.6 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Звернення слідчого до суду з клопотанням про арешт вилученого під час огляду автомобіля було подано до суду 17.12.2014 р. з пропуском строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України, тобто слідчий, починаючи з 12.12.2014 р. повинен був повернути автомобіль тій особі, у якої він був вилучений, бо до цієї дати його звернення з клопотанням до суду про накладення арешту не відбулось.

Отже, при таких обставинах, арешт накладений на автомобіль, право власності на який на даний період часу зареєстроване за ОСОБА_3 , по ухвалі слідчого судді Святошинського райсуду м. Києва від 17.12.2014 р., підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 169, 170, 171, 173, 174, 237, 309 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 17.12.2014 р., на транспортний засіб-автомобіль марки «Пежо Партнер», державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, кузов № НОМЕР_2 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: