Справа № 11а-158/2007 Головуючий
у і інстанції-Доля В.А.
Категорія: ч.1 ст.286 КК Украіни Доповідач- Збитковська Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007
року

Колегія
суддів судовоі палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
області в складі:

Головуючого -
Омельяненка В.І. Суддів- Збитковськоі Т.І.Шпинти М.Д. За участю прокурора
-Горбань. О.В. Засудженого- ОСОБА_1 Захисника - адвоката ОСОБА_2 Потерпілої -
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_3 на вирок
Рівнен­ського міського суду від 22
грудня 2006 року.

Цим
вироком ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уроженець м.Рівне, мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий,-

- засуджений за
ч.І ст.286 КК Украіни до штрафу в сумі 850
грн. без поз­бавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди-3021 грн.21 коп,500 грн.- за
надання юридичної допомоги та 10000
грн.- мо­ральної шкоди.

Судом вирішено питання щодо
речового доказу по справі.

Як
визнав доведеним суд, 9 липня,2006 року о 13 год.20 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем" шкода- Октавіа" НОМЕР_1, рухаючись зі сторони
вулиці Чорновола у напрямку вулиці Ювілейної в м.Рівне зі швидкістю 70-100 км/год.в порушення
Правил дорожнього руху, біля будинку № 112 по вул.Собор­ній виїхав на
пішоходний перехід, коли сигнал світлофора вказував йому на заборону руху, де
здійснив наізд на ОСОБА_3, спричинивши їй середньої тяжкості тілесні ушкодження
у вигляді уламкового внутрішньосуглобного пере­лому зовнішнього виростку лівоі
великогомілкової кістки зі зміщенням. осаднень в ділянці обох кінцівок,
закритоі черепно-мозковоі травми та забою м'яких тканин голови.

В. поданій на
вирок суду апеляції потерпіла ОСОБА_3 не оспорюючи кваліфікації дій засудженого
та призначеного покарання, вважає вирок неза­конним в частині стягнення на іі
користь моральної шкоди. Доводить, що суд, вирішуючи позов в цій частині, не в
повній мірі врахував тяжкість заподія­них ій фізичних і моральних страждань,
вимушені зміни в житті та неможли­вість надання належного материнського
піклування двом неповнолітнім дітям через постійне перебування на лікуванні.
Просить змінити вирок і стягнути з ОСОБА_1 на іі користь 50 000 грн. моральноі
шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача, потерпілу ОСОБА_3, яка підтримала свою апеляцію, засудженого
ОСОБА_1 та його захисника- адвоката ОСОБА_2 котрі вважають вирок законним і
обгрунтованим, думку прокурора про залишен­ня вироку без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції потерпілої, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Винність
ОСОБА_1 у вчиненому злочині підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів,
яким дана повна і правильна юридична оцінка,що не

заперечується в апеляції ОСОБА_3

Поряд з
цим, суд першоі інстанції, правильно встановивши фактичні обста­вини даноL справи і
"призначивши засудженому покарання в межах закону, при вирішенні
.цивільного позову ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди , належним чином не
дотримався роз"яснень, що містяться в п.9 Постано­ви Пленуму Верховного
Суду Украіни № 4 від 31.03.1995 року/ з
послідуючими

2

змінами"
Про судову практику в
справах про відшкодування моральноі /немайновоі/ шкоди.

Згідно
зазначеної Постанови,розмір
відшкодування моральноі шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу
страждань, яких зазнав по­зивач, характеру немайнових втрат/ іх тривалості,
можливості відновлення, тощо/. Зокрема, враховуються стан здоров"я
потерпілого, тяжкість вимуше­них змін у його життєвих стосунках, час та
зусилля, необхідні для віднов­лення попереднього стану.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 70-100 км/год. і
здійснив наізд на ОСОБА_3, коли вона переходила дорогу через пішоходний перехід
на дозволене світло світлофора.

В момент
ДТП ОСОБА_3.
ледве встигла відштовхнути від себе свою неповнолітню доньку- 1994 року народження
з метою уникнути наізду і на дитину.

Вирішуючи
питання відшкодування - моральноі шкоди на користь ОСОБА_3, суд, на думку
колегіі суддів, не врахував душевних страждань потерпілої, як матері, яка,
ризикуючи власним життям, сприяла уникненню наіз­ду на свою дитину.

Не в повній мірі
врахував суд і ту обставину, що ОСОБА_3. зазна­ла тяжких вимушених змін у
своєму житті: з приводу отриманих травм з 9
липня 2006 року по
даний час перебуває на лікуванні,
перенесла ряд опе­рацій, відчуваючи фізичний біль і страждання, у молодому віці
отримала другу групу інвалідності.

Крім того, як
мати двох неповнолітніх дітей- 1994
та 2003 року
народ­ження, за станом здоров"я не взмозі надати належний і необхідний
дітям догляд і материнське піклування.

Зважаючи на
викладене, колегія суддів рахує за можливе, відповідно до вимог ст.373 КПК
України, змінити вирок і збільшити суму стягнення, як моральноі шкоди, на
користь потерпілоі до двадцяти тисяч гривень.

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК Украіни, колегія суддів,-.

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілоі ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок
Рівненського міського суду від 22
грудня 2006 року
стосовно ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування
моральноі шкоди- змінити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 В решті
вирок суду залишити в рахунок
відшкодування моральноі шкоди 20
000/двадцять тисяч/грн.