Справа № 11- 875 2007року Головуючий по 1
інстанції - Биба Ю.В.
Доповідач Орел А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ

апеляційного
суду Київської області

головуючого
судді Орла А.І.

суддів Левчука
О.Д., Колокольнікової Н.М.

з участю
прокурора Нечипоренко С.
П.

захисника
ОСОБА_7.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляцією

державного обвинувача -
прокурора Рокитнянського району
на вирок Миронівського

районного суду
Київської області від 11 червня 2007 року,
яким :

ОСОБА_1за ст.
121 ч. 2 КК України виправдано за недоведеністю його

участі у скоєнні
злочину.

Колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно
виправдувального вироку судом встановлені наступні обставини.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується в тому, що 21.11.2005 року знаходячись в будинку за
місцем проживання ОСОБА_2. в АДРЕСА_1, після розпиття спиртних напоїв на грунті
виниклих неприязних відносин умисно почав наносити удари кулаками в голову
ОСОБА_2., а коли останній впав на
підлогу, ОСОБА_1. продовжував наносити
удари ногами в життєво важливий орган - голову,
заподівши при цьому потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Виправдовуючи
ОСОБА_1., суд у вироку зазначив, що свідки та потерпіла не вказують на ОСОБА_1
як на особу, яка спричинила ОСОБА_2.
тілесні ушкодження при обставинах,
зазначених в обвинувальному висновку. Єдиним свідком, який прямо вказує, що чув як ОСОБА_1 наніс тілесні ушкодження
ОСОБА_2., є свідок ОСОБА_3 Однак покази
вказаного свідка суд не може прийняти до уваги,
поскільки згідно висновку судової психолого-психіатричної експертизи, ОСОБА_3.
не міг правильно сприймати та відтворювати обставини злочину вчиненого ОСОБА_1..
Судом критично оцінені покази свідків ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6- працівників Рокитнянського РВ ГУ , поскільки на думку суду вони є зацікавленими
особами в результаті розгляду кримінальної справи. Судом також критично оцінені
покази ОСОБА_1дані ним на досудовому слідстві 22.11.2005 року, вважаючи,
що ці покази дані ним без участі захисника і тому на думку суду він був
позбавлений права на захист. Крім
цього, судом у вироку зазначено, що висновок експерта № 330 від 29.12.2005
року не може бути розцінений як доказ винності ОСОБА_1у вчиненні злочину, поскільки згідно показів ОСОБА_1в судовому
засіданні, ОСОБА_2стягував його з ліжка.
Судом також зазначено, що органами
досудового

слідства
допущені порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час
розслідування справи, а саме : тримання
свідка ОСОБА_3. в ІТТ та наявність в матеріалах справи скарги захисника
ОСОБА_7на ім'я прокурора Рокитнянського району з приводу застосування
недозволених методів слідства до ОСОБА_1та створення перешкод слідчим щодо його
зустрічі з підзахисним.

На даний
вирок суду прокурором Рокитнянського району подана апеляція, в якій він просить вирок суду скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд до іншого суду. В обгрунтуванні своєї
апеляції прокурор зазначає, що суд при
винесенні вироку належним чином не оцінив всі наявні докази та безпідставно
відкинув частину доказів. В зв'язку з цим вважає, що судом не дотримано принципу
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження всіх доказів по справи в їх сукупності.

Заслухавши
суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача
і просить скасувати виправдувальний вирок,
а справу направити на новий судовий розгляд, потерпілу ОСОБА_8., яка підтримала апеляцію прокурора і просить
скасувати виправдувальний вирок, а
справу направити на новий судовий розгляд,
захисника ОСОБА_7., який вважає
апеляції безпідставними, а вирок суду
законним та обгрунтованим і просить апеляції залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає до
задоволення.

У
відповідності до ст. 334 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку
повинна містити формулювання обвинувачення,
яке пред'явлене підсудному і визнане судом не доведеним, а також підстави для виправдування з
зазначенням мотивів, з яких суд відкидає
докази обвинувачення.

Як
вбачається з вироку суду, дану вимогу
закону суд не виконав. Свої висновки про недоведеність вини ОСОБА_1у вчиненні
інкримінованого йому злочину, суд
обґрунтовує тим, що в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_8., свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_12. та ОСОБА_13не вказали на ОСОБА_1, як на особу,
що спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2., а тому суд не може вважати їх покази доказами
вини підсудного. Однак, з даним
твердженням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується. Суд повинен
всебічно, повно та об'єктивно оцінити
всі наявні у справі докази в їх сукупності і лише після цього робити свій
висновок. В даному випадку, за версією
слідства, ОСОБА_1. заподіяв ОСОБА_2.
тяжкі тілесні ушкодження в той час, коли
вони лише вдвох перебували в будинку ОСОБА_2.,
тому свідків, які прямо могли б
вказати на ОСОБА_1, як на особу, що заподіяла тяжкі тілесні ушкодження, не було,
за виключенням свідка ОСОБА_3..

