Справа № 526/1073/15-к
Провадження № 1-кп/526/92/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000009 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирило-Ганнівка Зіньківського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працює ТОВ «Нові мости», директор, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , згідно наказу № 55-«К» від 08 листопада 2011 року, відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Нові Мости», зафіксованого в протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Нові Мости» від 07.11.2011 року, приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Нові Мости» з 08.11.2011 року.

30.01.2012 року, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації від 30.01.2012 року № 97 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Нові Мости», поновлено договір оренди від 09.03.2011 року, площею 175, 54 га (невитребувані земельні частки - паї) на території Лисівської сільської ради, терміном до 31.12.2012 року, який був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Лисівської сільської ради 14.03.2011 року за № 24.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після закінчення дії вищевказаного договору 31.12.2012 року, без оформлення правоустановчих документів (продовження дії попереднього договору оренди чи укладення нового договору оренди), будучи керівником сільськогосподарського підприємства, в процесі проведення підприємством сільськогосподарського виробництва з вирощування сільськогосподарської продукції, надав працівникам ТОВ «Нові Мости» вказівку, приступити до обробітку вказаної земельної ділянки, достовірно знаючи про відсутність у очолюваного ним підприємства права користування даною земельною ділянкою, вчинивши таким чином самовільне їх зайняття.

Так, у ході досудового розслідування, Державною інспекцією сільського господарства в Полтавській області складено акт перевірки №15/11 від 10.04.2014 року та акт обстеження земельної ділянки № 61 від 24.04.2014 року, якими зафіксовано факт самовільного зайняття та використання ТОВ «Нові Мости» земель сільськогосподарського призначення на території Лисівської сільської ради площею 134,13 га, без будь-яких правовстановлюючих документів та за наслідками перевірки розраховано розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 134,13 га, що становить 143 473,76 грн.

Згідно висновку судово-економічної експертизи №817 від 01.10.2014 року, розрахунок розміру шкоди, заподіяної ТОВ «Нові Мости» внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої на території Лисівської сільської ради, проведений Державною інспекцією сільського господарства у Полтавській області №15/11 від 10.04.2014 року, з врахуванням зменшення площі з 134,13 га на 105,7175 га, на яку виготовлена технічна документація на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 340 від 04.08.2014 року «Про передачу ТОВ «Нові Мости» в оренду не витребувані земельні частки (паї), площею 105,7175 га, на території Лисівської сільської ради», підтверджується в сумі 113 081,99 грн., що складає 186 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки (не витребувані земельні частки паї), що завдало значної шкоди державі.

29 травня 2015 року, між прокурором прокуратури Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 197-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 гривень.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 цього кодексу - угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а відповідно до частини другої ст. 474 цього Кодексу - розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України і розуміє наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29.05.2015 року, між прокурором прокуратури Гадяцького району ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України - у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його оголошення.

Копію вироку суду після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1