Справа №585/4537/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/209/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора Роменської міжрайонної прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року, за яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1)18.07.2014 р. Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст.121 і ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст.75 і 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього відповідних обов`язків

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2014 р. у виді позбавлення волі на строк один рік, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 13.10.2014 р. близько 17-00 години, перебуваючи на подвір`ї господарства по АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_13 , яка виникла на побутовому підґрунті, та з яким у нього ще раніше склалися неприязні стосунки, став умисно наносити удари руками і ногами останньому, від чого той впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 взяв до рук з підвіконня будинку кухонний ніж та умисно наніс ним лежачому на землі ОСОБА_13 удар в область лівої сідниці, один удар в область живота та один удар в спину і продовжив наносити удари ногами та руками в різні частини тіла ОСОБА_13 , від яких він помер на місці події.

В поданих апеляційних скаргах:

-старший прокурор Роменської міжрайонної прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання у виді одного року позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років. Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував суспільну небезпечність та наслідки вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та будучи засудженим до покарання з випробуванням за спричинення тяжких тілесних ушкоджень саме цьому ж потерпілому, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти життя особи, вину у вчиненому не визнав, не вибачився перед потерпілою, тривалий час ніде не працює та негативно характеризується;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 просить змінити вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, оскільки суд не зазначив чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, необгрунтовано відхилив клопотання обвинуваченого про призначення психолого-психіатричної експертизи, не з`ясував та не дав оцінки неправомірній поведінці потерпілого, мотивам, умовам та причині вчинення злочину. Також зазначає, що ОСОБА_7 не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому та, як на досудовому слідстві так і в суді, визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , просив скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, а також заперечив проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги як прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , так і захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав умислу на заподіяння смерті ОСОБА_13 , а також те, що суд районний суд не дав належної оцінки мотивам, умовам та причині вчинення злочину, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, потерпіла ОСОБА_16 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що 13.10.2014 р. вона вживала спиртні напої разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які займалися хатньою роботою, після чого останній пішов додому, а коли через деякий час повернувся, то сів поруч з ОСОБА_13 на лавочці та намагався вияснити причини його поведінки, а потім вдарив його кулаком по обличчю і почав наносити численні удари ногами по різним частинам тіла. Не вмовивши ОСОБА_7 припинити свої дії, вона пішла до сусідки викликати міліцію, а коли повернулася, то ОСОБА_13 був зв`язаний. Потім до них прийшла сусідка ОСОБА_17 , взяла ніж та розрізала мотузку, якою були зв`язані ноги ОСОБА_13 , а ОСОБА_7 розв`язав йому руки, схватив ніж та наніс удар в живіт ОСОБА_13 .

Вказані показання потерпілої ОСОБА_16 об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що 13.10.2014 р., коли вона знаходилась в будинку, прибіг її старший син ОСОБА_18 та сказав, що ОСОБА_16 шукає мотузку, а через деякий час повідомив, що ОСОБА_16 просить викликати міліції. Коли вона прийшла в двір до ОСОБА_13 , то побачила, що він лежав на лівому боці, руки та ноги у нього були зв`язані і біля нього знаходився ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_16 винесла ніж з білою рукояткою із будинку і перерізала мотузки на ногах ОСОБА_13 , а руки йому розв`язав ОСОБА_7 . Вона бачила кров на животі ОСОБА_13 , але не бачила, щоб ОСОБА_7 наносив удари ножем. При ній він різав склом по щоці ОСОБА_13 та два рази намагався нанести удар ножем, але вона його відштовхнула. ОСОБА_13 постійно лежав на землі.

Неповнолітній свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що 13.10.2014 р. до нього підходив ОСОБА_7 та просив мотузку, а потім приходила ОСОБА_16 і він дав їй мотузку, а пізніше вона просила викликати міліцію. Він особисто бачив як ОСОБА_7 наносив лежачому ОСОБА_13 удари руками і ногами та порізав склом йому щоку. Також бачив, як останній брав його за волосся і наносив удари по голові, а потім взяв ніж з білою рукояткою, який лежав на підвіконні, і наніс удари в живіт та стегно ОСОБА_13 . Після цього вийшов з двору, загнав ніж у паркан та зламав його.

