Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року

Лановецький районний суд
Тернопільської області в
складі:

головуючого
судді Сарновського
В.Я.,

при
секретарі Сопільняк
О.В.,

з участю
прокурора Нестера М. Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Ланівці справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с Михайла
Коцюбинського Чернігівського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1, із середньою-спеціальною освітою, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 30 серпня 1986 року
Військовим трибуналом за ст. ст. 206 ч.2,
25 - 1 КК України (в редакції 1960 року) до двох років позбавлення волі
умовно з обов'язковим залученням до праці; 21 вересня 1989 року Лановецьким
районним судом за ст. ст. 17 - 140 ч.2, 17 - 140 ч.3 КК України (в редакції 1960
року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 13 березня
1992 року Лановецьким районним судом за
ст. ст. 17 - 81 ч.2, 81 ч.2, КК України (в редакції 1960 року) до 2 років
виправних робіт з відрахуванням 20 % в дохід держави; 3 березня 1993 року
Лановецьким районним судом за ст. ст. 81 ч.3,
43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі; 20
жовтня 1999 року Лановецьким районним судом за
ст. ст. 140 ч.2 КК України (в
редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 9 жовтня 2002 року
Лановецьким районним судом за ст. ст. 187 ч.1 КК України (в редакції 2001 року)
до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
звільнений 16 січня 2006 року,

за ст.
ст. 296 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, раніше судимий за крадіжки та грабіж, 23 березня 2007 року біля 1 год. ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
біля кафе «Світлана», що по вул. Грушевського 2, м.
Ланівці, з хуліганських
мотивів, грубо порушуючи громадський
порядок, що супроводжувалось особливою
зухвалістю та винятковим цинізмом,
виражаючи явну неповагу до суспільства,
висловлюючись нецензурними словами,
безпричинно почав чіплятися до ОСОБА_2 ,
ображати її, знімати верхній одяг
для того, щоб принизити її людську
гідність, а також наніс їй декілька
ударів руками та ногами по різних ділянках тіла, чим заподіяв їй тілесні ушкодження середньої
тяжкості, у вигляді забою лівих лобної
та

2

виличної
ділянок, обмеженого набряку підлягаючих
м'яких тканин та відчуття болю, а також
переломи 7-8 лівих ребер.

Під час
своїх хуліганських дій, ОСОБА_1 виявив в
кишені куртки ОСОБА_3 мобільний телефон «Siemens
A60», вартістю 150 гривень з стартовим пакетом оператора
переплаченого мобільного зв'язку „Djuice" вартістю 25
гривень, які відкрито викрав, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальних збитків на суму 175 гривень та
моральної шкоди, після чого з викраденим
з місця скоєння злочину зник.

В
судовому засіданні , як і під час
досудового слідства , підсудній ОСОБА_1
визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах та заявив клопотання не
досліджувати докази фактичних обставин справи,
які ним не оспорюються.

Підсудний
ОСОБА_1 пояснив суду, що 22 березня 2007
року він разом із своїм знайомим ОСОБА_4 розпивали спиртні напої в кафе
«Бістро», що на автовокзалі м. Ланівці,
а через деякий час - близько 23 год.
20 хв. - в кафе «Калина», що поряд з
центральною площею м. Ланівці. Невдовзі
кафе закрили і вони з ОСОБА_4 взяли пляшку горілки, яку придбали в цьому кафе, і пішли в кафе «Світлана» для того, щоб її розпити. Перед ними йшли ті дві
молодих жінки, які теж були в кафе
«Калина» і також повернули до «Світлани»,
але пішли далі в сторону рятувальної станції. А він з ОСОБА_4 підійшли
до дверей приміщення. Коли виявилось, що
кафе вже закрите, а в готель не
пустили, то вони вирішили розпити пляшку
горілки на рятувальній станції. Пройшовши близько 30 м зліва в кущах він виявив
одну з дівчат, як тепер йому відомо -
ОСОБА_2 , яка впала на землю. Він взяв
її за руку і відвів її на асфальтну доріжку. Тоді ОСОБА_3 почала кричати і
погрожувати йому. Він, щоб
показати, що її слів не боїться, наніс їй декілька ударів в обличчя. Щоб
залякати ОСОБА_2 він взяв її за руку і
відвів на острівок на озері, що з
сторони вулиці Тернопільська м. Ланівці.
Там ОСОБА_2 повідомила, що її чоловік працює в міліції, але він подумав, що вона його обманює і це його розлютило ще
більше. Він їй сказав, що міліції не
боїться, зараз її роздягне і в такому
вигляді відведе в міліцію. Потім він прислонив її до дерева, зняв з неї куртку і заставив зняти
блузку, під час чого ще декілька разів
вдарив її рукою по різних ділянках тіла. В цей час в її куртці, задзвонив мобільний телефон, він його виключив і забрав собі. В цей час до
них підійшов ОСОБА_4 і сказав, щоб він
припинив свої дії. Тоді ОСОБА_3 пішла з острівця в сторону центра м. Ланівці,
а вони її супроводжували. По дорозі він їй сказав, щоб вона подякувала ОСОБА_4, що завадив йому довести свій задум до
кінця, а телефон поверне завтра. Цей
мобільний телефон він приніс додому, де
зберігав в коридорі житлового будинку і повернути не встиг. У вчиненому
розкаюється, просить суворо не карати.

Крім
визнання вини самим підсудним, його вина
у вчиненні злочинів підтверджується доказами,
зібраними органами досудового слідства,
які судом не досліджувались,
проте підсудній не заперечує їх
фактичні дані.

Враховуючи
наведені по справі обставини, суд
прийшов до висновку про доведеність злочинів,
вчинених ОСОБА_1, дії якого слід
кваліфікувати за ст. 296 ч.1 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю; за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої важкості тілесне
ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло
за собою наслідків, передбачених в ст. 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров'я,
та за ст. 186 ч.2, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), вчинений повторно.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд,
враховуючи: ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу винного, який позитивно характеризується за місцем
проживання, проте схильний до вчинення
злочинів; як обставини, що пом'якшують
покарання - щире каяття, повне визнання
вини, активне сприяння розкриттю
злочину; як обтяжуючу покарання обставину,
що злочин вчинено в стані алкогольного сп'яніння, беручи до уваги думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні та
відмовилась

з

від цивільного
позову, прийшов до висновку, що слід призначити покарання за сукупністю
злочинів у вигляді позбавлення строком згідно нижчої межі санкцій статей звинувачення.

Речові
докази, які були об'єктом злочинних дій
підлягають поверненню законним володільцям.

Керуючись ст.
323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєні злочинів,
передбачених ст. ст. 296 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.2 КК України і
призначити йому покарання: за ч.1
ст. 122 КК України - 2 (два) роки
позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК
України - 4 (чотири) роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 296 КК України - 2 (два) роки обмеження
волі.

Відповідно
до ст. 70 КК України за сукупністю
вчинених злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 4 (чотири) роки.

Строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з дня затримання - 24 березня
2007 року.

Речовий
доказ - мобільний телефон «Siemens
A60», залишити потерпілій ОСОБА_2

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області вартість
проведеної товарознавчої експертизи №6/89 в сумі 94, 15 гривень.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1 залишити без змін: взяття під
варту.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через
Лановецький суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.

Суддя -
підпис

Голова
суду Л.І.Буячок

Секретар
суду Н.К.Барановська