У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Гриціва М.І. та Таран Т.С.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 15 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Кіровоградської області на вирок
Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2006
року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, неодноразово судимий,

останній раз 9.08.2004 р. за ст. 185 ч. 2 КК України

на 2 роки позбавлення волі та звільнений

на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

засуджений:

- за
ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 3 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за
ст. 296 ч. 1 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 визначено чотири роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з двохрічним іспитовим строком і покладенням на нього обов'язків,
передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.

У апеляційному порядку справа не переглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за вчинення таких
злочинів.

4 грудня 2005 року близько 17-ої год. з метою викрадення чужого майна,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, він зайшов у двір ОСОБА_2, що по
АДРЕСА_1, де проник у сарай і викрав качура вартістю 35 грн. і алюмінієву миску
вартістю 20 грн.

ОСОБА_1 помітив ОСОБА_2 і почав кричати, щоб він випустив качура, але той
утримуючи викрадене, почав тікати з двору. Коли ОСОБА_2 його наздогнав, то
ОСОБА_1 викинув викрадене і з хуліганських спонукань, безпричинно завдав
потерпілому удари кулаком в обличчя та два удари ногою в тулуб, заподіявши
останньому легкі тілесні ушкодження.

У касаційному поданні заступник прокурора Кіровоградської
області ставить питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1 у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону і м'якістю покарання та
направлення справи на новий судовий розгляд. Вказує на невірну кваліфікацію дій
засудженого за ст. 296 ч. 1 КК України, посилаючись на відсутність у діях
ОСОБА_1 хуліганського мотиву. Вважає, що суд, приймаючи рішення про звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, своє рішення
належно не мотивував і не врахував того, що він вчинив два злочини проти особи
похилого віку, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та є раніше судимим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав
касаційне подання і просив його задовольнити, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання необхідно задовольнити частково.

Суд визнав
винним і засудив ОСОБА_1 за хуліганство, що супроводжувалось особливою
зухвалістю.

Проте
висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст.
296 ч. 1 КК України, є необгрунтованим.

Згідно ч. 1
ст. 296 КК України хуліганством є грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю
чи винятковим цинізмом.

Як видно з
матеріалів справи, дії ОСОБА_1 по заподіянню ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень
були зумовлені намаганням потерпілого припинити викрадення майна, а тому вони
не містили хуліганського мотиву.

Враховуючи,
що ОСОБА_1 заподіяння ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень охоплюються об'єктивною
стороною складу злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, вирок щодо
ОСОБА_1 в частині його засудження за ст.
296 ч. 1 КК України необхідно скасувати, а справу в цій частині закрити на
підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діянні складу даного
злочину.

Дії ОСОБА_1
за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 3 КК України кваліфіковані правильно.

При призначенні ОСОБА_1 покарання, суд
відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, який раніше судився, вчинив злочин в стані алкогольного
сп'яніння щодо особи похилого віку, характеризувався негативно, а також його
щире каяття, відсутність збитків, думку потерпілого, який йому пробачив.

Враховуючи вік ОСОБА_1, ступінь
тяжкості злочину та його наслідки, колегія суддів вважає правильним рішення
суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, у судових дебатах прокурор
також просив суд визнати
ОСОБА_1 винним у вчиненні даного злочину та обрати покарання у виді
чотирьох років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України.

За таких обставин підстав для
скасування вироку щодо ОСОБА_1 з мотивів м'якості призначеного йому покарання
немає.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора
Кіровоградської області задовольнити частково.

Вирок Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від
21 березня 2006 року щодо ОСОБА_1 в частині його засудження за ст. 296
ч. 1 КК України скасувати, а справу в цій частині закрити на підставі ст. 6 п.
2 КПК України за відсутністю в його діянні складу даного злочину.

Із цього ж вироку виключити посилання
суду про призначення ОСОБА_1 покарання на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 3 КК України до
покарання, призначеного судом першої інстанції, зі звільненням від нього
відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням упродовж двохрічного іспитового
строку і покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж
Кодексу.

С у д д і:

Ю.М. Кармазін М.І. Гриців
Т.С. Таран