Справа 1-160 2008р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

24
вересня 2008 року Снігурівський районний
суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Лисенко М. Є.,

при секретарі - Могили
О. О.,

за участю прокурора - Гамери Н. В.,

законного представника потерпілої -ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Кіровськ Луганської області, українка,
громадянка України, з середньою освітою, невійськовозобов'язана, не одружена,
не працююча, на утриманні має малолітню доньку-2005 року народження, не
судима, мешканка с. Поляна Снігурівського району Миколаївської області,

за ч.1.
ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2008 року близько 19 годин
30 хвилин, АДРЕСА_1 на ґрунті особистих
неприязних стосунків виникла сварка між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка перейшла в
бійку. Остання умисно схопила ОСОБА_3,
за вказівний палець лівої руки та почала його крутити.

Як наслідок потерпіла отримала тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм
тривалості розладу здоров'я -у вигляді перелому 2-го пальця лівої кістки зі
зміщенням.

В судовому засіданні підсудна вину в скоєнні злочину визнала повністю, а цивільний позов потерпілої про
відшкодування матеріальної шкоди частково, а моральну шкоду не визнала взагалі.

Підсудна відмовилась від дачі свідчень суду по суті справи, але погодилась
відповідати на запитання.

В ході досудового слідства підсудна показала, що дійсно 02.08.2008 року близько 19 годин 30 хвилин на ґрунті
особистих неприязних стосунків виникла сварка з ОСОБА_3, яка потім перейшла в
бійку. Вона умисно схопила останню за палець лівої руки та почала його крути і
як наслідок потерпіла отримала тілесне ушкодження. Події відбувались за місцем
проживання АДРЕСА_1. Вину визнала
повністю, щиро покаялась.

Підсудна просила суд про слухання
справи без дослідження доказів.

На підставі ч.3 ст. 299 КПК України та згодою
учасників процесу суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних
обставин справи оскільки вони ніким не оспорюються, а винність підсудної у
вчиненні злочину підтверджена, окрім її особистих зізнань, доказами, вказаними
в обвинувальному висновку.

Суд кваліфікує дії підсудної за ч.1 ст.122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження,
яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.
121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Призначаючи
покарання, суд враховує на характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, який віднесено до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу
підсудної, яка характеризується за місцем проживання задовільно, щире
каяття, визнання вини, першу судимість,
на утриманні має малолітню доньку.

Обставин, що
обтяжують відповідальність підсудної суд не вбачає.

На підставі
викладеного, суд вважає, що виправлення підсудної можливо без відбування
покарання у вигляді позбавлення волі, тому
призначає таке з застосуванням ст.75 КК України та покладенням
обов'язків за ст.76 КК України.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення
завданої матеріальної шкоди, заявлені цивільним позивачем, законного
представника потерпілої підлягають задоволенню
на підставі ст.1166 ЦК України, але частково у розмірі 829,40 копійок, як доведені матеріалами кримінальної справи.

ہ цивільний
позов, щодо відшкодування моральної
шкоди в сумі 1000 грн, суд вважає
таким, що підлягає до задоволення на підставі ст. ст 23,1167 ЦК України, з урахуванням глибини фізичних та душевних
страждань які отримала потерпіла від злочину, порушенням життєвих зв'язків та
тяжкості спричиненого їй тілесного
ушкодження, але разом з тим в меншій
сумі в розмірі 250 гривень, беручи до
уваги те, що підсудна не працює, на утриманні має малолітню доньку-2005 року
народження.

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч 1 ст.122 КК України та призначити покарання
у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування
призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину та виконає
обов'язки:не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально - виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи; і періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи за п.2.3.4 ст.76 КК України.

Стягнути з засудженої ОСОБА_2 на користь цивільного позивача, законного
представника неповнолітньої ОСОБА_3,-ОСОБА_1- 829,40 гривень на відшкодування
матеріальної шкоди та 250 гривень моральної шкоди, а усього -1079, 40 (одну
тисячу сімдесят дев'ять гривень сорок копійок).

Міру запобіжного заходу засудженій
залишити попередню-підписку про невиїзд до набрання вироку законної чинності.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду
через місцевий суд протягом 15-діб з моменту проголошення.

Головуючий