Справа № 127/4878/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 10.03.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001463 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
20.07.1992 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 140, ст. 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
28.03.2003 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
25.07.2003 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1200 грн.;
29.03.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
08.12.2005 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 296, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
15.10.2008 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.12.2011 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 15 днів за постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.12.2011 року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 09 березня 2014 року о 17:00 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння разом з потерпілою ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 . В той час, коли ОСОБА_5 перебувала в кухні, ОСОБА_4 побачив на дивані жіночу куртку, яка належить останній, та взявши її в руки перевірив вміст кишень. В правій кишені даної куртки останній виявив мобільний телефон марки «Samsung GT-S 6102». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону. Проте в цей час до кімнати зайшла потерпіла ОСОБА_5 та побачила, що ОСОБА_4 оглядає кишені її куртки. ОСОБА_4 , помітивши, що за ним спостерігає ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, не зважаючи на присутність в кімнаті потерпілої, яка його дії викрила, діючи умисно, відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung GT-S 6102» вартістю 612,73 грн., в середині якого знаходились дві сім-карти, одна сім-карта мобільного оператора «Діджус» вартістю 10 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 56 грн., друга сім-карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 грн., на рахунку якої кошти були відсутні. В подальшому зазначеним мобільним телефоном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 688,73 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину визнав частково та суду повідомив, що 09.03.2014 року до нього зателефонувала ОСОБА_5 та запропонувала прогулятися. Він її зустрів біля ринку «Урожай» та вони разом пішли до ОСОБА_6 . В нього вони вживали алкогольні напої. В подальшому їм не вистачило коштів для купівлі алкогольних напоїв, а тому вони вирішили спільно позичити кошти в ОСОБА_6 . Для того, що мати гарантію повернення коштів ОСОБА_6 він запропонував ОСОБА_5 віддати йому телефон, який потерпіла йому добровільно передала. На наступний день приблизно об 11:00 год. йому зателефонував ОСОБА_6 та вимагав віддати кошти, оскільки йому необхідно було їхати в село. Щоб віддати позичені кошти в ОСОБА_6 він, згідно з попередньою домовленістю з потерпілою, здав мобільний телефон ОСОБА_5 в ломбард за 300 гривень. Те, що ОСОБА_5 добровільно йому віддала телефон бачив і ОСОБА_6 . Мобільний телефон з ломбарду викупив батько потерпілої, який заплатив за вказане приблизно за 300 грн.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 09.03.2014 року вона зателефонувала ОСОБА_4 та домовилась про зустріч. Вона під`їхала до ринку «Урожай» на таксі, за яке розрахувався ОСОБА_4 . В той момент ОСОБА_4 був з ОСОБА_6 . Вони всі разом, попередньо придбавши горілку, воду та пиво, пішли до ОСОБА_6 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 , вона пішла на балкон, а коли повернулась, то побачила, що ОСОБА_4 обшукує її куртку. В цей час він витягнув з куртки її мобільний телефон та поклав в карман. Вона почала просити повернути їй телефон, проте на неодноразові прохання про повернення телефону ОСОБА_4 не реагував та телефон не віддавав. ОСОБА_4 здав мобільний телефон в ломбард, а викупив викрадений мобільний телефон її батько.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що потерпіла є його дочкою. Одного дня, точної дати він не пам`ятає, до дому прийшла дочка та повідомила, що не відповідала на дзвінки, оскільки її телефон забрав ОСОБА_8 . Наступного дня до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що для повернення телефону дочки він має передати йому 300 гривень. Телефонував до нього ОСОБА_4 зі свого телефону. Кошти він ОСОБА_4 не передав, а дочка написала заяву в міліцію. Потім він викупив телефон дочки з ломбарду, а ОСОБА_8 йому кошти не повернув.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_4 його знайомий. Так, 09.03.2014 року до нього в стані алкогольного сп`яніння прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які продовжили вживати алкогольні напої в нього в квартирі. Як був викрадений телефон він не бачив. В той день у ОСОБА_5 мобільний телефон був, оскільки він його бачив, проте він не пам`ятає якої моделі та кольору. Через деякий час ОСОБА_5 повідомила, що у неї зник телефон. Свідком того чи дозволяла ОСОБА_5 . ОСОБА_4 здавати її мобільний телефон в ломбард не був, оскільки виходив з кімнати, тому стверджувати не може.
З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження вбачається, що 10.03.2014 року з заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_5 . Згідно вказаної заяви вона просить прийняти міри до її знайомого ОСОБА_4 , який 09.03.2014 року приблизно о 17:00 год., перебуваючи в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 , викрав її мобільний телефон марки «Samsung GT-S 6102», що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2014 року.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 10.03.2012 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

З висновку експерта № 203 від 31.03.2014 року з фототаблицями вбачається, що ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону марки «Samsung GT-S 6102», чорного кольору, IMEI №1: НОМЕР_1 та IMEI № 2: НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи могла становити 612 грн. 73 коп.

