Справа
№ 11-237/2008 Головуючий 1
інстанції: Чепурко В.О.
- ст. 164 ч.1 КК України
Доповідач: Козак В.І.
03 квітня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі :
судді Щербакова О.С.
суддів Козака В.І., Оседача
участю прокурора Лисуна С.І.
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від
01 лютого 2008 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України, уродженець та
мешканець АДРЕСА_1 освіта середня, не працюючий, розлучений, раніше судимий: 08
грудня 2006 року Сосницьким районним судом за ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до
3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,
засуджений
за ст. 164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднано
повністю не відбуте покарання за вироком Сосницького районного суду
Чернігівської області від 08 грудня 2006 року і остаточно призначено покарання
у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
в с т а н о в и л а:
Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 серпня
2001 року, засуджений ОСОБА_1 зобов'язано сплачувати аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2народження
та малолітньої доньки ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3народження, в розмірі 1/3 частини з
всіх видів заробітку щомісячно та проводити стягнення дітьми повноліття.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 13 липня 2006
року, засудженого ОСОБА_1 зобов'язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_4народження в розмірі ¼ частини з всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідно віку дитини та
проводити стягнення до досягнення донькою повноліття.

З листопада 2006 року, засуджений ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати
аліментів на утримання дітей, тривалий час не має постійного місця роботи, в
центрі зайнятості на обліку не перебуває. З заробітків при виконання робіт у
приватних осіб та Сосницькому лісництві аліменти не сплачує, а зароблені кошти
витрачає на власні потреби.

Засуджений ОСОБА_1 неодноразово викликався до державної виконавчої служби у
Сосницькому районі, де попереджався про кримінальну відповідальність за злісне
ухилення від сплати аліментів та її заборгованості. Належних виводів з цього не
зробив. Станом на 1 листопада 2007 року заборгованість по аліментам становить
більше 1-го року, а у грошовому виразі заборгованість на користь потерпілої
ОСОБА_5 становила 1515 грн., на користь ОСОБА_2-5294 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок Менського районного суду від 01
лютого 2008 року змінити, призначивши більш м'яке покарання. Вважає вирок суду
занадто суворим та несправедливим. Просить взяти до уваги те, що поступово
намагається погасити заборгованість по сплаті аліментів.

Заслухавши доповідача, суддю апеляційного суду, прокурора Лисуна С.І., який
заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що
вона задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджуються зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні
доказами і є обґрунтованим. Даний висновок ніким не оскаржується.

Обираючи покарання суд у відповідності до вимог ст.. 65 КК України врахував
ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а саме: вчинюючи злочин
засуджений посягає на нормальний розвиток і здоров'я дітей. Суд рахував також
дані про особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності
і даний злочин скоїв під час іспитового строку за вироком Сосницького районного
суду від 08.12.2006 року, за місцем проживання характеризується посередньо, в
побуті зловживає спиртними напоями і вірно прийшов до висновку про можливість
виправлення і перевиховання засудженого тільки в умовах ізоляції від
суспільства.

Призначаючи покарання у вигляді одного року обмеження волі, суд вірно
визначив його, як достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_1 колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Менського районного
суду Чернігівської області від 01 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1без змін.

СУДДІ:

Щербаков О.С. Козак
В.І.
Оседач М.М.