Справа № 461/2092/15-к
Провадження № 1-кс/461/1250/15
24.02.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м. ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржниці ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 23.12.2014 року старшого слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_5 ,
В обґрунтування скарги покликається на те, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки не дослідивши обставин проведення огляду місця події, слідчий відкинув усі зібрані, встановлені та зафіксовані в ході цієї процесуальної дії ідокази одним твердженням про те, що протокол складений не уповноваженою на це особою, а отже - не може бути прийнятим в якості доказу по справі, якщо він не відповідає повноті події, яка відбувалася. При цьому, слідчий посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду від 2012 року, у той час, як ця слідча дія проводилась у 2011 році. Таким чином, в ході додаткового розслідування необхідно встановити усіх осіб, які були на місці події, брали участь у цій слідчій дії та допитати по обставинах її проведення та встановлених в її ході даних. Необхідно також встановити, чи були присутні сторонні особи на місці події, чи були привідкриті двері в автомобілі ВАЗ, у якому виявлений згорток з грошима, чи мали можливість сторонні особи вплинути на непорушність досліджуваних в ході огляду місця події речей та змінити обстановку чи навмисно викривити її; з`ясувати, хто достеменно проводив огляд місця події, чи повідомлявся прокурор про затримання працівника міліції, чи виїжджав слідчий прокуратури для участі у цих першочергових слідчих діях та здійснити інші слідчі дії, спрямовані на усунення розбіжностей та встановлення об`єктивних обставин, які були на місці події. В разі наявності порушень вжити заходів до їх недопущення в подальшому.Також слідчим не встановлено ким, у зв`язку з чим та на які відеокамери здійснювалась відеофіксація огляду місця події та автомобіля, не усунуті розбіжності в хронометрії, не встановлено, чи здійснювались технічні паузи в ході зйомки та інші питання, які мають значення для правильного вирішення по справі. Таким чином, слід виявити, вилучити й оглянути ці відеокамери та записані матеріали, усунути розбіжності в хронометражі шляхом допитів осіб, які робили відеозйомку. Вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є незаконна та необґрунтована, а тому підлягає скасуванню, просить скаргу задовольнити.
В судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.
Під час судового розгляду скарги встановлено, що скаржником з поважних причин пропущено строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий підрозділ прокуратури направив їй постанову за колишньою адресою проживання - АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_3 вже тривалий час проживає, як вона стверджує, за іншою адресою, а саме - АДРЕСА_2 , оскільки не має свого житла, то помешкання винаймає. Органи прокуратури направили їй повідомлення за старою адресою, а отже, скаржниця не мала можливості своєчасно отримати постанову й ознайомитись із нею та прийняти рішення про її оскарження. Окрім того, скаржниця зазначає, що з 20-х чисел грудня 2014 року постійно перебувала у Львівській лікарні швидкої медичної допомоги біля своєї доньки, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, саме з цих причин не змогла ані своєчасно отримати постанову про закриття справи, ані подати на неї скаргу. В зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку поновити строк звернення до суду на оскарження вищевказаної постанови.
Також судом встановлено, що згідно вироку Стрийського міськрайонного суду від 18.05.12 року ОСОБА_6 , який обвинувачувався за ч.З ст. 364, ч.4 ст. 27, ч.І ст. 369 КК України виправдано та визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.І КК України та обрано покарання у виді 3 років обмеження волі, звільнивши від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки.
15.07.2013 року ухвалою колегії суддів апеляційного суду Львівської області через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2012 року про засудження ОСОБА_6 за ч.І ст.190 КК України скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.
30.05.2014 Стрийським міськрайонним судом Львівської області ОСОБА_7 винесено постанову про повернення кримінальної справи №181-0011 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.З ст.364, ч.4 ст.27, ч.І ст. 369 КК України на додаткове розслідування.
07.10.2014 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.05.2014 залишила без змін, а апеляцію прокурора без задоволення та матеріали кримінальної справи скеровано в прокуратуру Львівської області для проведення досудового розслідування. Так, старший слідчий слідчого відділу прокуратури Львівської області радник юстиції ОСОБА_8 за п.2 ч.1 ст.284 КПК України виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження відносно колишнього заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення Бориславського міського відділу ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 .
23.12.2014 року старший слідчий слідчого відділу прокуратури Львівської області радник юстиції ОСОБА_8 , відповідно до п.2 ч.І ст.284 КПК України, виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження відносно колишнього заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення Бориславського міського відділу ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 , встановивши, що серед усіх зібраних у справі доказів вини ОСОБА_6 , будь-яких інших належних та допустимих доказів не здобуто, окрім показань ОСОБА_3 , ОСОБА_10 про спілкування з ОСОБА_6 з приводу обговорення шляхів вирішення їх проблеми щодо зміни Бориславський міським судом Львівської області запобіжного заходу ОСОБА_11 .
