У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Скотаря А.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 16 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 6 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2008 року.

Вироком суду засуджено:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

не судимого,

за ч. 1
ст. 187 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один
рік, та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2, 4 ст. 76 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської
області від 24 квітня 2008 року вирок залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що він

8 серпня 2006 року близько 1 години 30 хвилин біля магазину «Настуня» в

м. Ужгороді вчинив напад на ОСОБА_1, поєднаний з насильством, небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого, в результаті якого заволодів мобільним
телефоном останнього.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду в зв'язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого. Вважає рішення суду про застосування до
ОСОБА_2 ст. 75 КК України необґрунтованим, оскільки засуджений вину у вчиненні
злочину визнав частково, не розкаявся, завдану матеріальну шкоду не
відшкодував. Крім того, зазначає, що суд безпідставно залишив його цивільний
позов без розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність вини
засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину ґрунтуються на сукупності зібраних у
справі та досліджених судом доказах і в
касаційній скарзі не оспорюються.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 187
КК України кваліфіковано правильно, що також ніким не оспорюється.

Покарання засудженому ОСОБА_2 призначено відповідно вимог

ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням усіх обставин, що впливають на його
призначення, у тому числі й тих на які посилається потерпілий в касаційній
скарзі. При цьому судом взято до уваги, що хоча засуджений вину визнав
частково, однак розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності
не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується виключно
позитивно. Наведені обставини визнані такими, що пом'якшують покарання, та дали
суду підстави звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням із встановленням
іспитового строку.

Отже, призначене засудженому ОСОБА_2
покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Доводи касаційної скарги потерпілого
ОСОБА_1 про безпідставне залишення цивільного позову без розгляду є надуманими,
так як із матеріалів справи та даних протоколу судового засідання вбачається,
що цивільний позов ним не заявлявся.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування судового
рішення, не встановлено.

Підстав для призначення справи до касаційного розгляду з обов'язковим
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Керуючись ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
потерпілого ОСОБА_1 відмовити.

судді:

Кравченко К.Т. Лавренюк М.Ю. Скотарь А.М.