Справа №
Категорія ст. 121 ч. 2
Головуючий в 1 інстанції Макарова З.А.
Доповідач Авраменко М. Г.
Ухвала

Іменем України

12
грудня 2007 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого -
Рубайла Г.Я.

суддів -
Авраменка М. Г., Дриги A.M.

з участю
прокурора - Нечепоренко С. П.

та адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 та змінах і доповнення до
неї захисника ОСОБА_1, державного
обвинувача на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від
16 квітня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродж. м.
Тециник Республіка Польща,
українець, гр.. України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, прож. в АДРЕСА_1

засуджено за ч.
2 ст.
121 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України до

чотирьох років
позбавлення волі.

Стягнуто із
законного представника засудженого на користь потерпілих

15 000 грн.
матеріальної та 70 000 грн. моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_4, Юберезня 1989 р. н., визнано винним та засуджено за те, що він 14 жовтня 2006р. близько 13 год. в м. Біла Церква на алеї бульвару 50 років Перемоги
під час бійки між футбольними уболівальниками м. Києва і м.
Біла Церква умисно ногами наніс декілька ударів в передню частину тулуба
потерпілому ОСОБА_5, завдавши йому
умисні тяжкі тілесні ушкодження,
небезпечні для життя потерпілого в момент заподіяння, які спричинили смерть потерпілого.

Захисник
засудженого подав апеляцію на вирок суду,
у якій зазначає, що вирок
підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону
та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

При
розгляді справи у суді було встановлено,
що у ОСОБА_4 не було умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних
ушкоджень і його дії слід кваліфікувати,
як вбивство з необережності.

ОСОБА_4 скоїв
злочин з необережності в неповнолітньому віці.

Також в
апеляції зазначається, що судом невірно
стягнуто моральну і матеріальну шкоду лише з одного батька засудженого та
завищено її розмір.

У змінах
до апеляції, поданих захисником ОСОБА_1
за згодою із засудженим, зазначається, що постановлений судом першої інстанції
вирок, не відповідає вимогам закону. У
зв'язку з тим, що при досудовому
слідстві і при розгляді її у суді були допущені однобічність і неповнота, істотне порушення кримінального закону.
Порушені права обвинуваченого на захист і вимоги КПК України про обов'язковість
пред'явлення матеріалів для ознайомлення.

Судом
неправильно застосований кримінальний закон.

Медичний
висновок експерта містить ознаки невідповідності вимогам Правил
судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони
здоров'я України від 17 січня 1995 р. №16,
зареєстрованого Мінюстом України 26 липня 1995р., що залишено поза увагою досудовим
слідством, але використано судом для
обґрунтування дій обвинуваченого за
ст. 121 КК України.

Висновок
суду про заподіяння засудженим потерпілому ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного
ушкодження не узгоджується з обставинами події,
встановленими досудовим слідством та перевірених судом.

Також
залишено без уваги явні протиріччя між обставинами встановленими медичним
висновком та обставинами встановленими іншими доказами у справі, а саме в акті судово-медичного дослідження
№514 від 13 листопада 2006 р. мається запис де вказано: «Лікарське свідоцтво
про смерть остаточне від 16 жовтня 2006р.: 1) Гостра коронарна недостатність.
Ішемічна хвороба серця (гостра форма).

Це
свідчить про те, що потерпілий за життя
страждав на ішемічну хворобу серця, але
ні органом досудового слідства, ні судом
цей фактор не враховувався і не досліджувався.

Судом не
зазначено з яких міркувань виходили потерпілі визначаючи розмір моральної шкоди
та якими доказами це підтверджується.

Під час
досудового слідства були порушені конституційні права осіб, які допитувалися в якості свідків. Від них
вимагалися копії особистих документів,
характеристики, робилися запити
до наркологічних і психіатричних закладів та про наявність судимостей.

Засуджений
був позбавлений можливості поставити запитання перед судово-медичним експертом.

З
постановою про призначення експертизи він був ознайомлений лише після її
проведення.

Цим було
порушено його право і можливості захисту від обвинувачення та здобуття
процесуальним шляхом доказів на свою користь.

У вироку
суд не посилається на докази, якими
підтверджується наявність умислу (прямого чи не прямого) у засудженого в
нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, не
добуті такі докази й досудовим слідством,
про що свідчить факт їх відсутності у матеріалах справи.

Просить
скасувати вирок суду першої інстанції, справу
повернути прокурору на додаткове розслідування.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на підписку про
невиїзд.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи, подав апеляцію на м'якість призначеного
ОСОБА_4 покарання.

Не
оспорюючи вирок у частині доведеності вини підсудного і правильності юридичної
кваліфікації, вважає вирок незаконним і
таким, що підлягає скасуванню у зв'язку
з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Суд призначив
покарання із застосуванням ст. 69 КК України, однак ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого
йому злочину категорично не визнав,
завданих злочинними діями збитків не відшкодував, вчинений ним злочин відноситься до категорії
тяжких, що є підставою для призначення
йому більш суворого покарання.

Просить
вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_4 покарання - 4 роки 6
міс. позбавлення волі.

ПотерпіліОСОБА_6
і ОСОБА_7 подали письмові заперечення на
апеляцію захисників. Вважають її безпідставною і надуманою. Суд всебічно
з'ясував та перевірив обставини справи і правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за
ч. 2 ст.
121 КК України. Просять апеляцію захисників залишити без
задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши
доповідь судді, міркування
прокурора, яка просила вирок суду
скасувати і направити справу на новий розгляд,
пояснення засудженого і захисників про необхідність направлення справи
на додаткове розслідування та думку потерпілих та їх представника, які підтримали прокурора і просили направити
справу на новий розгляд, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора і апеляція захисника з
доповненнями підлягає частковому задоволенню,
а вирок суду скасуванню, виходячи
з наступного.

Відповідно
до положень ст. . 367 КПК України підставами для скасування вироку є однобічність
або неповнота судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

ст. . 334 КПК України зобов'язує суд при винесенні вироку дати аналіз в
мотивувальній частині усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих,
підсудних, у висновку експерта та
інших джерелах доказів, які стверджують
чи спростовують обвинувачення, не
обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка,
потерпілого.

В основу
вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Висновки
суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних
судженнях, які виключали б сумніви з
приводу достовірності того чи іншого доказу.

Прийняття
одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Як
вбачається із змісту вироку суд першої інстанції цих вимог не дотримався. Вирок
суду є немотивованим. Покази свідків зі
сторони захисту і обвинувачення обмежилися зазначенням лише одних їхніх
прізвищ.

Не перевірялося
та не дана оцінка розбіжностям в судово-медичних дослідженнях трупа потерпілого
і зазначених причин смерті ОСОБА_5

Не наведено обґрунтування
рішення про доведеність вини засудженого у скоєному та не зазначено мотивів
вчиненого.

Суд
обмежився в цій частині лише викладом змісту пояснень свідків та висновків
судово-медичної експертизи.

За таких
недоліків допущених при розгляді справи і постановленні вироку, вирок суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд, який слід провести у
відповідності з вимогами процесуального закону і в залежності від встановленого
дати правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
382 КПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
помічника прокурора м. Біла Церква і
захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2007 р.
щодо ОСОБА_4 - скасувати.

Справу направити
на новий судовий розгляд у той же суд,
іншим суддею.