АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-сс/774/140/14 Слідчий суддя - ОСОБА_1
Категорія: ст.172 КПК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

заявника ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було задоволено клопотання прокурора прокуратури Дніпропетровської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на грошові кошти купюри гривні України: номіналом 1 гривня 1 штука, номіналом 20 гривень 5 штук, номіналом 100 гривень 32 штуки, номіналом 200 гривень 65 штук, номіналом 500 гривень 40 штук; купюри номіналом 100 євро 10 штук, номіналом 200 євро 2 штуки, номіналом 500 євро 100 штук; купюри доларів США номіналом 100 $ 19 штук, купюри доларів США номіналом 100 $ в кількості 37 пачок по 100 штук в кожній; монети: номіналом 15 рублів 1897 року із зображенням Миколи імператора 1 штука, один червонець 1980 року 1 штука, 10 MARK DEUTSCHE REIH 1905 1 штука, 10 рублів 1903 року 1 штука, монета 20 франків 1949 року 1 штука, монета 20 франків 1922 року 1 штука; кулон з металу жовтого кольору із зображенням овна, на кольці кріплення якого мається відмітка « 585»; коробка синього кольору, в якій знаходять сережки із биркою маса 3,21; злиток жовтого кольору; антична монета з жовтого металу, що знаходились за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що дані, викладені в матеріалах кримінального провадження дають підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, тому задовольнив клопотання прокурора.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та повернути належне йому майно у вигляді грошових коштів та виробів з жовтого металу.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, на думку заявника, слідчим суддею невірно застосовано норми кримінального процесуального закону, неповно встановлено обставини кримінального провадження у зв`язку з неправильним дослідженням та оцінкою фактів, наведених у клопотанні прокурора.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи заявника, його захисників, які, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, вивчивши надані матеріали скарги та кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Так, апеляційним переглядом встановлено, що 15 січня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

25 січня 2014 року прокурор прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вказане в клопотанні прокурора.

З висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення клопотання прокурора з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України слідує, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора та приймаючи рішення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за місцем проживання заявника ОСОБА_8 , колегія суддів, враховуючи підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт зазначеного в клопотанні майна, вважає що клопотання не може бути задоволено, оскільки не відповідає в повному обсязі вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України та має недоліки і підлягає поверненню для їх усунення.

Так, апеляційним переглядом встановлено не відповідність переліку тимчасово вилученого майна, зазначеного в клопотанні прокурора, переліку майна в описі речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду, складеному 24 січня 2014 року слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Крім того, прокурором в клопотанні не в повному обсязі зазначено індивідуальні ознаки майна, що належить арештувати, не надано документи, що підтверджують право власності на це майно та не визначено порядок виконання арешту майна у разі задоволення клопотання, а саме: порядок його зберігання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою повернути клопотання прокурору прокуратури Дніпропетровської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно для усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання прокурора прокуратури Дніпропетровської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору для усунення недоліків.

Судді: