Дата документу Справа № 331/9521/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/9521/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/708/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9

розглянула в м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, учня 1-го курсу Запорізького професійного ліцею сервісу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 03.09.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;

Засуджено за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 600 грн. у дохід держави.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання не відбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 р. призначено остаточне покарання за цим вироком у виді 3 років позбавлення волі, із самостійним виконанням покарання у виді штрафу у розмірі 600 грн. у доход держави.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, з виконанням обов`язків, передбачених п.п 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі ч.4 ст. 53 КПК України розстрочена ОСОБА_8 сплату штрафу на 6 місяців, по 100 гривень в місяць.

Запобіжний захід домашній арешт, до набрання вироком законної сили.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , 19.11.2014р., приблизно о 17-38 год., знаходячись у приміщенні магазину Одяг, розташованого по вул. Артема, 31 в м. Запоріжжі, повторно таємно викрав куртку чоловічу Columbia вартістю 240 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 себе винним по пред`явленому обвинуваченню, при викладених у вироку обставинах, визнав повністю, погодився із зібраними у справі доказами, як достовірними і допустимими, дав відповідні показання і у скоєному розкаявся, пояснив, що скоїв вказану крадіжку у зв`язку з необхідністю економії своїх коштів, та в зв`язку з скрутним фінансовим становищем.

В апеляції процесуальний прокурор, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій, просить вищезазначений вирок у відношенні ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого , внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок призначивши ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, посилаючись на те, що в порушення норм чинного законодавства, у мотивувальній частині вироку, суд, належно не мотивував застосування ст. 69 КК України, згідно до вимог ст. 370 КПК України. Призначене покарання за сукупністю вироків у виді штрафу в розмірі 600 грн. у дохід держави, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 , не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі правопорушника, внаслідок м`якості.

Заслухав доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію та вважає вирок суду не законним та не обґрунтованим, адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції, колегія судів не вбачає підстав до задоволення останньої.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив у відповідності з вимогами ст.65, 103 КК України.

Суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно зі ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який хоча раніше і судимий, але скоїв злочин у 15 років, в зв*язку з тяжким матеріальним становищем, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, навчається у професійному ліцеї, має самостійний дохід стипендію в розмірі 275 грн., характеризується позитивно, виховується без обох батьків, опікуном його та його п*ятирічного брата призначена бабуся, на утриманні якої знаходиться її пристарілий батько інвалід 2-ї групи та учасник Великої вітчизняної війни, в уході за яким допомагає обвинувачений, матеріальна шкода, сприченена злочином, повністю відшкодована і обгрунтовано призначив за скоєне покарання з застосуванням ст.69 КК України.

З урахуванням викладеного, а також виключних фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував і свої висновки про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливо без ізоляції його від суспільства.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляцію процесуального прокурора залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2