Крім цього з постанови вбачається, що ОСОБА_3 не була введена в оману щодо призначення коштів, які вона збиралась передавати ОСОБА_6 . З її показань, вона мала намір їх передати для подальшого вручення судді, як хабар для відповідного вирішення справи її брата. Про обман можна було б говорити в тому разі, якби ОСОБА_6 , як начальник слідчого відділення, обіцяв сам здійснити якісь дії щодо кримінальної справи, яка вже не була у його провадженні, однак таких фактів слідством не встановлено. Навпаки, зазначено, що ОСОБА_3 знаючи про призначення коштів - усвідомлювала незаконність таких дій, відповідно говорити про те, що у цей час вона була введена в оману, юридично некоректно. Обман при вчиненні шахрайства передбачає відповідні дії - повідомлення завідомо неправдивої інформації, що обумовило передачу коштів, або ж бездіяльність - неповідомлення про відсутність підстав для передачі таких. Факт зайняття ОСОБА_6 вказаної посади та тривалий час роботи на цій посаді, аж ніяк не свідчить про обман, оскільки це відповідає дійсності. Таким чином, з наведеного не випливає наявність ні шахрайського обману, ні зловживання довірою як способів заволодіння ОСОБА_6 чужим майном.За таких обставин, на думку слідчого, ОСОБА_3 не може бути потерпілою в результаті вчинення злочину, кваліфікованому за ст.190 КК України.
Поряд з цим слідчим встановлено, що передача коштів ОСОБА_3 ОСОБА_6 відбувалась під повним контролем працівників правоохоронного органу та вказує на те, що за жодних умов ОСОБА_6 не мав можливості ними розпорядитись. Про наявність дій, які свідчать про шахрайське заволодіння коштами, можна було б стверджувати лише тоді, коли б затримання ОСОБА_6 відбувалось тоді, коли він одержав у буквальному розумінні гроші і здійснював, принаймні перші дії щодо них, однак такого слідством не встановлено, проте, органом досудового розслідування не встановлено взагалі факту отримання грошових коштів ОСОБА_6 , оскільки відповідно до протоколу огляду місця події грошові кошти виявлені під бардачком переднього сидіння пасажира завернутими в газету. Крім цього, згідно висновку хімічної експертизи №1120 нашарувань спеціальної хімічної речовини на дисках фільтрувального паперу, якими проводились змиви з рук ОСОБА_6 не виявлено (т.За.с. 87-88), при цьому, при огляді речей, одягу, автомобіля нашарувань спеціальної хімічної речовини не виявлено (т.1. а.с. 11-13). що спростовує факт одержання ОСОБА_6 грошових коштів, оскільки ОСОБА_3 після фізичного затримання ОСОБА_6 залишалась в салоні автомобіля впродовж тривалого часу та мала можливість вчиняти будь-які дії з попередньо ідентифікованими та наданими їй грошовими коштами.
З огляду на викладене, слідчим встановлено, що за таких обставин відсутні підстави для зміни кваліфікації дій з ч.4 ст.27, ч.І ст.369 КК України на ч.І ст.190 КК України в зв`язку з відсутністю ознак зазначеного складу злочину.
Також, як в ході досудового, так і судового слідства встановлено, що в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.І с.369 КК України, оскільки з показів як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 слідує, що ініціатива виходила саме від ОСОБА_3 та, відповідно, остання пропонувала допомогти їй у вирішенні питання про зміну запобіжного заходу її брату ОСОБА_11 , що свідчить про відсутність з боку ОСОБА_6 вчинення підбурення до давання хабара.
З такими висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові слідчий суд не погоджується, з наступних мотивів.
Згідно з ст. 94 ч.1 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Аналізуючи зібрані матеріали кримінального провадження у взаємозв`язку з викладеними доводами у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено не повно, зокрема: не допитано осіб, присутніх при огляді; не допитано осіб, які проводили фіксацію слідчих дій; не встановлено, чи проводилися негласні слідчі дії; не скеровано відповідних запитів до відповідних підрозділів Служби безпеки України, не усунуто розбіжності в показах осіб, які помічали грошові кошти шляхом допиту; не допитано особу, яка реєструвала і відправляла диск з відображенням негласних слідчих дій; .
Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,
Поновити строк звернення до суду.
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 23.12.2014 року старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 - задоволити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_12