У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Кривенди О.В., Кузьменко
О.Т.

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

захисників

ОСОБА_3, ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_1

та потерпілої
ОСОБА_2

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 1 березня 2007 року
кримінальну справу за касаційною
скаргами засудженого ОСОБА_1,
його захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та законного представника-його матері ОСОБА_5
на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 2 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець та мешканець
АДРЕСА_1,

несудимий

засуджений:

- за ч.3 ст.15 і п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 8 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 187 КК
України на 4 роки позбавлення волі, а на
підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів 8 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1,
а в разі відсутності у нього достатніх
коштів, з його матері ОСОБА_5:

- на користь потерпілої ОСОБА_2 9000 грн. на відшкодування моральних збитків;

- на користь
Полтавської обласної клінічної лікарні 2047 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_2;

- судові витрати 410
грн.06 коп.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
розбої і замаху на вбивство з метою
приховати попередній злочин.

Як визнав встановленим суд, 31
січня 2006 року, близько 13-ої години ,
неповнолітній ОСОБА_1, повертаючись зі школи додому, в безлюдному місці, між
селами Лісок та Макухівка Полтавського району, зустрівши ОСОБА_2, 1984 року народження, ученицю
ІНФОРМАЦІЯ_2, вирішив вчинити на неї розбійний напад і заволодіти
її майном.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1, розминувшись з потерпілою, пішов за нею. Наздогнавши потерпілу, з метою заволодіння її майном, із
значною силою, умисно завдав їй палицею, яку знайшов по шляху руху, удар по потиличній частині голови. Після отриманого удару потерпіла
повернулася обличчям до ОСОБА_1 та, зрозумівши його намір, намагалася втекти від нього, але той завдав їй ще один удар палицею по голові,
внаслідок чого ОСОБА_2
впала спи­ною на сніг.

Скориставшись тим, що потерпіла впала
і випустила сумку, ОСОБА_1 під­няв її та витягнув з неї 20 грн., пластикову
карку “Приват-банку" із залишком на рахунку 4 грн. 02 коп., які знаходилися в гаманці,
після чого пластикову картку ви­кинув, а
гроші привласнив. ОСОБА_2 в цей час втратила свідомість.

Розуміючи, що потерпіла знаходиться
в непритомному стані, ОСОБА_1, з метою
приховання своїх злочинних дій, які виразилися в розбійному нападі і продо­вжуючи
злочинну діяльність, маючи намір
позбавити ОСОБА_2 життя,
відтягнув її на значну відстань від стежки до лісосмуги, де у ріллі, без верх­нього
одягу, при температурі повітря до 5
градусів морозу, прикидав її снігом,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажа­ючи її смерті.

Однак, свій злочинний намір
ОСОБА_1 не зміг довести до кін­ця
з причин, що не залежали від його волі, оскільки у цей час із лісосмуги, з боку
с. Макухівки вийшов громадянин ОСОБА_5, котрий, побачивши, як ОСОБА_1 тягнув потерпілу ОСОБА_2 до лісу, а потім прикидав її снігом,
вирішивши з'ясувати що відбувається, і став його переслідувати. А,
затримавши ОСОБА_1, разом з ним звільнив потерпілу з-під снігу, одягнув її і привів у в
приміщення магазину с. Макухівка, де останній була надана первинна медична допомога і звідки вона була
доставлена в медичний заклад м. Полтави
автомобілем "швидкої допомоги ".

]

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1
щодо потерпілої ОСОБА_2 останній були заподіяні вказані у вироку тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії середньої
тяжкості.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
вказує
на те, що суд без достатніх підстав визнав його винним у вчиненні злочинів щодо потерпілої ОСОБА_2 , в тому числі й у замаху на умисне
вбивство останньої, мотивуючи тим, що досудове слідство і судовий розгляд у
справі проведено неповно і однобічно, з обвинувальним ухилом, упереджено та з
порушенням процесуального законодавства. Твердить, що його засуджено за
злочини, яких він не вчиняв і у справі відсутні докази його винуватості.