Вказані показання потерпілої та свідків є послідовними, логічними за своєю суттю, а також такими, що в повній мірі відповідають фактичним обставинам провадження та узгоджуються і співпадають з іншими перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи № 262 від 25.11.2014 р. смерть ОСОБА_13 наступила в результаті проникаючих колото-різаних ран лівої половини грудної клітини і живота, які були кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження і між якими та смертю потерпілого мається прямий причинний зв`язок.

Відповідно до висновку медико-криміналістичної експертизи № 342 від 01.12.2014 р., на клаптях шкіри зі спини, лівої сідниці, передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_13 виявлено по одній колото-різаній рані, які утворились ймовірно всього від колюче-ріжучих дій однієї плоскої клинкової зброї типу ножа.

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження і, з урахуванням вимог закону, є належними, допустимими, достовірними і у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Про направленість умислу ОСОБА_7 саме на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 свідчать його цілеспрямовані умисні дії, які виразилися у нанесенні потерпілому ударів ножем у життєво-важливі органи, в той час коли він знаходився в безпорадному (лежачому) стані на землі, кількість, локалізація і характер цих тілесних ушкоджень, а також те, що після спричинення тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та намагався знищити предмет цього злочину.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що під час судового розгляду кримінального провадження не було встановлено жодного доказу на підтвердження позиції обвинуваченого та його захисту відносно того, що він вчинив такі дії по відношенню до потерпілого з метою зупинити його агресію, оскільки при огляді місця події не було виявлено ані молотка, ані сокири, ані інших предметів, якими згідно показань ОСОБА_7 в нього кидався ОСОБА_13 .

Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що при судово-медичному освідуванні безпосередньо самого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було виявлено.

У зв`язку з цим, твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про ненадання судом першої інстанції належної оцінки неправомірній поведінці потерпілого є необгрунтованими.

Не може колегія суддів прийняти до уваги і посилання апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка на його думку виразилася у взятті до уваги одного висновку експертизи і не взятті інших, оскільки суд першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального закону на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 виклав у своєму вироку лише ті докази, які вважав за необхідне, а не всі наявні в кримінальному провадженні матеріали.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо безпідставності відхилення судом першої інстанції клопотання обвинуваченого про призначення психолого-психіатричної експертизи є необгрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься акт судово-психіатричного експерта № 188 від 05.11.2014 р., відповідно до якого, ОСОБА_7 страждає психічними розладами та розладами поведінки внаслідок вживання алкоголю, але ці психічні розлади не настільки виражені, щоб могли лишати останнього можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; психічних розладів, які відносяться до юридичного критерію неосудності, не виявлено; інкриміноване йому діяння здійснив у стані коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_7 знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, про що з його слів свідчить вживання алкоголю в той день, послідовний та цілеспрямований характер його дій під час скоєного, відсутність психотичних розладів, адекватний мовний контакт; в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б вказували на наявність у нього тимчасового хворобливого стану.

Зважаючи на те, що психічний стан (характер дій, осудність) обвинуваченого ОСОБА_7 в період вчинення ним злочину був визначений вказаним актом судово-психіатричного експерта, то і об`єктивних підстав для проведення психолого-психіатричної експертизи не має.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 про скасування вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і відповідно до вимог ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу обвинуваченого, так і обставини, що обтяжують покарання, а також всі інші вимоги, з якими кримінальний закон пов`язує визначення виду і розміру покарання, що знайшло своє відображення у вироку суду з наведенням відповідних мотивів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав ані для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, ані для зміни судового рішення і перекваліфікації дій обвинуваченого, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2015 року відносно ОСОБА_20 залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_21 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4