Справа № 183/3315/15
№ 1-кп/183/473/15
В И Р О К
іменем України
11 червня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №00000109 відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Попільнянського району Житомирської обл., громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

8 грудня 2014 року наказом № 267 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду старшого навідника 4 розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї 3 парашютно десантного батальйону. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

21 січня 2015 р. солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 .

23 березня 2015 р. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе. Таким чином, з 21 січня 2015 р. по 23 березня 2015 р. солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини справи не оспорює, та щиро кається у вчиненому правопорушенні.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами щире каяття, яке виразилося у беззаперечному визнані вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю злочину, а також його бажання прийняти участь у антитерористичній операції, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням до нього випробування згідно ст. 75 КК України, розмірного тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя (підпис)