АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/515/15 Справа № 710/1110/14-к Категорія: ч.2 ст. 15, 297 ч.2, ст.297, 70, 71 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та самого обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2015 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с.Сердегівка, Шполянського району Черкаської

області, житель

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз

09.04.2014 року Шполянським районним судом Черкаської

області за ст.263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення

волі з іспитовим строком на 2 роки

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст.297, ч.2 ст.297 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.297 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.297 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих:

- ОСОБА_10 4000 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_11 2000 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_12 2000 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_13 1100 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_14 1100 грн. матеріальної шкоди.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 10.05.2014 року, умисно, з метою наруги над могилою прийшов на цвинтар, розташований в м. Шпола Черкаської області, де з корисливою метою намагався викрасти металеві вироби з надгробних могил ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , при цьому пошкодив пам`ятники, однак свій злочинний намір не довів до кінця по незалежних від його волі причинах, оскільки на даних могилах під пам`ятниками металевих виробів не було.

Він же, 10 травня 2014 року близько 14 год., перебуваючи на цвинтарі в м. Шпола Черкаської області, умисно з метою над могилою, з корисливих мотивів з надгробних могил ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 таємно викрав металеві вироби (кутники, труби, швелери), чим заподіяв потерпілим матеріальної шкоди.

На вирок суду захисник ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити виправдувальний вирок, посилаючись на недоведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що злочин вчинено її бувшим співмешканцем ОСОБА_22 .

Аналогічного змісту апеляційну скаргу з доповненнями подав обвинувачений ОСОБА_7 , пояснивши при цьому, що він по проханню ОСОБА_22 взяв вину на себе, сподіваючись, що останній все розповість на суді, однак ОСОБА_22 оговорив його на суді, пояснивши що злочин вчинив саме ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, постановити новий вирок, яким за правилами ст.71 КК України призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений подав заперечення, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення вважаючи її незаконною та не обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого в підтримку своєї апеляції і апеляції захисника, думку прокурора в підтримку своєї апеляції і залишення апеляції обвинуваченого і захисника без задоволення, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги учасників процесу задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Колегія суддів не може взяти до уваги посилання обвинуваченого та його захисника про те, що злочин вчинив ОСОБА_22 , а не він, ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 , як в ході досудового розслідування так і в суді давав послідовні показання про те, що саме він вчинив злочин. Після того як ОСОБА_7 ухилився він суду, він змінив свої показання і став обвинувачувати у вчиненні злочину ОСОБА_22 .

Перевірені матеріали справи свідчать, що ОСОБА_22 , як на досудовому слідстві, так і в суді дав послідовні показання про те, що саме ОСОБА_7 вчинив злочини. ОСОБА_7 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, знав що ОСОБА_22 дав відносно нього викривальні показання, однак в судовому засіданні не заперечив показання ОСОБА_22 , а дав визнавальні показання, що саме він вчинив злочин, тому на даний час твердження обвинуваченого про нібито якусь домовленість між ним та ОСОБА_22 про взяття винуватості на себе є не що іншим, як ухилитися від відповідальності за вчинене.

Також, неспроможними є посилання обвинуваченого на те, що при відтворенні обстановки і обставин події злочину він точно не міг показати з яких могил він викрав металеві вироби, тому нібито не він вчинив злочини, оскільки при первинному допиті його в якості підозрюваного, даючи визнавальні показання про вчиненні злочини, він заявив, що точно не пам`ятає з яких саме могил він викрав металеві вироби.

Що стосується показань свідка ОСОБА_21 , на які посилаються обвинувачений та його захисник, яка нібито засвідчила про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, то колегія суддів вважає їх такими, що не виправдовують ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_21 не була очевидцем вчинення злочину, вона лише припускає, що злочин вчинив не ОСОБА_7 , а ОСОБА_22 , тому на припущеннях не може будуватися обвинувачення.

Розглядаючи справу по суті, суд дав обґрунтовану оцінку зібраним в справі доказам, дав оцінку показанням свідка ОСОБА_21 і прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Призначаючи покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки і тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та правильно дійшов висновку про можливість перевиховання ОСОБА_7 лише за умови ізоляції від суспільства, оскільки він, будучи раніше судимою особою і перебуваючи на умовному терміні відбування покарання, на шлях виправлення не став, а знову вчинив злочини, що посягають на моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, завдав моральної шкоди рідним та близьким померлих.

Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, знаходиться в межах санкцій статей Особливої частини Кодексу і є достатнім для перевиховання обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових злочинів.

Оскільки прокурор в своїй апеляції не навів достатніх даних, які б давали підстави для посилення покарання ОСОБА_7 , тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Таким чином підстав для зміни або скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407,419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 і

його захисника ОСОБА_20 залишити без задоволення.

Вирок Шполянського районного суду від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , 1995 р.н., - залишити без змін.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, але може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців, а засудженим в такий же термін з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий :

Судді :