справа № 1 - 265 / 07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2007
року.

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Данчук
Л.А.

з участю
прокурора Чернеги Ю.П.

потерпілого ОСОБА_1

представника
ССД Нагорнюк Н.П.

законного
представника ОСОБА_2

захисника
адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Макотерти Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина
України, проживаючого по вул.Хутірська в с.Пересопниця Рівненського району
Рівненської області, з середньою базовою освітою, неодруженого, раніше не
судимого,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 в ніч на 21 липня 2007 року близько 02 год. 30 хв. з метою
крадіжки майна шляхом розбиття скла у зачинених на замок дверях водія та
подальшого їх відкриття, проник в автомобіль марки VOLKSWAGEN T4, що знаходився на
дорозі між с.Іскра та с.Пересопниця Рівненського району Рівненської області
напроти будинку рибака біля ставів ВАТ «Рівнерибгосп», де, зламавши руками
зачинену на замок кришку бардачка,
таємно викрав звідти майно володільця автомобіля ОСОБА_1, що тимчасово в
ньому зберігалось, а саме: чоловічу сумочку вартістю 31 грн. 50 коп., гроші в
сумі 120 грн. та мобільний телефон марки Samsung D600e вартістю
1286 грн. 35 коп. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв»язку «Київстар»
вартістю 25 грн., на рахунку якого було 22 грн., всього викрав майна на загальну
суму 1 484 грн. 85 коп.

Підсудний в
судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю.

По суті справи показав, що ввечері 20 липня 2007 року
близько 02 год. 30 хв.,
йдучи додому з клубу, на дорозі напроти будинку рибака, що знаходиться біля
ставів між с.Іскра і с.Пересопниця, він побачив бус білого кольору, який стояв
на правій стороні дороги в напрямку с.Іскра, в якому нікого не було. Тоді він
вирішив проникнути всередину і викрасти звідти, в разі наявності в ньому, гроші
та цінності. Він руками взяв скло за верхній край і намагався його витягнути з
дверки, однак воно зламалось і розсипалось, тоді він рукою зсередини відкрив
двері водія, заліз в кабіну і в той момент почув звук дзвінка мобільного
телефону, який знаходився у бардачку. Пластмасова кришка бардачка була закрита
на замок, але збоку під кришку він зміг засунути пальці рук і силою відкрити
її, виламавши замка з кришки. У бардачку
знаходились різні речі, в тому числі там була чоловіча сумочка з тканини
червоного кольору, з ручкою для носіння на плечі.

Він взяв
собі вказану сумочку, виліз з кабіни бусу, закрив двері, і пішов додому. Вдома
в сумочці виявив мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, гроші в
сумі 120 грн. ( 1 купюра номіналом 100 грн. і 2 купюри номіналом по 10 грн.), паспорт
громадянина України на ім»я ОСОБА_1 в обкладинці із шкірозамінника
світло-коричневого кольору, посвідчення водія, талон попереджень і медичну
довідку на ім»я ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та
довіреність на право управління ним.

З мобільного телефона
він вийняв сім-карту, зламав її та викинув у сміття біля грубки, оскільки
користуватися нею не мав наміру. Скільки було грошей на рахунку у телефоні, не
дивився. Мобільного телефона
і гроші в сумі 120 грн. він заховав у другій кімнаті в кишені своєї зимової
куртки, а сумочку з документами виніс на горище будинку і заховав серед старого
одягу. Близько 08 години наступного дня до нього додому прийшов потерпілий та
його друзі, яким він повернув все викрадене. Після того вони відвезли його до
міліції.

Коли він з буса викрадав сумочку, то вже знав, що там знаходиться мобільний
телефон, а також думав, що там є гроші. Про те, що в сумочці знаходяться
документи, він не знав.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина
підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв"язку з тим, що учасники судового розгляду не
оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються
дослідженими та встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони вважають,
що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не
потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у
добровільності та істиності його позиції немає. Підсудному роз"яснено, що
він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде
позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це,
підсудний настояв на істиності своєї позиції у визнанні вини і викладених
обставинах справи.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у скоєному
підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема даними протоколу огляду
місця події ( а.с.8-11 ), показами свідків ОСОБА_5 ( а.с.24 ), ОСОБА_6 -
вчителя підсудного ( а.с.26 ), ОСОБА_2, ОСОБА_7( а.с.25 ), даними висновку
судово-товарознавчої експертизи від 02.08.07 року ( а.с.38-42 ), протоколу
виїмки ( а.с. 33-35 ), речовими доказами ( а.с.44-46 ).

Потерпілий ОСОБА_1 показав, що в день крадіжки він на
нетривалий час відлучився від авто, а коли повернувся виявив розбите скло,
поламаний бардачок, у якому
відсутні мобільний телефон, барсетка з грошима та документами. Наступного дня
він приїхав до підсудного, який повернув йому викрадені речі.

Оскільки автомобіль є рухомим транспортним засобом, метою
використання якого є перевезення вантажу та пасажирів, і за своїм цільовим
призначенням не є сховищем для зберігання майна, тому така кваліфікуюча ознака
крадіжки як проникнення в сховище була зайвою, і суд погоджується зі зміною
обвинувачення, викладеного у постанові прокурора.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого
майна, тому його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

При обранні виду і визначенні міри покарання суд враховує, що злочин, в
якому обвинувачується підсудний, згідно ст.12 КК України є злочином середньої
тяжкості, він раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем
проживання та навчання, не працевлаштований, у його сім»ї, яка є неповною,
тяжке матеріальне становище.

Обставинами, що пом"якшують його покарання, суд визнає щире каяття,
сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не
встановлено.

Вищевказане свідчить про відсутність у підсудного стійкої установки на
антигромадське життя, а таку сукупність обставин суд вважає підставою для
застосування відносно підсудного ст.75, 104 КК України з покладенням на нього
певних обов'язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд
вважає, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, але в
умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів
кримінально-виконавчої системи.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує
характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного
основного покарання, обставин, що характеризують особу підсудного, середовище,
в якому він перебуває.

На підставі ст.75 КПК України з підсудного підлягає до стягнення вартість
проведеної судово-товарознавчої експертизи.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому
ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі
строком на один рік.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину
і виконає покладені на нього обов"язки.

Зобов»язати ОСОБА_4 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання,
періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в законну силу залишити
попередній -підписка про невиїзд.

Речові докази по
справі:

чоловіча сумочка, мобільний телефон марки Samsung d600e, паспорт
громадянина України ОСОБА_1, посвідчення водія ОСОБА_1, талон попереджень до
посвідчення водія, медична довідка ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію автомобіля
VOLKSWAGEN T4, реєстраційнний
НОМЕР_1 та довіренність на право керування автомобілем VOLKSWAGEN T4, які передані на
відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_1- залишити в нього.

Стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави 100 грн. 26 коп. за проведення
судово-товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом
15 діб з моменту його проголошення.