На
його переконання, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,
грунтуються на сумнівних доказах і припущеннях, а також на показаннях
потерпілої та свідка ОСОБА_5, які обмовили його. Вказує також на те, що суд не
дав належної оцінки його показанням, які він давав в стадії досудового і
судового слідства, не взяв до уваги докази, які могли вплинути на висновки
суду, не дослідив обставин, які мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

З
урахуванням таких приведених доводів просить суд касаційної інстанції, за
змістом скарги, скасувати вирок і справу щодо нього закрити за недоведеністю
його участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Захисники ОСОБА_3, ОСОБА_4 та законний
представник засудженого-його мати ОСОБА_5, по суті, приводять такі ж доводи
невинуватості ОСОБА_1 і порушують, за змістом касаційних скарг, питання аналогічного змісту.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисників на підтримання
касаційних скарг, міркування прокурора і потерпілої про законність та
обгрунтованіть вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні таких слід відмовити.

Висновки
суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні вказаних
злочинів щодо потерпілої ОСОБА_2 є обгрунтованими.

Перевіркою
матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства та судом у даній
справі дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на
всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин справи.

Викладені
у вироку висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів щодо потерпілої ОСОБА_2, за обставин, встановлених судом і детально
наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з
урахуванням усіх об'єктивних і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних
обставин події і грунтуються на зібраних у справі та детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності
та взаємозв'язку.

Суд
ретельно перевіряв у судовому засіданні доводи ОСОБА_1, аналогічні тим, що
викладені у касаційних скаргах, про те, що він не причетний до злочинів щодо потерпілої ОСОБА_2

Викладені
у вироку мотиви про визначення цих доводів безпідставними, направленими на
уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне, колегія суддів знаходить
обгрунтованими, такими, що відповідають матеріалам справи.

Суд
правильно, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаних злочинів
щодо потерпілої ОСОБА_2, послався на показання останньої як в стадії досудового
слідства, так і в судовому засіданні про те, що саме ОСОБА_1 вчинив вказані у
вироку злочини щодо неї.

Як
свідчать матеріали справи, у потерпілої
ОСОБА_2 не було підстав для обмови ОСОБА_1 Вона в стадії досудового
слідства і в суді неодноразово давала ті
показання, якими суд обгрунтував свої висновки. У справі не встановлено також
даних, які б свідчили про одержання цих показань обманним чи будь-яким іншим
протиправним способом. З урахування наведеного, давши відповідну оцінку
показанням потерпілої на початковій стадії досудового слідства безпосередньо
після заподіяння їй тілесних ушкоджень з втратою свідомості, виходячи з її
фізичного та емоційного стану, суд вірно
обгрунтував свої висновки у вироку показаннями
потерпілої, які вона давала в подальшому, визнавши їх достовірними,
такими, що відповідають матеріалам справи. А отже, доводи засудженого з цього
приводу у касаційні скарзі є безпідставними.

