Справа №489/6493/13-к 05.01.2015 05.01.2015 05.01.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05 листопада 2014 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, обвинуваченого за ст. 186 ч.2 КК України,
секретаря ОСОБА_6
судового розпорядника ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Провадження № 11-кп/784/788/14 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.186 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у скоєні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.

2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що ОСОБА_5 визнав вину у скоєному злочині, щиро розкаявся, є особою молодого віку, сирота. На думку апелянта, обставиною, що пом`якшує покарання є активне сприяння розкриттю злочину. Зазначає, що ОСОБА_5 скоїв злочин один, без участі іншої особи, а тому в його діях відсутня кваліфікуюча ознака - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. При цьому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2013 року, приблизно о 06 год. 30 хв., ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, знаходячись біля будинку № 19-В по пр. Миру в м.Миколаєві, діючи з корисливих мотивів, з застосуванням фізичного насильства, що виразилось в нанесені удару в область голови ОСОБА_10 , шляхом ривку, відкрито викрали золотий ланцюжок потерпілого вартістю 2749 грн. 50 коп.

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Доводи захисника про те, що злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 без участі іншої особи, є неспроможними.

Як вбачається з показань обвинуваченого, він не заперечував, що відкрито викрав у потерпілого золотий ланцюжок. При цьому пояснив, що відпочивав в барі разом зі своїм випадково знайомим. Між потерпілим та його знайомим в барі почався конфлікт, внаслідок чого останній пішов за потерпілим, коли той вийшов з бару. Щоб упередити злочин, він ( ОСОБА_11 ) пішов за знайомим та наздогнав його вже біля потерпілого, якого вдарив по голові. Вони почали штовхатись і коли потерпілий тримав його за рукав, він побачив на його шиї ланцюжок, який зірвав, і побіг до свого знайомого.

Разом з тим, твердження ОСОБА_5 та його захисника про те, що він діяв самостійно спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, 25.09.2014 року, коли він повертався з бару додому, то його хтось вдарив по голові. Нападників було двоє. Одного з них він схопив за рукав і став утримувати. З обличчя текла кров. Той, хто його утримував, зірвав у нього з шиї золотий ланцюжок. На деякий час в нього запаморочилась голова і він відпустив нападника, як він пізніше дізнався ОСОБА_5 . Той побіг до іншого хлопця, який махав ОСОБА_5 та говорив скоріше тікати.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну оцінку вказаним показанням потерпілого ОСОБА_10 про те, що грабіж щодо нього було вчинено двома особами. Підстав ставити під сумнів показання потерпілого, апеляційний суд не вбачає. Крім того, з показань обвинуваченого слідує, що він дійсно був разом зі своїм знайомим, який в момент злочину був поруч та чекав його.

Таким чином, обставини скоєння кримінального правопорушення та характер дій ОСОБА_5 та іншої особи вказують на те, що їх дії були спільними і вони діяли за попередньою змовою.

Тому, доводи апелянта про те, що виноски суду щодо виключення з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, не відповідають фактичним обставинам справи і є неспроможними.

Що стосується покарання, при його призначенні суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував тяжкість скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких та дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 раніше тричі судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, підтримує стосунки з особами, схильними до скоєння злочинів, не працює.

Суд обґрунтовано врахував і те, що збитки обвинуваченим не відшкодовані.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку та сиротою, в даному випадку, не є підставами для призначення йому іншого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Посилання захисника на необхідність визнання обставиною, що пом`якшує покарання активного сприяння розкриттю злочину, є неспроможними.

Згідно ст. 66 КК України, активне сприяння розкриттю злочину означає, що винувата особа добровільно своїми активними діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні обставин скоєння злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Як встановлено судом, злочин було вчинено двома особами, одна з яких не встановлена. В ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що скоїв злочин один. Тобто, ніяких активних дій, направлених на допомогу органам досудового розслідування або суду встановити іншу особу, причетну до злочину, ОСОБА_5 не вчиняв.

З урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку, про що йде мова в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05 листопада 2014 року відносно ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3