пр. № 1-кп/759/543/14
У Х В А Л А

09 грудня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання, в якому просив визнати недопустимими у кримінальному провадженні №0010096 наступні докази: протокол від 06.12.2013 року (т.1 а.с. 80-88), протокол від 24.10.2013 року (Т.1 а.с. 93-97) та оптичний диск до нього (а.с. 98), протокол від 18.11.2013 року (Т.1 а.с. 100-136) та оптичний диск до нього (Т.1 а.с. 137). В обґрунтування посилався на те, що прокурором не було вручено повідомлення про обмеження конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_4 в строки, передбачені ст. 253 КПК України. Таким чином, в зв`язку з істотним порушенням прокурором вимог закону та прав людини, вказані негласні слідчі дії, а також їх результати не можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що захисник не довів очевидну недопустимість доказів, прокурором було направлене повідомлення обвинуваченим та захиснику, про що свідчать надані суду для огляду повідомлення з наглядового провадження.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника ОСОБА_6 та додатки до нього, суд доходить до наступного.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі ч. 2 вказаної статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до вимог ст. 253 КПК України особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження. Конкретний час повідомлення визначається із урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Відповідне повідомлення про факт і результати негласної слідчої (розшукової) дії повинне бути здійснене протягом дванадцяти місяців з дня припинення таких дій, але не пізніше звернення до суду з обвинувальним актом.

Як вбачається з повідомлень, оглянутих в судовому засіданні, прокурором в строк, передбачений ст. 253 КПК України, були направлені повідомлення про проведення негласних слідчих дій обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_6 , про що свідчать вихідні номера, присвоєні вказаним повідомленням канцелярією прокуратури (вих. №(10-58) 2356 від 12.08.2014 року та №(10-58) 2357 від 12.08.2014 року.

Статтею 87 КПК України передбачений перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини, серед яких відсутнє порушення вимог ст. 253 КПК України.

Таким чином, захисником не доведено очевидну недопустимість доказів та клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.86, 87, 89, 253, 350, 370, 372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1