ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №667/10893/14-к за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працює, раніше судимий: 07.05.2010 Комсомольським районним судом м. Херсона за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.12.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст.69,71,186 ч.2 КК України до 6 місяців 2 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4

потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник обвинуваченого: адвокат ОСОБА_7

встановив:

ОСОБА_3 в період часу з 17:00 06.11.2014 до 08:30 07.11.2014 року, перебуваючи біля будинку №15, розташованого по вулиці Куліша м. Херсона, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, а саме через відкриті двері з боку водія, незаконно проник до автомобіля ВАЗ року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1596 сірого кольору з реєстровим номером ВТ 0951 ВА, який зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Херсона 14.12.2012 року, згідно висновку експерта №3654 від 22.11.2014 НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області загальною вартістю 69 796,30 гривень, в якому шляхом зламування запалювальних дротів та їх перемикання один з одним привів у дію двигун автомобіля після чого спрямував автомобіль у напрямку Білозерського району, Херсонської області, в результаті чого незаконно заволодів автомобілем, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 14.12.2012 року, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебував згідно довіреності від 31.10.2013 у користуванні її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказане кримінальне правопорушення визначене ч.2 ст.289 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав, визнав пред`явлені потерпілими цивільні позови, від дачі показань відмовився.

Обставини вчинення обвинуваченим злочину та розмір причиненої матеріальної шкоди також підтверджуються наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; письмовими доказами протоколом огляду місця події, висновком експерта від 22.11.2014 року №3654.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що автомобіль він завжди залишав біля будинку. у якому проживає, - АДРЕСА_3 . Залишивши звечора (в четвер) 06.11.2014 року автомобіль біля вказаного будинку, вранці (п`ятницю) виявив, що автомобіля біля будинку немає. Потерпілий повідомив міліцію, після чого на місце події прибули працівники міліції. Пізніше автомобіль йому був пред`явлений на штраф площадці. Автомобіль був обгорілий, потерпілий упізнав автомобіль по характерних пошкодженнях, які були в автомобілі до його викрадення.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він є сусідом потерпілого і завжди бачив, що той ставить під будинком по АДРЕСА_3 автомобіль ВАЗ сірого кольору Одного разу він повертався додому і побачив біля будинку працівників міліції, йому пояснили, що був викрадений автомобіль потерпілого.

Свідок ОСОБА_9 показав, що восени 2014 року в період осінніх канікул він із знайомими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 під ранок біля п`ятої години поверталися пішки із Білозерки з дискотеки. Між селами Первомайським та ОСОБА_17 зупинився автомобіль ВАЗ сірого кольору, за кермом якого був обвинувачений, і запропонував їх підвезти. На питання свідка чий це автомобіль обвинувачений пояснив, що взяв автомобіль у знайомого. Обвинувачений підвіз їх додому в с. Велетень, після цього свідок обвинуваченого не бачив. Через деякий час до школи приїхали працівники міліції і почали розпитувати чи підвозив обвинувачений їх на автомобілі, повідомивши, що обвинувачений викрав автомобіль;

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 дали аналогічні показання щодо обставин підвезення обвинуваченим автомобілем ВАЗ, пояснивши, що подія відбувалася восени 2014 року із четверга на п`ятницю, точної дати не запам`ятали.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.11.2014 року автомобіль ВАЗ 2115 знаходився на дорозі в с. Ромашкове Білозерського району Херсонської області, біля багажника автомобіля знаходяться табличка з д/н НОМЕР_3 , внаслідок горіння панель приборів в автомобілі відсутня. В салоні автомобіля знаходиться металевий каркас передніх та заднього сидінь. Частини двигуна були пошкоджені внаслідок горіння, частково сплавлений акумулятор, наявні сліди копоті. Виявлено номер кузова НОМЕР_4 (8). В багажнику автомобіля знаходиться проволока, продовжує горіти вогонь, погашений водою.

Згідно висновку експерта від 22.11.2014 року №3564 ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21540, д/н НОМЕР_3 сірого кольору, на момент вчинення незаконного заволодіння 07.11.2014 року складає 69796.30 грн.