крім того, ці показання
потерпілої ОСОБА_2 знаходяться у повній відповідності з іншими
доказами, які суд дослідив у судовому засіданні. Вони підтверджуються показаннями
ряду вказаних у вироку свідків, зокрема, ОСОБА_5, у якого, як свідчать
матеріали справи, не було підстав для обмови ОСОБА_1, про що йдеться у
касаційних скаргах, про те, що він був очевидцем, як ОСОБА_1
тягнув потерпілу до лісу і прикидав її снігом, а, помітивши
його(свідка), став тікати до лісу, цей свідок також стверджував, що привівши
ОСОБА_1 додому, виявив у нього 12 грн., хоча, зі слів матері, стало відомо,
що вона давала йому в той день лише 2
грн.; висновками численних експертиз, в тому числі й судово-медичної і психолого-психіатричної про характер і локалізацію заподіяних
потерпілій тілесних ушкоджень та їх
тяжкість, а також сприйняття нею того, що з нею трапилось, й навколишнє
оточення після заподіяння їй тілесних
ушкоджень; показаннями самого засудженого у власноручно написаних поясненнях, а
також в суді в присутності адвоката під час обрання щодо нього запобіжного
заходу, про те, що саме він вчинив вказані злочини щодо потерпілої ОСОБА_2, при
цьому суд, обгрунтовуючи свої висновки цими показаннями, ретельно перевіряв
доводи засудженого , аналогічні тим, що викладені у його касаційній скарзі про
те, що в стадії досудового слідства до нього застосовувались недозволені методи
ведення слідства, а тому він обмовив
себе, а викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними,
направленими на уникнення винним відповідальності за скоєне, судова колегія
розцінює аргументованими, такими, що відповідають матеріалам справи;
матеріалами огляду місця події та виявлення речових доказів, а також даними
протоколів інших слідчих дій.

Як
свідчать матеріали справи, у ОСОБА_1 не було підстав
для самообмови. Не встановлено також даних, які б свідчили
про одержання цих показань, якими суд обгрунтував свої висновки, обманним чи
будь-яким іншим протиправним способом.

Суд, з'ясувавши причини зміни ОСОБА_1 показань
і давши даній обставині у вироку відповідну оцінку, вірно обгрунтував свої
висновки у вироку його зізнавальними показаннями, визнавши їх достовірними,
такими, що відповідають матеріалам справи. А отже, доводи засудженого з цього
приводу у касаційні скарзі є безпідставним

давши
цим та іншим вказаним у вироку доказам оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку,
суд обгрунтовано прийшов до висновку про те, що саме ОСОБА_1 вчинив розбійний
напад на потерпілу ОСОБА_2, а потому, з метою приховання попереднього
злочину-замах на вбивство потерпілої.

Вирішуючи питання про зміст і
направленість умислу ОСОБА_1 щодо
потерпілої ОСОБА_2 після вчиненого
розбою щодо останньої, суд виходив із сукупності всіх конкретних обставин
справи. Сам характер його дій, після того як під час нападу на потерпілу вона
втратила свідомість, він відтягнув її на значну відстань від стежки до
лісосмуги і, при температурі повітря до 5 градусів морозу, прикидав потерпілу, яка перебувала без верхнього одягу, снігом, свідчить, що він
діяв активно, з умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_2, з метою
приховати попередній злочин. Маючи намір залишити непритомну потерпілу на
морозі без верхнього одягу, він безперечно усвідомлювали що позбавить її життя
і бажали цього, тобто діяли з прямим умислом на вбивство.

Однак
свій злочинний намір він не довів
до кінця з причин, що не залежали від
його волі, оскільки був замічений ОСОБА_5, який припинив злочинні дії і надав потерпілій
першу допомогу, а потому їй була надана медична допомога у лікарні. А отже, суд
цілком обгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_1 як незакінчений замах на вбивство з метою приховати інший злочин.

Як
вбачається з матеріалів справи, органами досудового слідства і судом досліджені
всі обставини справи, які могли мати значення для прийняття правильного рішення
у справі. при перевірці справи у
касаційному порядку істотних порушень вимог КПК України, які вплинули, або
могли вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_1,
як і на правильність кваліфікації його
дій, не встановлено. Висновки суду грунтуються на доказах,
зібраних з дотриманням процесуального порядку їх збирання.

Виходячи з доказів, які були перевірені
в судовому засіданні, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 за ч.1
ст. 187, ч.3.ст.15 і п. 9 ч. 2 ст. 115
КК України.

Що
стосується призначеної йому міри покарання, то вона є справедливою, відповідає
вимогам ст. 65 КК України, підстав для скасування чи зміни вироку в цій частині
також немає.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 395-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1, його захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4
та законного представника-його матері ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Полтавської області
від 2 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Пивовар В.Ф. Кривенда О.В. Кузьменко О.Т.