Справа № 11- 635/2008 р. Головуючий у І
інстанції - Малиш В.В.
Категорія - ст. 122 ч. 1 КК
України Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

Головуючого судді -
Салая Г.А.

Суддів: Шахової
О.Г., Акуленко С.О.

При секретарі - Носко Л. А.

З участю прокурора - Лісуна С.І.

Захисника - ОСОБА_1

Засудженого - ОСОБА_2

Потерпілого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 червня 2008 року

Цим вироком ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець смт. Седнів
Чернігівського району Чернігівської області, громадянин України, українець, з
середньою освітою, вдівець, працюючий охоронником автостоянки, проживаючий за
адресою АДРЕСА_1, раніше не судимий,

- засуджений за ч. 1 ст. 122 КК
України до 1 року позбавлення волі,

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим
строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України суд
першої інстанції зобов'язав засудженого ОСОБА_2 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи.

З засудженого ОСОБА_2 стягнуто на користь потерпілого
ОСОБА_3 620 грн. 74 коп. матеріальних збитків, 1000 грн. за послуги адвоката та
4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_2
визнаний винним в тому, що 05.11.2007 року у вечірній час він, знаходячись на
території автостоянки, розташованої на ринку „Нива” за адресою м. Чернігів,
вул. 50 років СРСР, під час конфлікту, на грунті особистих неприязних
стосунків, наніс чисельні удари кулаком в обличчя ОСОБА_3, від чого останній
впав на асфальт. Потім ОСОБА_2 продовжив наносити удари по тулубу, кінцівках
чим завдав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої променевої
кістки в типовому місці зі зміщенням та шилоподібного виростку правої ліктьової
кістки, що відноситься до середнього ступеню тяжкості за ознакою розладу
здоров'я.

В апеляціях:

- Засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду стосовно нього скасувати, а справу
закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Свої доводи мотивує
тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що
він перебував у стані сильного душевного хвилювання, а його дії носили характер
перевищення меж необхідної оборони.

- Потерпілий ОСОБА_3 просить вирок
відносно ОСОБА_2 змінити, посилаючись на його м'якість, та призначити засудженому
покарання без застосування ст. 75 КК України. Крім того, він просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 підтримав свою апеляцію, він просив
призначити засудженому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, а також
збільшити розмір моральної шкоди до 50000 грн. Потерпілий вказує на те, що він
до даного часу продовжує лікуватись від завданих тілесних ушкоджень, а також
втратив роботу. Апеляцію засудженого він просить залишити без задоволення.

Засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 підтримали свою апеляцію,
апеляцію потерпілого просили залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку суду щодо
ОСОБА_2 без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів підстав для
їх задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини,
ОСОБА_2 у скоєнні вказаного злочину, за обставин вказаних у вироку суду,
підтверджується сукупністю доказів, що досліджені в суді першої інстанції,
незважаючи на часткове визнання засудженим своєї вини.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_3 підтверджується, що 05. 11. 2007 року
заступив на охорону автостоянки. Біля 16 - 17 години на автостоянку підійшов
ОСОБА_2 з якимось із водіїв, щоб
зарядити акумулятор. Він не дозволив ОСОБА_2 цього робити. Через деякий час
ОСОБА_2 знов повернувся на автостоянку з ОСОБА_4 та вдарив його спочатку руками
в обличчя, нанісши при цьому 5 - 6 ударів.
Коли він впав, то ОСОБА_2 продовжував його бити ногами в бік, нанісши 3
- 4 удари, а потім наступив ногою на руку і придавив. ОСОБА_4 був рядом і
відтягнув його. Потім його машиною швидкої допомоги доставили в травмпункт. Сам
ОСОБА_2 він не бив.

Висновком судово - медичного експерта № 2949 від 22.11.2007 року
підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у
вигляді: закритих переломів правої променевої кістки в типовому місці зі
зміщенням, та шилоподібного виростку правої ліктьової кістки; травматичного
періодонтипу 41,31,32,11,12,21,22 зубів; крововиливів на слизовій верхньої та
нижньої губи, синців та саден обличчя, які виникли від дії тупих предметів і
могли утворитись 05. 11. 2007 року і відносяться до категорії середнього
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоров'я. ( а. с. 28 -
29)

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що 05. 11. 2007 року, в період між 16 і 17
годинами поверталась з роботи. Проходячи біля автостоянки бачила, як її сусіда ОСОБА_3, лежачого на землі бив
ногами якийсь чоловік, нанісши 2 - 3 удари. Вона почала кричати, що візове
міліцію та пішла додому, щоб викликати швидку допомогу.

Поясненнями свідків ОСОБА_4 і та ОСОБА_6 підтверджується, що бачили, як між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 виникла сварка на автостоянці. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 один на одного висловлювались нецензурною
лайкою. Потім почалась бійка. Коли ОСОБА_3 впав ОСОБА_2 продовжував його бити.
ОСОБА_4 відтягнув ОСОБА_2 від ОСОБА_3, Останній скаржився, що у нього опухла
рука.

Крім того, свідок ОСОБА_4 в поясненні від 05. 11. 2007 року вказував, що
під час сварки ОСОБА_3 задів ОСОБА_2. Після чого той, почав наносити
потерпілому удари кулаком по обличчю, а коли той впав, то продовжив наносити
удари по всьому тілу.

Тому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції засудженого,
про те, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, перевищивши межі
необхідної оборони, а також в стані сильного душевного хвилювання.

Колегія суддів вважає, що дії засудженого ОСОБА_2 судом правильно
кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Покарання, яке призначене судом засудженому ОСОБА_2 призначене у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним
про особу.

При призначенні покарання суд врахував,
що ОСОБА_2 раніше не притягувався
до кримінальної та адміністративної відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання та роботи.

Призначення засудженому ОСОБА_2
покарання, із застосуванням ст. 75 КК України є достатнім і необхідним для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, в апеляції потерпілий просить змінити вирок суду в зв'язку з
м'якістю призначеного покарання, а не ставить питання про його скасування.
Тому, підстав для скасування вироку суду першої інстанції в зв'язку з м'якістю призначеного покарання і
постановляння нового вироку суду колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції правильно вирішив питання про відшкодування моральної
шкоди і частково задовольнив позов
ОСОБА_3 При цьому був врахований
характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав потерпілий, стан здоров'я
потерпілого, а також майновий стан
підсудного та реальні можливості відшкодувати шкоду. Підстав для збільшення
розміру моральної шкоди потерпілому колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст., ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У
Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого
ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від
17 червня 2008 року відносно ОСОБА_2 -
без зміни.

Судді:

Салай Г.А.
Шахова О.Г.
Акуленко С.О.