Згідно Акту амбулаторної судово-психологічної експертизи №105-2014 року сума матеріального еквівалента моральної шкоди, причиненої потерпілому ОСОБА_5 в результаті умисних дій по незаконному заволодінню автомобілем складає 12180 грн.

Згідно Акту амбулаторної судово-психологічної експертизи №104-2014 року сума матеріального еквівалента моральної шкоди, причиненої потерпілій ОСОБА_6 в результаті умисних дій по незаконному заволодінню автомобілем складає 24360 грн.

Показання свідка ОСОБА_20 не підтверджують і не спростовують жодну обставину кримінального правопорушення.

Від свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 прокурор відмовився.

Висновок експерта науково-дослідного експертно криміналістичного центру при УМВС України в Херсонській області від 02.12.2014 №1901-х не підтверджує і не спростовує жодну із обставин кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.223 КПК України підставами для проведення слідчої дії (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Виходячи із вимог вказаної норми закону, призначення експертизи, як і інші слідчі дії, повинно мати на меті підтвердження якоїсь обставини кримінального правопорушення.

Залучення експерта відповідно до ст.243 КПК України є слідчої дією.

В даному випадку у постанові слідчого не зазначено з якою метою призначається фізико-хімічна експертиза (а.с.111-112).

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно змісту вказаної статті в постанові слідчого про призначення фізико-хімічної експертизи повинно було бути чітко зазначено для встановлення якої конкретно обставини, що має значення у кримінальному провадженні, призначається експертиза.

У постанові слідчого зазначено, що експертиза призначається, оскільки для проведення даної експертизи необхідні спеціальні знання (а.с.111. останній абзац).

Із постанови слідчого незрозуміло для чого було встановлювати чи є на вилученому з місця події об`єкті сліди нафтопродуктів.

З урахуванням наведених обставин суд вважає, що експертизу було призначено та проведено без будь-якої мети, необхідності у її проведенні не було, і відповідно висновком експерта не було встановлено жодної обставини, яка має значення і підлягає доказуванню у зазначеному кримінальному провадженні.

Протокол слідчого експерименту від 10 листопада 2014 року є недопустимим доказом з наступних підстав.

Слідчий експеримент 20 листопада 2014 року проведено за участю ОСОБА_3 як із свідком, який надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим, що відповідно до п.6 ч.2 ст.87 КПК України є істотним порушенням прав та свобод людини, і згідно ч.1 ст.87 КПК України такий доказ є недопустимим.

Оцінивши в сукупності всі докази у справ, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 є винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, що завдало значної матеріальної шкоди.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_24 за ч. 2 ст. 289 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив даний злочин, маючи непогашену судимість за вчинення попереднього злочину, але визнав вину у скоєному діянні.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного ним діяння, готовності нести відповідальність за вчинене, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено відповідно до санкції ч.2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі, але у розмірі ближчому до мінімального, визначеного санкцією ч.2 ст.289 КК України

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

З обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню матеріальна шкода, яка складається із вартості знищеного автомобіля - 69796.30грн., та моральна шкода у розмірі 24360 гривень, а на користь потерпілого ОСОБА_25 моральна шкода у розмірі 12 180 гривень.

З обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати, які відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України складаються із витрат на залучення експертів для проведення автотоварознавчої експертизи (614,90 грн.) та судово-психологічних експертиз (448,33 грн.).

Процесуальні витрати по залученню експерта для проведення фізико-хімічної експертизи у розмірі 393,12 гривень стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки судом встановлено, що фізико-хімічна експертиза призначалася слідчим без будь-якої мети, необхідності у її проведенні не було.

Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд,-

засудив:

Визнати винним ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання відповідно до ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді шести років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально- виправній установі закритого типу.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з дати затримання 10 листопада 2014 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 69796 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 30 копійок та моральну шкоду у розмірі 24360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1063 (одна тисяча шістдесят три) гривні 23 копійки.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку.

Суддя:ОСОБА_1