Єдиний унікальний номер 725/6764/14-к
Номер провадження 1-кп/725/272/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2014 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про визнання винуватості по кримінальному проваджені зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000144 від 20.11.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, українцем, уродженцем м.Івано-Франківськ, проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у серпні 2014 року вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_4 з 30.10.2013 року проходить військову службу за контрактом на посаді старшого навідника військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 у військовому званні «солдат».
Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, а також додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст.6 Статуту, командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Статтею 30 Статуту передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Водночас, відповідно до статті 128 Статуту рядовий (матрос) зобов`язаний точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
14.08.2014 року о 08 год. 30 хв. на території військової частини п.п.В0377 за адресою АДРЕСА_2 , командиром зазначеної вище військової частини до військовослужбовців було доведено наказ №74 від 14.08.2014 року щодо вибуття до інших військових частин для подальшого проходження служби.
Проте, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 11, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 №74 від 14.08.2014 року він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області до нового місця служби (військова частина пп НОМЕР_3 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути убуття за межі Чернівецької області біля 08 год. 30 хв. 14.08.2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відчуваючи свою безкарність, умисно, не виконав зазначений вище наказ та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не прибув.
Таким чином, аналізуючи всі наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.402 ч.1 КК України, тобто непокора, тобто інше невиконання наказу.

Під час підготовчого судового засідання від старшого прокурора військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_5 надійшла угода про визнання винуватості, укладена 24.11.2014 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України.

Крім того, під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 (шести) місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% грошового забезпечення у дохід держави.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.402 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказував на те, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним із прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, суд переконався, що угода про визнання винуватості, укладена між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена судом.

Так, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як було встановлено судом, кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, вчиненим правопорушенням шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України і зрозумів, роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомив наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненні злочину; особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, його молодий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.100, ч.1 ст. 314, ч.4 ст.469, ст.ст. 472, 473 ч.2, п.п.1, 3, 4 ч.4 ст.474 та ст.475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.11.2014 року у кримінальному провадженні за №725/6764/14-к, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000114 від 20.11.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10 % грошового забезпечення у дохід держави.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1