АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-350/07 Головуючий
Категорія ст. ст. 122 ч. 1,
44, ОВСІЄНКО
України, ст. 7, 282 Доповідач
в апеляційній інстанції
КПК України ЛІТВІНЦЕВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 _р. Колегія судців
судової палати в
кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ЩЕПОТКІНОЇ В.В.

суддів ЛІТВІНЦЕВА
В.М. , ЯТЧЕНКА М. О.

за
участю прокурора СВИЩ Л.А.

потерпілої ОСОБА_1

та звільненого
від кримінальної

відповідальності ОСОБА_2

та його
захисника ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції кримінальну
справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 8
лютого 2007 року, якою

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, пенсіонера,
інваліда Великої Вітчизняної війни другої групи, мешканця м.
Сміла, раніше не судимого, -звільнено
від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, через втрату на час розгляду справи
суспільної небезпечності ним, як
особи, у зв'язку із зміною обстановки.
Провадження по справі закрите на підставі
ст. 48 КК України і у
відповідності до ст. ст. 7, 282 КПК України.

Позов
потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної моральної шкоди на суму 1000 грн. залишений
без розгляду, залишивши за нею право на
звернення з цього приводу до суду в порядку цивільного судочинства.

Вирішена
доля речових доказів по справі -
палиці, якою було побито потерпілу;
її постановлено знищити.

Розглянувши
в загальному порядку у судовому засіданні із проведенням судового слідства
кримінальну справу з обвинувальним висновком щодо ОСОБА_2. суд встановив, що він 24
липня 2006 року близько
20 год. на вул.
. Леніна біля будинку №
98 в м. Смілі під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних
стосунків, умисно завдав ОСОБА_1декілька
ударів палицею по руках та тулубу,
завдавши потерпілій тілесні пошкодження середньої тяжкості у вигляді
закритого перелому правої ліктьової кістки,
синців зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча, в області тіла правої лопатки, передній поверхні середньої третини лівого
передпліччя. Дії ОСОБА_2. суд кваліфікував за ч. 1 ст. 122
КК України; останній винним себе визнав повністю і в скоєному щиро
розкаявся.

Оскільки
ОСОБА_2вчинив злочин середньої тяжкості,
притягується до кримінальної відповідальності вперше, характеризується за місцем проживання
виключно позитивно, має похилий вік та
незадовільний стан здоров'я, являється
інвалідом другої групи, добровільно
відшкодував потерпілій витрати на лікування та щиро розкаявся у вчиненому суд
дійшов висновку, що ОСОБА_2, як особа,
перестав бути суспільно небезпечним і його можливо звільнити від
кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки(

постанова
- а. с. 124-126;
друк.текст - а.
с. 127).

Підсудний
і представник його захисту просили суд закрити справу із зазначених
підстав, прокурор і потерпіла ОСОБА_1
заперечували проти цього(прот. с/з -
а. с. 123-123 зв.).

Ознайомлена
після цього з матеріалами справи 13.02., 15.02.07 p., а потім ще й 2.04., 19.04.07 року (а. с. 128,
129, 142) потерпіла
ОСОБА_1, використовуючи надане
ст. 12 КПК їй
право, звернулася з апеляцією(з
чисельними доповненнями до неї), в
якій, залишаючи поза уваги суть даного
рішення, його мотиви і правові підстави, не виказуючи конкретних прохань до суду
вищестоящої інстанції, виказує свою
загальну незгоду з рішенням про звільнення ОСОБА_2. від кримінальної
відповідальності, детально викриваючи
при цьому на її думку протизаконну діяльність слідчого, прокурора,
суду по даній справі, а також
самого ОСОБА_2 в інших конфліктних ситуаціях з нею та за участі інших його
спільників. Акцентуючи увагу на своїй любові до котів, яких ненавидить її сусід ОСОБА_2, потерпіла виказує своє обурення окремими
висловами останнього на її адресу, на
слідстві і в суді, вважаючи покази
підсудного брехливими, а його самого - психічно
ненормальною людиною(а. с
133, 134-136, 131, 132).

В своїх
запереченнях на апеляцію ОСОБА_2.
не заперечуючи правильності встановлених судом фактичних обставин
справи, доведеності своєї вини і
погоджуючись з мотивами та підставами звільнення його від кримінальної
відповідальності за побиття своєї сусідки ОСОБА_1, стверджує,
що остання своїми постійними образами та провокаціями сама підштовхнула
його до цього. Маючи вразливу нервову систему він тоді не стримався та заподіяв
потерпілій зазначені тілесні ушкодження,
але щиро розкаявся і відшкодував витрати на лікування ОСОБА_1 Остання ж
ніяким чином не бажає з ним примиритись,
постійно погрожує і скаржиться на нього. Просить постанову суду залишити
в силі(а. с 140).

