Дата документу Справа № 332/69/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/617/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозове Дніпропетровської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 27.09.2014 року приблизно о 23.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що в нічний час доби за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів, а саме металевого топірця, зрізав 8 метрів/7 кг контактного дроту МФ, вартістю 104 гривні 60 копійок за 1 кг, що належить Запорізькому комунальному підприємству міського електротранспорту Залоріжелектротранс, та який раніше був обірваний та знаходився на проїзній частині поблизу вказаного місця, чим заподіяв зазначеному підприємству матеріальний збиток на загальну суму 732 гривні 20 копійок, але не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітником охорони безпосередньо в момент вчинення злочину.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК, з урахуванням вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2014 року ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 1 року 10 днів обмеження волі.

На підставі ст.75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК.

Вирішено цивільний позов і питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи обставин справи, винуватість обвинуваченого, не погодився із кваліфікацію його дій. Вважав, що суд безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ознакою повторності, оскільки вказаний замах на крадіжку майна було вчинено до крадіжки, за яку обвинуваченого було засуджено вироком того ж суду 25.12.2014 року. В зв`язку з чим, прокурор вимагав перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 на ч.1 ст.185 КК з посиланням на ст.15 КК (замах), виключивши кваліфікуючу ознаку повторності. Призначити покарання за ч.1 ст.185 КК у виді 200 годин громадських робіт. А на підставі ст.70 ч.4 КК остаточно визначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого, який погодився з доводами і вимогами апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин, а також рішення щодо відшкодування завданої ним шкоди ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цих частинах вирок суду не переглядався.

Вимагаючи перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 на ч.1 ст.185 КК з посиланням на ст.15 КК (замах), виключивши кваліфікуючу ознаку повторності, прокурор на переконання судової колегії обґрунтовано виходив з того, що замах на крадіжку, що розглядалась в даному провадженні, було вчинено 27.09.2014 року, тобто до крадіжки, за яку обвинуваченого було засуджено вироком того ж суду 25.12.2014 року, і яка була вчинена 28.10.2014 року.

Даної обставини районний суд до уваги не прийняв і частково задовольнив вимогу прокурора ОСОБА_9 , який неправильно орієнтував суд, по-перше, затверджуючи обвинувальний акт з кваліфікацією дій ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.185 КК, а по-друге, під час судових дебатів той же ж прокурор знову вимагав кваліфікації за ч.2 ст.185 КК та призначення покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням від даного виду покарання за ст.75 КК. Згодом прокурор ОСОБА_9 вже вимагав зміни вироку, який було фактично ухвалено за запропонованим ним же варіантом.

Тим не менш, заперечення прокурора про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.185 КК і призначення йому в зв`язку з цим невиправдано суворого покарання у виді обмеження волі відповідає вимогам закону, а тому вирок суду в цій частині підлягає задоволенню.

Судова колегія відмічає, що ч.1 ст.185 КК не передбачає покарання у виді обмеження волі. Приймаючи до уваги, що фактична шкода по справі не настала, обвинувачений повністю визнав свою вину, станом 27.09.2014 року злочин ОСОБА_8 було вчинено вперше, тому судова колегія вважає достатнім призначити покарання у виді громадських робіт в мінімальному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині кваліфікації його дій, виду і розміру призначеного йому покарання змінити.

Визнати винним і вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, виключивши кваліфікаційну ознаку повторності. Виключити у вироку суду з формулювання обвинувачення ОСОБА_8 словосполучення діючи повторно.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 80 годин.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення даного менш суворого покарання більш суворим, яке призначено вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.12.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 150 годин громадських робіт.

В решті вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4