При
прийнятті рішення по справі, суд повинен
всебічно, повно і об'єктивно дослідити
всі обставини справи. Оцінка всіх наявних в справі доказів повинна робитися в
їх сукупності. Окремо можуть бути оцінені докази лише стосовно їх відносності
та допустимості.

Згідно ст.
369 КПК України, вирок визнається
таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи, коли при наявності
суперечливих доказів, які мають істотне
значення для висновків суду, у вироку не
зазначено, чому суд взяв до уваги одні
докази і відкинув інші.

У
виправдувальному вироку судом зазначено,
що суд критично оцінює покази допитаних в судовому засіданні свідків
ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
та ОСОБА_14. - працівників міліції, оскільки суд вважає вказаних осіб
зацікавленими в результаті розгляду кримінальної справи. Крім того, суд зазначив,
що допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_15.

повідомив, що на оперативній нараді орієнтував
працівників міліції, що особа, яка вчинила злочин це ОСОБА_1.

Твердження, що зазначені вище свідки є працівниками
міліції і тому вони, на думку суду, є зацікавленими в результаті розгляду
кримінальної справи, колегія суддів
знаходить не обгрунтованим. Вказані свідки
попереджалися як під час допиту на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Як при допиті на
досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні, дані свідки пояснювали, що ОСОБА_1.
відразу після його затримання пояснював,
що після розлиття спиртних напоїв у нього з потерпілим ОСОБА_2 виникла
сварка, під час якої він бив ОСОБА_2..
Якщо суд вважав, що вказані свідки
давали завідомо неправдиві покази на досудовому слідстві і в судовому
засіданні, він повинен був належним
чином на це відреагувати.

Суд
також у виправдувальному вироку зазначив,
що не може прийняти до уваги покази ОСОБА_1при допиті його в якості
підозрюваного, де він пояснював про те, що наносив удари руками та ногами в голову та
різні частини тіла ОСОБА_2, оскільки в
судовому засіданні ОСОБА_1. повідомив,
що такі покази давав під тиском працівників міліції. Цей свій висновок
суд не обґрунтував належним чином. В
разі, якщо суд належним чином
встановив, що заява підсудного
ОСОБА_1про застосування до нього недозволених методів слідства є
обґрунтованою, він повинен був
попередити заявника, в даному випадку
ОСОБА_1., про кримінальну
відповідальність та направити дану заяву за належністю прокурору. У разі, коли вирішення кримінальної справи в суді до
перевірки прокурором цієї заяви є неможливим,
суд може відкласти розгляд справи до закінчення прокурором перевірки. Як
вбачається з матеріалів справи,
перевірка по заяві ОСОБА_1про застосування щодо нього недозволених
методів слідства, не проводилась.

Факт
подання скарги захисником до прокурора та не отримання на неї відповіді не може
бути доказом невинності в даному випадку ОСОБА_1

Посилання
у виправдувальному вироку на те, що
"висновок експерта № 330 від 29.12.2005 року не може бути розцінений як
доказ вини ОСОБА_1, поскільки в судовому
засіданні ОСОБА_1. пояснив, що
ОСОБА_2стягував його з ліжка",
колегія суддів знаходить безпідставним,
так, як з даної фрази не
зрозуміло чому саме даний висновок не може бути прийнятий як доказ. Сам по собі
даний висновок не являється абсолютним доказом вини ОСОБА_10.0., однак він повинен бути оцінений в сукупності
з усіма зібраними по справі доказами.

У
відповідності до ст. 368 КПК України, досудове чи судове слідство у всякому разі
визнається однобічним і неповним, коли
не були допитані певні особи для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення
справи. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи ( а.с. 135 ),
експертом не встановлювалась ступінь тяжкості закритої черепно-мозкової
травми, що потягла смерть ОСОБА_2., хоча виконання зазначеної дії в даному
випадку є обов'язковим. Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні клопотання прокурора про виклик в судове
засідання судово-медичного експерта,
оскільки зазначена вище судово-медична експертиза є не повною, експерт не дав відповіді на всі поставлені
перед ним запитання, в тому числі не
встановив ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Поскільки
при постановленні даного виправдувального вироку судом допущені неповнота
судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, виправдувальний вирок не може
бути визнаний законним та обґрунтованим і тому підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий
розгляд, під час якого слід усунути

зазначені в
даній ухвалі недоліки, всебічно повно та
об'єктивно дослідити всі наявні в справі доказі, в їх сукупності та дати їм належну юридичну
оцінку.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Рокитнянського району задовольнити.
Вирок Миронівського

районного суду Київської області від 11.06.2007 року яким
ОСОБА_1

виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
121 ч. 2 КК

України ,
скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд,
іншим складом

суду.