Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/68/15 Головуючий суддя у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_10 , розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000168 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козин, Миронівського району, Київської області, громадянина України, українця, розлученого, освіта середня, працюючого водієм ПП "Деньга", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, та покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 2263 грн. 20 коп.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило одному потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а другому - тяжкі тілесні ушкодження, за таких обставин.

Так, 09.06.2014 року близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «DAF CF 85/430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «MONTENEGRO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , рухався на 273 км. + 374 м. автодороги Одеса - Київ, в напрямку м. Київ, що на території Ульяновського району Кіровоградської області, де проявив особисту неуважність і безпечність, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, чим позбавив себе можливоcті правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини вправо, де здійснив наїзд на металеву огорожу, а в подальшому викрутивши кермо автомобіля вліво, не впевнившись, що даний маневр буде безпечним, виїхав на ліву смугу руху попутного напрямку, чим створив небезпеку для руху водію автомобіля «MERSEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по лівій смузі руху та вживши заходи екстреного гальмування, не зміг уникнути зіткнення з лівою передньою боковою частиною автомобіля «DAF CF 85/430», під керуванням ОСОБА_8 .

Чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б» і «д», 12.1 та 10.1 ПДР України, згідно яких:

п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків,

та п. 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

та п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «MERSEDES-BENZ», ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення та малолітня ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та кваліфікації його дій, просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі обвинуваченого , та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України більш суворе покарання у виді позбавлення волі на 8 (вісім) років.

Свої доводи мотивує тим, що районний суд врахував пом`якшуючі відповідальність ОСОБА_8 обставини, а саме щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілим у сумі три тисячі гривень, однак не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочинну, кількість постраждалих, суспільну небезпеку вчиненого та особу засудженого. А також не врахував позицію потерпілих щодо обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі до восьми років. Під час судового розгляду, у порушення ч.2 ст. 50 КПК України, суд вимагав у представника потерпілих інші, не передбачені ч.1 ст. 50 КПК України, документи для підтвердження його повноважень, як представника потерпілих та усунув його від представництва їх інтересів в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Вказує і на те, що суд у вироку не зазначив, що представником потерпілих, до початку судового розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст. 128 КПК України, заявлено клопотання про прийняття до розгляду цивільного позову потерпілих про відшкодування завданої моральної та майнової шкоди. А також і те, що судом відмовлено у задоволенні даного клопотання, чим порушені права потерпілих, передбачені ст.ст. 55 та 128 КПК України. Натомість у вироку вказано, що цивільний позов, відповідно до вимог ст. 128 КПК України, не заявлено.

Вважає, що при призначенні покарання суд не врахував суспільну небезпеку дій водія ОСОБА_8 , який рухаючись з великою швидкістю по автомобільній дорозі де пожвавлений рух та керуючи великогабаритним і багатотонним автомобілем, фактично залишив автомобіль некерованим, підіймаючи з підлоги в кабіні запальничку і своїми безвідповідальними діями поставив під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху. При цьому не врахував і тяжких наслідків завданих злочином, та безпідставно дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 , на підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання, оскільки всі дії ОСОБА_8 свідчать про його підвищену суспільну небезпечність та неможливість його виправлення і перевиховання без призначення покарання у виді реального позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі, також просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок за яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на 8 (вісім) років, а доводи її апеляційної скарги є аналогічними тим, що викладені в апеляції представника потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , які повністю підтримали подані ними апеляційні скарги і просили їх задовольнити, думку прокурора, а також пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , та просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду вказаного вироку суду стосовно ОСОБА_8 , колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що полягають у наступному.
Відповідно до ч. 1 ст. 415 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, зокрема, передбачені п. 5 частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що є порушення права потерпілих на захист під час судового провадження.
Як видно з обвинувального акту по даному кримінальному провадженню потерпілими є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.2 а.с.24).

Як видно із журналу судового засідання та ухвали про призначення судового розгляду від 13.10.2014 року (т.2 а.с.47-50), районним судом проведено підготовче судове засідання за відсутності потерпілих чи їх представника, тобто з порушенням вимог ч.2 ст. 314 КПК України, якою передбачено, що підготовче судове засідання відбувається за участі потерпілого, його представника та законного представника.
У матеріалах справи є належне підтвердження лише того, що судом про проведення підготовчого судового засідання 13.10.2014 року о 14-30 год., повідомлено тільки прокурора , обвинуваченого та його захисника (т.2 а.с.36-39). Однак відсутні будь-які достовірні дані про те, що і потерпілі були про це повідомлені належним чином.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, про час та місце судового розгляду потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 хоч і повідомлені належним чином (т.2 а.с.52-53), однак у судове засідання з`явився лише потерпілий ОСОБА_10 , а потерпіла ОСОБА_9 не з`явилася і судом не з`ясовано причини її неявки, та не обговорено з учасниками процесу можливість розгляду кримінального провадження за її відсутності (т.2 а.с.61-66).

Крім того, згідно журналу судового засідання від 29.10.2014 року суд, не врахувавши того, що потерпілі фактично через неповідомлення їх судом, були позбавлені можливості прийняти участь у підготовчому засіданні 13.10.2014 року та належним чином скористатися своїми правами, передбаченими ст. 56 КПК України, у тому числі і передбаченими ч.1 ст. 128 КПК України, а тому з урахуванням вищезазначеного, безпідставно відмовив представнику потерпілих ОСОБА_11 у задоволенні клопотання, заявленого на початку судового розгляду, про прийняття до розгляду цивільного позову потерпілих про відшкодування завданої моральної та майнової шкоди.

Більше того, не зважаючи на те, що представник потерпілих ОСОБА_11 надав суду, відповідно до вимог ст.ст. 58 ч.3 п.1 та 50 ч.1 КПК України, необхідні документи на підтвердження своїх повноважень на участь у даному кримінальному провадженні у якості представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд не допустив його до участі в судовому розгляді, чим грубо порушив права потерпілих брати участь у судовому провадженні особисто, або через свого представника, передбачені ст.ст. 56, 58 КПК України (т.2 а.с.64).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 415 КПК України, апеляційний суд не входить в оцінку доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що під час судового провадження порушено право потерпілих брати участь у підготовчому судовому засіданні і належним чином скористатися своїми правами під час судового розгляду, та захищати їх на рівні з іншими учасниками судового провадження, оскільки судом безпідставно не допущено до участі у судовому розгляді даного кримінального провадження представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , чим порушені законні права потерпілих, передбачені ст.ст. 56, 58 КПК України, що відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою скасування судового рішення суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Крім того, колегія суддів, не вдаючись до оцінки доказів по даному кримінальному провадженні в силу ч. 2 ст. 415 КПК України, звертає увагу і на те, що під час нового судового розгляду даного кримінального провадження суду першої інстанції при призначенні покарання слід всебічно врахувати і доводи апеляцій потерпілих з приводу м`якості призначеного покарання, яке на їх думку є явно несправедливим, оскільки обвинувачений не надавав їм допомоги в лікуванні та не відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду.
Тому, за вказаних обставин, за наслідками нового судового розгляду вказаного кримінального провадження, якщо районний суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, то з урахуванням позиції потерпілих, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування покарання з випробуванням, слід вважати м`яким.
Відтак, із урахуванням викладеного, колегія суддів переконана, що у зв`язку із виявленими істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із призначенням нового судового розгляду у суді першої інтонації, зі стадії підготовчого провадження.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, раніше обраного у вигляді особистого зобов`язання, - колегія суддів на даний час не вбачає
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задовольнити частково, а вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження №0000168, у тому ж суді, але в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній - особисте зобов`язання.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4