Справа № 1-62
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2008 року Зачепилівський районний суд Харківської області

в складі : головуючого - судді Яценко Є. І.,

при секретарі -
Гагаріній С.А.,

з участю прокурора -
Нечепоренка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Зачепилівського районного суду Харківської області кримінальну
справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Малий
Орчик Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина
України, освіта середня-спеціальна, одруженого, має на утриманні трьох
неповнолітніх дітей, не працюючого,
мешканця АДРЕСА_1, в силу ст.. 89 КК України не судимого, в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 31 .05.2008 року перебуваючи в громадському місці - на
території фермерського господарства „
Орчиківське”, яке розташоване по вул.. Лермонтова в с. Малий Орчик
Зачепилівського району Харківської області, де діючи навмисно, з мотивів явної
неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою
зухвалістю, протиставляючи себе іншим громадянам, демонструючи зневагу до
прийнятих у суспільстві правил поведінки, прагнучи самоутвердитись за рахунок
приниження, безпричинно висловлювався нецензурною лайкою та виказував погрози
на адресу мешканця с. Малий Орчик ОСОБА_2, потім продовжуючи реалізовувати свій
злочинний намір, з особливою зухвалістю, схопивши останнього за комір одягу
завдав йому удар головою в область обличчя, від якого той впав на землю.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_2 згідно висновку
судово-медичної експертизи № 395 Кр/08 від 20.06.2008 року, отримав тілесні
ушкодження у вигляді перелому носової кістки без зміщення відламків, які
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, вказаний перелом міг
утворитись від дії тупого твердого предмета.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 свою вину
в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що
скоїв злочин при вищевказаних обставинах.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 вказав, що він претензій до
підсудного ОСОБА_1 на має, вони
помирилися, тому просить суд його суворо не карати.

Приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_1 своєї вини, а також те, що він не
піддає сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку,
правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумніву в
добровільності та істинності позиції підсудного, його вина є доведеною, суд, з
урахуванням думки учасників процесу, вважає, що у подальшому дослідженні
доказів по справі, отриманих під час досудового слідства, не має потреби.

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 в скоєнні інкримінуємому йому
злочині доказана повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 296 ч. 1 КК
України - хуліганство, тобто порушення громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання,
суд враховує невелику тяжкість вчиненого злочину, клопотання потерпілого, особу
підсудного - в силу ст.. 89 КК України не судимого, не працюючого, маючого на
утриманні трьох неповнолітніх дітей, який за місцем проживання характеризується
посередньо, пом'якшуючі вину обставини - щире каяття, обтяжуючих вину обставин судом не встановлено.

Суд, з урахуванням невеликої тяжкості скоєного злочину, обставин, що
пом'якшують покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих вину обставин, а
також того факту, що потерпілий не має претензій до підсудного, просить суд
суворо його не карати, вважає, що для виправлення підсудного ОСОБА_1 і
попередження нових злочинів цілком достатнім є призначення йому покарання у вигляді штрафу, але навіть
призначення підсудному ОСОБА_1, який має на утриманні трьох неповнолітніх
дітей, мінімального покарання в межах санкції (штраф розміром 500
неоподаткованих мінімумів доходів громадян) було б в даному випадку
недоцільним, тому вважає, що з врахуванням вказаних вище пом”якшуючих вину
обставин, до підсудного ОСОБА_1 можливе застосування положення ст. 69 ч.1 КК
України, тобто призначення більш м'якого покарання порівняно з тим, яке
передбачено в санкції ст. 296 ч.1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 53 КК України
мінімальний розмір штрафу встановлений в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян (30 х 17 грн. = 510
грн.), суд вважає, що цілком достатнім для виправлення підсудного ОСОБА_1 і
попередження нових злочинів є призначення йому покарання у вигляді штрафу в
розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Судових витрат та речових доказів
по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1визнати винним за ст. 296 ч.1 КК України і назначити йому покарання за ст. 296 ч.1 КК
України із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України та визначити у вигляді штрафу в
розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходу громадян в сумі 510 гривень 00 коп.
( п'ятсот десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф в розмірі 510 гривень 00
коп. ( п'ятсот десять гривень).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набуття чинності вироком - залишити
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту його проголошення в
апеляційний суд Харківської області через Зачепилівській районний суд.

Головуючий