Прокурор судове
рішення не оскаржив, своїх заперечень на
апеляцію потерпілої не представив. Натомість остання написала і подала до суду
«заперечення на заперечення», ОСОБА_2.,
називаючи їх брехнею (а. с. 145-146), а 16.04., 19.04.07 р. побажала в ' черговий раз
ознайомитись з матеріалами справи, щоб
«перевірити окремі деталі, які її
цікавлять»(а. с 147,
148) і така можливість була їй надана.

Через
це, а також у зв'язку із значним
поточним навантаженням судді-доповідача,
пов'язаним в тому числі із надходженням даної справи на апеляційну
перевірку з порушенням передбаченого ч. 2
ст.
354 КПК
України місячного терміну на її підготовку,
вперше призначений на 10.04.07
р. розгляд апеляції потерпілої не відбувся і постановою від 2.04.07 р. був
перенесений на 24.04.07 року.
Про нову дату розгляду апеляції учасники процесу повідомлені додатково(а. с 144).

В судове
засідання 24.04.07 р.
з'явилися, окрім прокурора, також потерпіла ОСОБА_1„ звільнений від
кримінальної відповідальності судом ОСОБА_2із захисником - сином
ОСОБА_3, що дає змогу за участі усіх
заінтересованих осіб провести апеляційний розгляд.

Судове слідство по даній справі судом не призначалося і не проводилося;
протокол

судового засідання не вівся.

Заслухавши
суддю-доповідача,
апелянта-потерпілу, яка, називаючи себе борцем за права усіх
скривджених і пригнічених, підтримала
апеляцію, детально інформувала суд про
злочинну діяльність свого сусіда і деяких працівників правоохоронних
органів, наполягаючи в кінцевому на їх
суворому покаранні і стягненні на її користь 1 тис. грн., завданої моральної

шкоди-;
прокурора, ОСОБА_2. із захисником про
відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляції, перевіривши доводи останньої та матеріали
самої справи щодо ОСОБА_2., колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи
скасування постанови суду через наступне.

Як
убачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції, отримавши від
прокурора кримінальну справу №
з обвинувальним висновком щодо ОСОБА_2.,
за участі всіх сторін в загальному порядку розглянув її у
судовому засіданні із проведенням.
повноцінного судового слідства(прот. с/з - а. с. 121-123). В тому числі у
повному обсягу дослідив зібрані і наявні у справі докази, з'ясувавши таким чином всі обставини
розглядаємої події.

Встановивши, що ОСОБА_2дійсно вчинив злочин проти здоров'я
ОСОБА_1, який кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, суд,
керуючись наданим йому ст. 48
КК України правом, дійшов
правильного висновку про те, що ОСОБА_2 В.Г.,
як особа, яка
вперше вчинила злочин середньої тяжкості,
свою вину визнав повністю і щиро розкаявся, про що свідчить, зокрема,
добровільне відшкодування ним витрат на лікування потерпілої, сам має похилий вік та незадовільний стан
здоров'я, позитивно характеризується за
місцем проживання, - перестав бути
суспільно небезпечним на час розгляду справи в суді і його можна звільнити від
кримінальної відповідальності. Тобто, за
висновком суду, ОСОБА_2вже сам зазнав
таких змін, що унеможливлюють вчинення
ним нового злочину.

В своїх висновках суд спирався на матеріали справи(а. с 41,
42, 44, 114-116,
117,

118), які мають, таким
чином, документальне своє підтвердження. .

Суд першої
інстанції дотримався встановленої законом
процедури(порядку) "
вирішення даного питання,
передбаченої ст. ст. 7,
7-1 ч. 2, 3,
12, 282 КПК України.
Зокрема, з'ясувавши думку всіх учасників
процесу, включаючи потерпілу
Кобилянську, зважуючи на згоду ОСОБА_2.
на закриття справи із зазначених,
нереабілітуючих його підстав.

постанова
суду достатньо вмотивована і конкретна,
в тому числі це стосується мотивів і підстав звільнення ОСОБА_2. від
кримінальної відповідальності, сутність
прийнятого рішення розкрита і зрозуміла,
сторони з ним ознайомлені. Доводи апеляції потерпілої протилежного
змісту - колегія
вважає безпідставними, а тому відхиляє.
Під час дослідження матеріалів справи порушень чинного законодавства, які тягли б до зміни чи скасування
постановленого місцевим судом рішення,
встановлено не було.

Якщо ж
така позиція потерпілої випливає із незадоволення судом її вимог про відшкодування
завданої злочином моральної шкоди в сумі 1
тис. грн.., згідно заявленого в суді 6.02.2007 року позову(а. с 94), то вона зберігає право на їх відшкодування в
цивільно-правовому порядку із звільненням від сплати державного мита( ст. 28
КПК), як це підставно зазначено у
постанові суду. Оскільки звільнений від кримінальної відповідальності ОСОБА_2не
є виправданим, а тому не звільнений по
закону від обов'язку відшкодовувати
завдані збитки.

Виходячи
з наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 ч. 2, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 8
лютого 2007 року про
звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію потерпілої ОСОБА_1 - без задоволення.