АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю учасників судового провадження:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000018 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.01.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , молдована, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, раніше судимого:

1)
21 травня 2010 року Сокальським районним судом Львівської області за ст.332 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим на один рік;
2) 15.09.2011 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст.307 ч.3, ст.71 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09.07.2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області звільнений від подальшого відбування покарання за хворобою;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.332 ч.3 КК України та призначено йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу, обвинуваченому ОСОБА_6 залишено до набрання вироком законної сили - тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня його затримання - 07 липня 2014 року.

Кримінальне провадження №11-кп/794/154/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст.332ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1
Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 у травні - на початку червня 2014 року, створив та керував організованою ним злочинною групою зі своїми знайомими ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , домовившись про вчинення злочинів пов`язаних із організацією незаконних переправлень осіб через державний кордон України та розподіливши між собою ролі, на мікроавтобусі марки «Мерседес Віто» державний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_10 , доставили з м. Києва на територію Чернівецької області в с.Череш Сторожинецького району, громадян республіки Афганістан: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та неповнолітнього ОСОБА_15 .

В подальшому, 21 червня 2014 року житель с.Череш Сторожинецького району ОСОБА_16 , з яким було досягнуто домовленості про надання іноземцям тимчасового помешкання, вирушив разом із п`ятьма іноземними громадянами, автомобілем марки ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_2 , в напрямку прикордонного знаку № 798 лінії українсько-румунського державного кордону, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, але на шляху слідування вони були затриманні співробітниками УСБУ.

Крім цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , з метою супроводження з Російської Федерації дев`ятьох громадян країни Азії та Африки, 5 липня 2014 року прибули до м.Москви, де прийняли для супроводження групу осіб, в т.ч. трьох громадян В`єтнаму: Хгуєн Ба Квана, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; трьох громадян Судану: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; двох громадян Бангладеу: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і одного громадянина Єритреї ОСОБА_24 , які перевозилися на мікроавтобусі «Фольксваген Транспортер» жовтого кольору. Погрузивши речі іноземців у свій мікроавтобус «Мерседес Віто», державний номер НОМЕР_3 . Вони всі 06 липня 2014 року прибули на територію України і передали іноземців ОСОБА_25 , який за попередньою домовленістю мав їх супроводжувати до с.Копище Олевського району Житомирської області, а звідти до м.Києва. Однак доставити іноземців до м. Києва не вдалося, так як всі члени організованої групи в т. ч. обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий співробітниками УСБУ.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційні скарги, в яких просять змінити вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст.69, 75 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Свої вимоги обґрунтовують тим, що судом при призначенні покарання у виді позбавлення волі не було враховано, що у зв`язку із тим, що останній хворіє на СНІД, та ряд інших важких захворювань, які останнім часом загострились, ОСОБА_6 не може відбувати покарання. Крім того, обвинувачений посилається на те, що районним судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано всі пом`якшуючі його вину обставини.
Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

Однак на подані апеляції надійшло заперечення від старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, що ведуть боротьбу з організованою злочинністю та процесуального керівництва прокуратури Чернівецької області ОСОБА_26 , в якому він просить вирок суду залишити без зміни, а подані апеляції без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подані апеляції, міркування прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без зміни, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляцій та заперечення на них, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_6 у організації та керівництві незаконних переправлень осіб через державний кордон України, вчинена щодо кількох осіб, у складі організованої ним групи, повторно, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом і яким дана правильна юридична оцінка. Його дії судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ст.332 ч.3 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, на підставі ст.404 КПК України, не наводить докази підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Посилання апелянтів на те, що вирок суду, в частині призначення покарання підлягає зміні, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його суворості, є безпідставним і не ґрунтується на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконані.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При цьому судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним, закінченим, тяжким. Особу обвинуваченого, який хоч і щиро розкаявся, визнав вину, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, хворіє на тяжкі хвороби, однак ОСОБА_6 раніше вже притягався неодноразово до кримінальної відповідальності, в тому числі за кримінальне правопорушення, передбачене ст.332 КК України, проте знову вчинив цей самий злочин, в період не знятої і не погашеної судимості, що свідчить про те, що він відповідних висновків для себе не зробив і не бажає ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Колегія суддів вважає, що районний суд врахувавши все вищевикладене, зокрема, і ті обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляції, а також той факт, що до ОСОБА_6 раніше судом вже застосовувались положення ст.75 КК України, якими не було досягнуто мети по запобіганню вчиненню останнім злочинів в майбутньому, вірно прийшов до висновку про неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим правильно призначив обвинуваченому покарання за ч.3 ст.332 КК України саме у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_6 не може відбувати покарання із наявними у нього тяжкими захворюваннями, то на думку колегії суддів, це питання може бути вирішено в порядку звернення з поданням про звільнення останнього від покарання або від його подальшого відбування у зв`язку з хворобою, до суду на підставі ст.84 КК України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.01.2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді : ОСОБА_3
ОСОБА_2
Копія вірна: суддя