Дата документу Справа № 337/7106/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 337/7106/13-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/506/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01 листопада 2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 18 вересня 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Штраф не сплачено;

- 03 лютого 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 22 травня 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року, більш суворим покаранням покаранням за цим вироком, призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеногопокарання приєднано невідбутут частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі зі штрафом в розмірі 850 грн., який відповідно до ч.3 ст. 72 КК України постановлено виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту з 03 лютого 2014 року з дня фактичного затримання.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, вид та розмір призначеного покарання, посилається на наявність підстав для застосування до нього положень Закону України Про амністію в 2014 році, просить вирок суду змінити, застосувати до нього положення Закону України Про амністію в 2014 році і з урахуванням його норм, змінити раніше призначене покарання.

Як встановив суд, 07 липня 2013 року ОСОБА_7 , знаходячись біля дитячого садка, розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись станом алкогольного сп`яніння та відсутністю пильності потерпілого ОСОБА_9 , який лежав на газоні біля паркану вказаного дитячого садка, повторно, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , спричинившиостанньому матеріальну шкоду на загальну суму 2722, 99 коп..

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 Закону України Про амністію у 2014 році, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій, призначення виду та розміру покарання, в апеляції не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 1 звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України певні категорії осіб, до яких, відповідно до матеріалів кримінального провадження та пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, ОСОБА_7 не відноситься.

Як вбачається із вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні умисного середньої тяжкості злочину, не поєднаний з насильством, але на день набрання чинності Закону України Про амністію у 2014 році він відбув менше четверті призначеного строку основного покарання, тому звільнення його від відбування покарання з підстав, передбачених ст.ст. 2, 3,4 Закону України Про амністію у 2014 році, застосовано бути не може.

Будь-яких інших підстав для застосування до нього амністії ОСОБА_10 не зазначив ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4