ОСОБА_1 ОСОБА_2,ОСОБА_3
Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

07 серпня 2012 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Андрушкевича С.З.

суддів: Єрещенка А.М , ОСОБА_2

з участю прокурора: Селюченко І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, з середньою

спеціальною освітою, розлученого, працюючого робітником в Житомирському обласному буро СМЕ, без постійного місця проживання, не судимого, -

засуджено за ст. 187 ч.3 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 21 січня 2012 року.

Стягнуто з засудженого судові витрати в розмірі 225 грн. 12 коп.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, судимого: 09.07.2007 року Лугинським районним судом Житомирської області за ст. 186, ч. 2, 289 ч. 1, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі років; 12.09.2007 року Житомирським районним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 185, ч. 3, 186 ч. 2, 70, 71 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі; 30.09.2011 року постановою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області умовно достроково звільнений на 1 рік 3 місяці 30 днів, -

засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Житомирського районного суду від 12.09.2007 року і призначено йому покарання у виді 7?ми (семи) років 6?ти (шести) місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 22 січня 2012 року.

Стягнути судові витрати за проведення дактилоскопічних експертиз в сумі 675,36 грн. з засуджених. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дольовому порядку по 337,68 грн. з кожного.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Як визнав суд, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 16 січня 2012 року, взявши з собою дерев'яну палицю для нанесення тілесних ушкоджень, на рейсовому автобусі сполученням м. Житомир с. Висока Піч Житомирського району приїхали в с. Висока Піч Житомирського району, де підійшли до магазину «Лісова хата», розташованому по вул. Чуднівській, 5 вказаного населеного пункту, який належить ОСОБА_6

О 23.30 год. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5, дочекавшись, коли продавець магазину ОСОБА_7 вийшла на вулицю, напали на неї, застосовуючи при цьому насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я, ОСОБА_5 зіскочив з даху магазину і відгородив її від дверей магазину, а коли ОСОБА_7 почала тікати, став наздоганяти її, зірвавши з неї пальто та шарф. В цей час ОСОБА_4, побачивши, що ОСОБА_7 втікає, вийшов їй на зустріч та двома руками штовхнув її в область грудної клітини, внаслідок чого вона впала на землю, а ОСОБА_5, підбігши до неї дерев'яною палицею наніс їй два удари в область голови і тулуба, чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та правій верхній кінцівці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткострокового розладу здоров'я, та став погрожувати їй, що в разі, якщо вона не припинить кричати та чинити опір, то вб'є її. Подавивши волю ОСОБА_7 до опору, ОСОБА_5, взявши її за коси, завів в приміщення магазину, де, продовжуючи погрожувати вбивством, посадив на стілець, накрив її голову рушником та наказав ОСОБА_4 тримати потерпілу, а сам заволодів її мобільним телефоном «Самсунг 3600І», вартістю 840 грн., в якому знаходилась сім-картка оператору мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 30 грн., на рахунку якої були гроші у сумі 47 грн. та грошима у сумі 450 грн., які належали останній, товарно-матеріальними цінностями і грошима в сумі 1781 грн., які належали ОСОБА_6, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Привязавши ОСОБА_7 до стільчика, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця злочину зникли, заподіявши ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 1367 грн., а ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 21718 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просив змінити вирок суду, призначивши більш мяке покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просив також взяти до уваги той факт, що ОСОБА_4 начебто штовхнув потерпілу ОСОБА_7 в груди. Він стверджує, що по відношенню до потерпілої ніяких насильницьких дій не вчиняв. Просив врахувати те, що має посередні характеристики, щиросердно розкаявся, сприяв розкриттю злочину, а також його стан здоровя, про який вказано в акті психіатричної експертизи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, враховуючи думку потерпілої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним, ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Суд розглянув справу в порядку ст. 299 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчиненого злочину та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Оскільки розгляд кримінальної справи проводився в порядку ст. 299 КПК України, тому твердження засудженого ОСОБА_4 про те, що він не застосовував насильство щодо потерпілих, не підлягає розгляду.

Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_4, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.

В акті судово-наркологічної експертизи, на який посилається засуджений ОСОБА_4, вказано, що психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками без явищ залежності; не страждає алкоголізмом, примусового лікування не потребує.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин не встановлено.

Обставиною, що помякшує покарання засудженого, є щире каяття.

Крім того, суд при обранні покарання врахував те, що ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні.

Суд першої інстанції призначив засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді нижчої межі санкції ст. 187 ч. 3 КК України.

Тому, на думку колегії суддів, підстав для помякшення ОСОБА_4 призначеного вироком суду першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2012 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без зміни.

Судді: