Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8537/13-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію в 2014 році»

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта вища, розлученого, має неповнолітню дитину 2001 року народження, працюючого неофіційно, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний номер картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимий

-08 лютого 2011 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.1 ст.191 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 06 червня 2011 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.190. ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; Звільнений з місць позбавлення волі 04.11.2011 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року;

- 28 лютого 2012 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185 , ст.75. ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 19 червня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засудженого по обвинуваченню вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2012 року, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили подав клопотання до Подільського районного суду міста Києва про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році №1185-VІІ від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року.

Свої доводи ОСОБА_6 аргументує тим, що він має неповнолітню дитину, якій на день набрання чинності Закону не виповнилось 18 років, злочин який він вчинив є тяжким злочином, однак, є таким який вчинений з необережності, що дає можливість застосувати амністію згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись, що до ОСОБА_6 в 2011 році застосовувалась амністія, з цього часу не пройшло 10 років, тому відносно нього є обмеження щодо застосування Закону України « Про амністію в 2014 році».

Потерпілий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_6 при цьому посилаючись, що він не відшкодував йому заподіяні збитки, хоча обіцяв це зробити.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи ОСОБА_6 , інших учасників процесу, прийшов до висновку, що він не може бути звільнений від кримінального покарання на підставі п.в ч.1 ст.1 Закону України „Про амністію в 2014 році .

Так, дійсно ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні дій до прийняття Закону України „Про амністію в 2014 році №1185-VІІ від 08 квітня 2014 року та набрання ним чинності 19 квітня 2014 року, на час набрання чинності цього Закону, він має дитину, якій не виповнилось 18 років. Батьківських прав він не позбавлений. Він вчинив діяння, яке є необережним злочином і не є особливо тяжким. Діяння за попереднім вироком передбачене ч.2 ст.185 КК України є середньої тяжкості.

Хоча він і вчинив кримінально карне діяння передбачене ч.2 ст.286 КК України в період іспитового строку будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, однак, оскільки він скоїв злочин з необережності, на нього не розповсюджуються обмеження передбачені п. «в» ч.1 ст.8 Закону України «Про амністію в 2014 році», який передбачає обмеження лише для осіб, які вчинили умисний злочин.

Злочин він вчинив не перебуваючи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, місце злочину він не покидав, тому на нього не розповсюджуються обмеження передбачені п. «є» ч.1 ст. 8 Закону.

Незважаючи на ці обставини, суд враховує, що згідно ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується відносно осіб, зазначених у статті 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року №392/96-ВР.

Згідно п.» е» ст.4 цього Закону, амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх 10 років застосовано амністію та які знову вчинили умисний злочин.

ОСОБА_6 був звільнений з місць позбавлення волі 04.11.2011 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року.

Закон «Про амністію в 2014 році» передбачає лише звільнення від призначеного покарання, а не відповідальності.

Згідно змісту закону особа звільняється лише від остаточно призначеного покрання з врахуванням наявної сукупності злочинів або вироків.

У зв`язку з цим, хоча злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України і відноситься до злочинів вчинених з необережності, однак, ОСОБА_6 не може бути звільнений від відбування покарання, оскільки вироком Подільського районного суду міста Києва він засуджений із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків з врахуванням вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2012 року, яким він засуджений за навмисні злочини передбачені ст. 185 КК України, скоєні після звільнення його від покарання 04 листопада 2011 року згідно Закону України «Про амністію в 2011 році», тому як особа, яка засуджена в тому числі і за навмисний злочин, з врахуванням того, що не пройшло більше 10 років із дня застосування до нього попередньої амністії, Закон України «Про амністію в 2014 році» до нього застосований бути не може.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про амністію у 2014 році №1185-VІІ від 08 квітня 2014 року, Законом України « Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року №392/96-ВР, ст. 369, 377 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2014 року, яким він засуджений за ч.2 ст.286 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки та згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 червня 2012 року йому призначене остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1