З протоколу огляду предмету від 17.03.2014 року вбачається, що під час досудового розслідування оглянуто мобільний телефон марки «Samsung GT-S 6102», чорного кольору, з двома серійними номерами ІМЕІ №1: НОМЕР_1 та ІМЕІ №2: НОМЕР_3 та двома сім картами: оператора «Лайф» та оператора «Діджус».

Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 17.03.2014 року, мобільний телефон «Samsung GT-S 6102» та дві сім карти операторів «Лайф» та «Діджус» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою останньої від 08.04.2015 року.

З договору №207-14006081 від 10.03.2014 року укладеного між ПТ «Ломбард_Скарбниця» та ОСОБА_4 вбачається, що останній отримав кредит в сумі 300 грн., під заставу мобільного телефону марки ««Samsung S 6102», с/н НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .

В ході огляду одягу потерпілої кишень на штанах та кофті не виявлено, що підтверджується протоколом огляду предмету від 10.10.2014 року.

Аналіз наведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджується сукупністю доказів у справі.
Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він не оспорює факт заволодіння майном потерпілої, проте не вважає його протиправним через те, що потерпіла добровільно передала йому мобільний телефон та дозволила ним розпорядитись для повернення боргу свідку ОСОБА_6 .
Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані показання обвинуваченого, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_6 .
Так, в судовому засіданні потерпіла стверджувала, що обвинувачений заволодів її телефоном поза її волею, був викритий нею під час вчинення злочину коли обшукував кишені її куртки, на її прохання повернути мобільний телефон не реагував.
Вказані показання потерпілої узгоджуються зі змістом її заяви до правоохоронних органів, згідно якої потерпіла послідовно стверджувала на відкритий, протиправний спосіб заволодіння її майном ОСОБА_4 .
Показання потерпілої підтверджуються і показаннями допитаних свідків у справі, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Суд дійшов до вказаних висновків, враховуючи те, що свідок ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні те, що потерпіла відразу після повернення до дому повідомила його факт заволодіння її телефоном ОСОБА_4 , вказала на протиправність його дій.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю спростував версію обвинуваченого щодо добровільності передачі потерпілою телефону обвинуваченому. При цьому суд звертає увагу, що обвинувачений зазначив, що саме ОСОБА_6 може підтвердити його версію розвитку подій, проте свідок навпаки зазначив, що ОСОБА_5 скаржилась в той день на зникнення телефону.
За таких підстав суд приймає до уваги показання потерпілої та свідків, як належні докази у справі, оскільки вони узгоджуються між собою та відкидає показання обвинуваченого, як такі, що спростовані доказами обвинувачення.
Також суд приймає до уваги і інші докази у справі, а саме договір з ломбарду, документи, що підтверджують повернення викраденого телефону потерпілій та висновок експерта, якими підтверджено спосіб розпорядження обвинуваченим майном потерпілої, показання свідка ОСОБА_7 про викуп ним вказаного телефону з ломбарду та суму завданих злочином збитків
Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить, що обвинуваченням доведено винуватість ОСОБА_4 , надані докази є достатніми для висновків суду та надання правової кваліфікації дії обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, кваліфікує дії ОСОБА_4 ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 за своїм фактичним місцем проживання характеризується посередньо, скарг та заяв на поведінку ОСОБА_4 , від мешканців будинку не надходило.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка № 2-1914 від 24.03.2014 року ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» від 28.10.2014 року № 2825-м та від 20.03.2014 року №725-м ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладу не перебуває.
Згідно вимоги про судимість від 17.03.2014 року обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 15.10.2008 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 15.12.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 15 днів.
Таким чином обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав частково, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин в період непогашеної судимості.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта № 203 від 31.03.2015 року становлять 307,45 гривень.
Керуючись ст. 65-67, 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін особисте зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 307,45 гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «Samsung GT-S 6102» чорного кольору та дві сім карти операторів «Лайф» та «Діджус», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: