Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Указаним вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Беликів Кобеляцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_3, громадянина України, судимого - засудженого згідно з вироком від 16 вересня 2010 року за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік,

за ч. 2 ст. 194 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Згідно з ч. 4 ст. 70 цього Кодексу остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю злочинів визначено у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця радгоспу «Червоне Запоріжжя» Вольнянського району Запорізької області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 194 КК - на строк три роки шість місяців; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК - на строк три роки.

Згідно зі ст. 70 зазначеного Кодексу остаточне покарання ОСОБА_2 за сукупністю злочинів визначено у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 194 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 60 867 грн на користь Шевченківської районної в м. Запоріжжі організації «Партія регіонів» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винуватими у тому, що вони 30 січня 2009 року близько 02.00 год. з умислом на знищення чужого майна у загальнонебезпечний спосіб, взявши із собою заздалегідь виготовлені ОСОБА_2 засоби для здійснення підпалу, прибули до будинку № 4 по вул. Парамонова в м. Запоріжжі, де на першому поверсі було розташовано офіс Комунарської районної організації «Комуністична партія України» (далі - КРО КПУ), і, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, розбили вікно й кинули у це приміщення засоби для підпалу, проте полум'я не здійнялося. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернулися до місця помешкання ОСОБА_2, де взяли пляшку з 1,5 л бензину і знову прибули близько 03.00 год. до офісу КРО КПУ. Там вони через раніше розбите вікно вилили всередину бензин, який підпалили, внаслідок чого було пошкоджено майно КРО КПУ на загальну суму 9251,64 грн.

Крім того, ОСОБА_2 19 грудня 2009 року близько 23.00 год. передав ОСОБА_3 3 л бензину у двох пляшках, які останній попросив у нього для знищення разом із двома невстановленими досудовим слідством особами шляхом підпалу майна Шевченківської районної організації «Комуністична партія України» (Далі - ШРО КПУ) у приміщенні, розташованому в будинку № 6а по вул. Цитрусовій у м. Запоріжжі. 20 грудня 2009 року близько 03.30 год. ОСОБА_3 та дві невстановлені особи прибули до зазначеного будинку, але через розбите вікно помилково підпалили офіс Шевченківської районної організації «Партія регіонів», який розташовувався поруч із приміщенням ШРО КПУ. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, ОСОБА_3 та двох невстановлених осіб було знищено майно зазначеної організації на суму 15 880 грн, пошкоджено нежитлове приміщення на суму 42 536,40 грн, а всього завдано шкоди на 60 867,10 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду і направити справу на новий судовий розгляд у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Вважає, що суд першої інстанції у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначив мотиву, яким керувалися засуджені. Крім того, прокурор вважає, що вони під час вчинення злочинів мали політичні мотиви, а це питання досконало не вивчалося під час судового слідства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194 КК, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - за ч. 2 ст. 194 КК, суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 334 КПК 1960 року.

Жодного з доказів обвинувачення, покладених в основу вироку, у касаційній скарзі не оспорено.

Доводи прокурора про те, що дії засуджених кваліфіковано без урахування мотиву, якими вони керувались, є необґрунтованими, адже показання засуджених, які свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнали та щиро розкаялися, свідчать про те, що вони у своїх діях керувалися таким мотивом, як негативне ставлення до комунізму, що само по собі не виключає кримінальної відповідальності за вчинене.

Отже, вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 323, 324 КПК 1960 року.

Твердження прокурора, що у справі щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається політична складова і не виключається політичне переслідування цих осіб через їх політичну позицію, є безпідставними, оскільки матеріали справи таких даних не містять. До того ж самі засуджені так не вважають, адже не оскаржили вироку ні в апеляційному, ні в касаційному порядку.

Призначене ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, вчиненому й особам засуджених, є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд урахував усі обставини, що пом'якшують покарання засуджених, і обґрунтовано ухвалив на підставі ст. 75 КК звільнити їх від відбування покарання з випробуванням з відповідним іспитовим строком, який закінчився 13 жовтня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону та неправильного застосування кримінального, які би тягли за собою скасування судового рішення у справі, про що йдеться у касаційній скарзі, не вбачається.

З огляду на таке касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_4 ОСОБА_5