Справа № 715/1273/15-к
Провадження № 1-кп/715/65/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2015 Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
14 березня 2015 року о 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_4 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив суперечку з своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якої переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар молотом по правій руці яка в цей час захищаючись тримала руку на голові, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляду забійної рани на проксимальній фаланзі першого пальця правої китиці по тильній поверхні та забій головного мозку, які згідно висновку експерта №395 від 23.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели о короткочасного розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав в повному обсязі. В своїх показах вказав на те, що дійсно 14 березня 2015 року, був на дні народження де вживав алкогольні напої, після чого в стані алкогольного сп`яніння прийшов додому та молотком почав бити вікна, і коли мама хотіла його зупинити вдарив її один раз молотком. Просив в судовому засіданні пробачення у мами, вказав на те, що кається у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала на те, що 14 березня 2015 року її син ОСОБА_4 прийшов додому п`яний та почав бити вікна, вона намагалась його зупинити проте він вдарив її молотком по руці коли вона прикривала голову. Вказала на те, що обвинуваченого не пробачає, просила суд його засудити, оскільки своєї поведінки він не змінив після вчинення злочину і в подальшому погрожував їй фізичною розправою.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільно дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджуються його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не має, а тому суд, згідно вимог ч.2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням письмових доказів та оголошенням характеризуючих даних ОСОБА_4 наявних в матеріалах кримінального провадження.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, крім визнання ним своєї вини, також доведена показами потерпілої ОСОБА_6 та дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:
· протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 16.03.2015 року від потерпілої ОСОБА_6 ;
· довідкою Глибоцької ЦРЛ від 14.03.2015 року №1265 про те, що ОСОБА_4 14 березня перебував у стані алкогольного сп`яніння;
· висновком судово-медичної експертизи №395 д від 23.04.2015 року;
· висновком судово-імунологічної експертизи №670 від 15.05.2015 року;
· протоколами проведення слідчих експериментів з обвинуваченим та потерпілої від 21.05.2015 року та 22.03.2015 року та таблицями ілюстрації до них.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає активне сприяння у розкритті злочину.
До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, його задовільну характеристику по місцю проживання, а також те, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває проте перебуває на обліку у лікаря нарколога внаслідок вживання алкоголю, страждає на алкоголізм і потребує примусового лікування від алкоголізму.
Крім цього, суд також враховує характер вчиненого злочину, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України вважається не судимим, проте він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а останній раз за нанесення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_6 , після вчинення нового злочину своєї поведінки не змінив та продовжував погрожувати потерпілій фізичною розправою, на даний час ніде не працює, веде аморальній спосіб життя, а тому суд вважає, що в даному випадку досягнення мети покарання, виправлення та перевиховання такого обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити йому покарання у виді арешту.
Обрана ОСОБА_4 вид та міра покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину та обставинам кримінального провадження, але і його особі, є обґрунтованою та буде необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого, його перевиховання та буде відповідати цілям покарання.
Потерпілою цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Крім цього, керуючись ч.4 ст. 176 КПК України підлягає задоволенню клопотання прокурора щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Так, судом було встановлено, що ОСОБА_4 після вчинення злочину неодноразово погрожував потерпілій фізичною розправою, що нею було підтверджено в судовому засіданні, внаслідок чого є обґрунтовані підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність, а тому судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд вважає за необхідним вжити заходів запобігання спробам ОСОБА_4 продовжити свою злочинну діяльність, ухилитися від відбування покарання, внаслідок чого суд вважає за необхідним до набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обчислити з 12 години 00 хвилин 12 червня 2015 року, тобто з моменту взяття під варту.
Речовий доказ: молот з речовиною бурого кольору який зберігається у камері зберігання речових доказів Глибоцького РВ УМВС України в Чернівецькій області після набрання вироку законної сили знищити.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1