Справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А.Г.

при секретарі Кучарській Т.Є.

за участю прокурора Гавриш М. С.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві 5 лютого 2007
року кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця і мешканця м. Полтави, АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня технічна, не одруженого,
ніде не працює, судимого

14 вересня 1990 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.І ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік виправних робіт з утриманням в
доход держави 15% його заробітку. На підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) покарання призначено умовно з іспитовим строком на 2 роки;

30 березня 1993 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-1, ч. 2 ст. 229-5, ч. 2 ст. 229-6, 17, ч. 2 ст. 140, 42, 14 КК України (в редакції 1960 року) на чотири роки
позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) приєднано 4 місяці позбавлення волі за вироком
цього ж суду від 14 вересня 1990 року і остаточно призначено до
відбуття 4 роки 4 місяці позбавлення волі. Ухвалою Полтавського обласного суду від 19 травня 1993 року вирок змінено, виключено з обвинувачення ч. 2 ст. 229-1, ч. 2 ст. 229-5 та посилання на статті 42, 43 КК України. Ст. 17, ч. 2 ст. 140 КК України перекваліфіковано на ст. 17, ч. 1 ст. 140 КК України і остаточно визначено покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення
волі. Звільненого 21 травня 1994 року по відбуттю
покарання;

4 липня 1996 року Октябрським районним судом м.
Полтави за ст. 17, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) на один рік позбавлення волі,
звільненого 20 лютого 1997 року по
відбуттю строку покарання;

26 жовтня 1998 року Октябрським районним судом м.
Полтави за ч. 1 ст. 229-6, 44 КК України (в редакції 1960 року) на один рік позбавлення волі умовно з іспитовим
строком на один рік;

17 березня 2000 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. З ст. 140, ч. З ст. 215, 42 КК України (в редакції 1960 року) на чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком
цього ж суду від 26 жовтня 1998 року і остаточне
покарання призначено у вигляді

2

чотирьох років шести місяців позбавлення волі з
конфіскацією майна. Звільненого 5 травня 2004
року по відбуттю строку покарання;

12 вересня 2006 року за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення
волі з звільненням від відбування покарання
на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим
строком на один рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

29 вересня 2006 року, приблизно о 16 год., підсудний ОСОБА_1., неподалік від зупинки громадського транспорту, що по вул. Шевченка у м. Полтаві,
повторно, таємно шляхом вільного доступу із кишені куртки потерпілої ОСОБА_6.
викрав мобільний телефон марки «LG F-2400», вартістю 977 грн., завдавши
потерпілій збитку на вказану суму.

З жовтня 2006 року, приблизно о 14 год., він же, на
зупинці громадського транспорту «Головпоштампт», що по вулиці
Жовтневій у м. Полтаві, повторно, таємно, шляхом вільного доступу з кишені куртки потерпілої ОСОБА_2 викрав мобільний
телефон «Motorola Е-398» вартістю 650 грн., завдавши потерпілій збитку на вказану суму.

7
жовтня 2006 року, приблизно о 13 год., він же повторно, таємно неподалік
від зупинки громадського транспорту маршрутного
автобусу №6, що по вул. Шевченка у м. Полтаві, шляхом вільного доступу із кишені куртки
потерпілої ОСОБА_3 викрав мобільний телефон «NEK е-242» вартістю 787 грн. 50 коп., завдавши потерпілій збитку на
вказану суму.

8
один із днів початку жовтня 2006 року, в денний час, він же повторно, таємно, неподалік від зупинки громадського транспорту, що по
вулиці Шевченка у м. Полтаві шляхом вільного доступу із кишені
куртки потерпілої ОСОБА_4 викрав мобільний телефон «Nokia 6021» вартістю 680 грн., завдавши потерпілій збитку на
вказану суму.

Він же в один із днів початку жовтня
2006 року, в денний час, в тому ж місці, повторно,
таємно із кишені куртки потерпілої ОСОБА_5 шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «Soni Erikson K-750» вартістю 1245 грн. з сім-картою вартістю 20 грн. і коштами на рахунку в сумі 15 грн., завдавши потерпілій збитку на
загальну суму 1280 грн.

В кожному випадку викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в ході судового слідства
підсудний свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав, що дійсно у вказані дні та час, в
зазначених місцях і в названих потерпілих він
шляхом вільного доступу із кишені одягу потерпілих викрадав мобільні телефони з
тим, щоб їх продати, а виручені від цього кошти витратити на лікування своєї співмешканки, яка в той час в тяжкому стані знаходилась
в реанімаційному відділенні лікарні.

Оскільки фактичні обставини справи
ніким не оспорюються, підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів
у добровільності та істинності його позиції немає та йому роз'яснено про
позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному
порядку, суд відповідно до ч. З ст. 299 КПК України визнав за недоцільне дослідження
доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

3

Суд вважає, що дії
підсудногоОСОБА_1. слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого
майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудного, суд
визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність на
його утриманні діда похилого віку, часткове добровільне відшкодування завданого
збитку та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, які
обтяжують покарання підсудного суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує характер і
тяжкість вчиненого підсудним злочину, його задовільну характеристику за місцем
проживанні, наявність обставин, що пом'якшують покарання та відсутність тих,
які його обтяжують, наявність на його утриманні діда похилого віку і приходить
до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення
волі, яке буде необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно
медичного висновку ОСОБА_1.
визнаний таким, що
не потребує примусового лікування
від наркоманії.

По справі потерпілою ОСОБА_6. заявлений цивільний позов на суму 977 грн. за
відшкодування збитків, завданих потерпілій внаслідок вчинення відносно неї
злочину. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а вказана сума стягненню з
підсудного.

Керуючись
статтями 321, 323 та 324
КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1

позбавлення волі.

за ч. 2
ст. 185 КК України на два роки

На підставі ч.І ст. 71
КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком цього ж суду
від 12 вересня 2006 року у вигляді
одного місяця позбавлення волі і остаточне покарання визначити у виді двох
років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 8 жовтня 2006 року,
зарахувавши в нього час досудового ув'язнення засудженого.

Задовольнити позов потерпілої ОСОБА_6. і стягнути з
засудженого на її користь 977
грн. завданої їй матеріальної шкоди.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо
засудженогоОСОБА_1. у вигляді взяття під варту залишити без змін.

Вирок
може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом
п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під
вартою у цей же строк з моменту вручення йому копії вироку.