11-сс/775/101/2015(м)
263/4490/15-к

Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 303 ч. 1 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2015 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчими органами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він у період часу з квітня по серпень 2014 року на бойових позиціях в с. Виноградне Донецької області придбав, шляхом привласнення знайденого, дві бойові гранати РДГ 5 та Ф-1, які зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
18 квітня 2015 року приблизно о 13:00 годині ОСОБА_8 взяв дома зазначені дві бойові гранати та пішов на вулицю, але при виході з під`їзду був затриманий співробітниками ВКР ММУ ГУМВС України в Донецькій області, які вилучили в нього зазначені бойові припаси, придатні для здійснення вибуху.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України.
У той самий час, після того як ОСОБА_8 зрозумів, що перед ним працівники міліції та його можуть затримати за незаконне носіння та зберігання бойових припасів, а саме гранат, вихопив із кишені надягненої на ньому куртки гранату РГД-5, висмикнув запобіжник на запалі гранати чим привів її у бойове положення та тримаючи її у руці, розуміючи, що присутні співробітники ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області виконують свої службові обов`язки, переслідуючи мету порушення нормальної діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, а також уникнення відповідальності за свої протиправні дії, діючи умисно, у словесній формі, демонструючи вказану гранату, почав виказувати в адрес ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погрози фізичного насильства та погрози вбивством у вигляді підриву гранати в присутності вказаних працівників міліції у разі спроби останніми його затримати,
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України.
18 квітня 2015 року ОСОБА_8 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
20 квітня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.
21 квітня 2015 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у тому числі тяжкого кримінального правопорушення, та наявність ризиків у справі, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити свою злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2015 року зазначене клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському СІ строком на 60 діб по 16 червня 2015 року включно без визначення розміру застави.
В своїй апеляційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення норм кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що з боку прокурора та слідчого ніяким чином не обґрунтовано та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того протягом судового розгляду ці ризики не встановлені.
Зазначає, що слідчий суддя хоча і дослідив, але залишив без уваги такі факти як міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 , його сімейний стан, наявність постійного місця проживання, а також інші данні про особу останнього, зокрема відсутність судимості, позитивну характеристику за місцем мешкання. При цьому слідчим суддею не враховано, що підозрюваний знаходився в батальйоні «Донбас» в зоні проведення АТО і 25 квітня 2015 року повинен був знову повертатися в зону бойових дій.
Крім того захисник звертає увагу, що на час обрання міри покарання не доведено, що підозрюваним ОСОБА_8 вчинено тяжкий злочин. Так, показання останнього про те, що він вважав, що його затримують сепаратисти, у зв`язку із чим мав намір підірвати себе, ніякими аргументами, крім допитів зацікавлених осіб, не спростовані.
Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 буде цілком достатнім.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про безпідставність апеляційних вимог та законність ухвали слідчого судді, перевіривши судові матеріали і, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, одне з яких згідно зі ст.12 КК України відносяться до тяжких.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновки слідчого судді про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є обґрунтованими. При цьому, слідчий суддя з достатньої повнотою встановив, що надані слідчим та прокурором докази та обставини свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які послався слідчий в клопотанні та прокурор в ході апеляційного розгляду.
Про наявний ризик свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисних тяжкого та середнього ступеню тяжкості кримінальних правопорушень проти громадської безпеки та авторитету органів державної влади. Тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, передбачає позбавлення волі на строк понад 5 років позбавленням волі.
Вказані обставини у сукупності дають достатні підстави вважати про можливий намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливаючи на потерпілих та свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.
Доводи захисника щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, колегія суддів залишає поза увагою, оскільки на даній стадії розгляду провадження це питання є передчасним.
Посилання захисника на той факт, що підозрюваний є учасником бойових дій у зоні АТО, що характеризує його з позитивного боку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки всі дієздатні громадяни України несуть відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень без винятків.
Таким чином, при судовому розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані норми кримінального процесуального закону, порушення, які б тягли скасування або зміну судового рішення не встановлені.
Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , данні про його особу, колегія суддів дійшла висновку про неспроможність аргументів, викладених захисником в апеляційній скарзі.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2015 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3