Справа № 11-653-07 Головуючий у 1-й
інстанції: Копейка Т.О.
ст. 15, 115 ч. 1 КК Доповідач
апеляційної інстанції: Пісной І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:
головуючого Ржепецького О.П. суддів Тимошевського В.П., Пісного І.М. за участю
прокурора Брек Г.С.

потерпілих ОСОБА_1,
ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3 11 вересня 2007 року розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_4, потерпілих
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на вирок Баштанського районного суду Миколаївської
області від 12 липня 2007 року, яким

ОСОБА_4,

який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с

Моара - де -
Пятре, Дрокієвського району Молдова,

згідно ст.89 КК
України не судимий,

- засуджений за ст.15 ч.3, 115 ч.1 КК України
до 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1 10298 грн. 19
коп. та на користь ОСОБА_2 2301 грн.

Засуджений ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що 28 березня
2007 року, після 21 години, в стані алкогольного сп'яніння, в приміщенні
будинку потерпілого ОСОБА_1,
що в. Якине, Баштанського району Миколаївської області, по вул.Сівкова, 46,
на грунті особистих неприязних стосунків, з метою вбивства, наніс ОСОБА_1 удар молотом в
ліву тім'яну частину голови. З

причин що не залежали
від його волі, ОСОБА_4 не довів свій умисел до кінця, оскільки Рублевська та
Байбаров відібрали молот, а ОСОБА_6 винесла його з дому. Продовжуючи свій
злочинний намір ОСОБА_4 наніс удари ногою та рукою поголові потерпілому, а
після того як Рублевська стала голосно кричати, він зник з місця події.
Вказаними діями засудженого потерпілому спричинено перелом тім'яної кістки, що
є тяжкими тілесними ушкодженнями.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просить вирок змінити, перекваліфікувавши
його дії на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі
перевищення меж необхідної оборони. Посилається на те, що умислу на вбивство не
мав, а в разі наявності такого умислу довести до кінця його йому ніхто не
заважав. Вказує, що потерпілий сам погрожував вбивством, намагаючись нанести
удар ножем. Крім того просить не позбавляти його волі оскільки він не судимий,
в сім'ї з п'яти дітей він єдиний годувальник, а вчинений злочин не є тяжким.

Потерпілі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в своїх апеляціях просять вирок скасувати, а справу направити на
додаткове досудове розслідування. Посилаються на односторонність та неповноту
досудового та судового слідства. Вважають, що ОСОБА_4 діяв не один, а у
співучасті з ОСОБА_5, який на їх думку є організатором злочину, та ОСОБА_6.
Крім того не погоджуються з сумами стягнутої шкоди, вважаючи їх замалими. З
апеляцією засудженого не погоджуються.

Заслухавши доповідь судді; потерпілих та їх представника в підтримання
своїх апеляцій, які наполягали на тому що ОСОБА_4 на їх думку діяв у змові з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому просили вирок скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування; прокурора, ввжавшого вирок законним та обгрунтованим,
та який є вмотивованим, а тому просившего
про залишення апеляцій без задоволення; перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини засудженого у вчиненні вказаного у
вироку злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за обставин
встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені
дослідженими в судовому засіданні доказами, детальний аналіз яких наведений у
вироку.

Доводи засудженого ОСОБА_4. про те що він лише перевищив межі необхідної
оборони колегія суддів розцінює як безпідставні, такі що суперечать дійсним
обставинам справи та спростовуються здобутими доказами.

Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 саме з метою вбивства наносив
удари потерпілому ОСОБА_1.
Про це свідчать його дії, які він і сам не заперечує, - що він наносив удари
молотом по голові потерпілому, тобто важким металевим предметом в життєво
важливий орган та спричинив перелом тім'яної кістки. Такі ушкодження є опасними
для життя, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи. Крім того
він наносив удари потерпілому руками та ногами, що також свідчить про умисел на
вбивство.

З матеріалів справи, зокрема показань свідків та
потерпілих, убачається, що саме завдяки діям Рублевської та Байбарова
засуджений не зміг довести

умисел
до кінця, оскільки вони забрали молот у ОСОБА_4а, а ОСОБА_6 винесла його з
дому.

Ці ж обставини свідчать про відсутність єдності умислу на вбивство у
ОСОБА_4а з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки останні не тільки не сприяли діям
засудженого направленими на вбивство, а навпаки перешкоджали таким діям. Тому
підстави для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування
- відсутні.

Дані про погрози ножем ОСОБА_1
ОСОБА_4у, або ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 до нанесення ударів молотом - відсутні. В
матеріалах справи містяться лише дані про такі дії потерпілого під час
зникнення ОСОБА_4а з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з дому ОСОБА_1. Тому безпідставні
доводи засудженого про перевищення ним меж необхідної оборони.

Покарання призначене у повній відповідності до вимог ст.65 - 67 КК України
з урахуванням особливої тяжкості вчиненого, даних про особу засудженого, який
характеризується посередньо. Хоча суд і не послався у вироку на ту обставину,
що ОСОБА_4 живе в багатодітній сім'ї, але в зв'язку з тим, що покарання,
передбачене ч.1 ст. 115 КК України призначене йому мінімальне, - підстави для
його пом'якшення з урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого та
обтяжуючої обставини - знаходження в стані алкогольного сп'яніння - відсутні.

Цивільні позови потерпілих вирішені у відповідності з
вимогами матеріального та процесуального закону з урахуванням матеріальних
витрат на лікування ОСОБА_1 та моральних страждань у зв'язку з вчиненим
відносно нього злочином. Подальші витрати та відшкодування подальших моральних
страждань можуть бути стягнуті в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин вирок належить залишити без зміни, а апеляцію без
задоволення.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляції засудженого ОСОБА_4., потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської
області від 12 липня 2007 року відносно ОСОБА_4 - без зміни.