Ухвала іменем україни12 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000788 щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 25 липня 2014 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Богодухова Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого у АДРЕСА_3,

засуджено за ч. 3 ст. 152 КК України на 8 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази, судові витрати та цивільний позов у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 10 листопада 2013 року приблизно о 3 годині, знаходячись в АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, переслідуючи намір, направлений на задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 є неповнолітньою, застосовуючи фізичне насильство, яке виразилося у притриманні руками та за допомогою ваги власного тіла, подолав опір потерпілої, діючи проти її волі, вступив з нею у статевий зв'язок природнім способом, заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує, що судом при призначенні покарання, належним чином не враховано, що засуджений вину не визнав, не працює, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення щодо неповнолітньої. Вважає, що покарання у виді 8 років позбавлення волі не буде сприяти виправленню та перевихованню ОСОБА_1 Наголошує, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляції прокурора про м'якість призначеного покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону судом дотримано.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд урахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Враховано судом і обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Суд призначив ОСОБА_1 покарання у межах санкції статті обвинувачення, яке не є мінімальним, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Переглядаючи вирок, в тому числі і за апеляційною скаргою прокурора, з доводами, які аналогічні касаційним, апеляційний суд з достатньою повнотою їх перевірив, надав обґрунтовані відповіді на них та не знайшов підстав для задоволення апеляцій. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

На думку колегії суддів, вчинення злочину щодо неповнолітньої вплинуло на кваліфікацію дій засудженого і не є підставою вважати м'яким реальне покарання, призначене відповідно до санкції статті обвинувачення.

Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_1 покарання у виді реального позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.

Колегія суддів вважає, що переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_1 більш суворого покарання у касаційній скарзі не наведено, в зв'язку з чим вважати його занадто м'яким підстав не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає, а тому вважає, що у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на Апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5