У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І., Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні у місті Києві 22 квітня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Біляївського районного суду Одеської області від 23 червня 2006 року та ухвалу
колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської
області від 9 листопада 2006 року.

Вказаним вироком засуджений

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України,
раніше не судимий,

- за
ч. 3 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 10 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 20412 грн. 98 коп. матеріальної шкоди та 300000 грн. моральної
шкоди; на користь ОСОБА_3 540 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 300000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду з
уточненнями, внесеними додатковою ухвалою цього ж суду від 28 березня 2007 року,
вирок змінено: у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20412 грн. 98
коп. та на користь ОСОБА_3 540 грн. 44 коп. матеріальної шкоди скасовано та
справу у цій частині направлено на новий розгляд у порядку цивільного
судочинства. Постановлено виключити з вироку
вказівку на те, що суд враховує, що внаслідок злочину загинули 2 особи і
одна отримала тяжкі тілесні ушкодження, і ОСОБА_1 не відшкодував шкоду та
жодних заходів до її відшкодування не вживав. Постановлено пом'якшити ОСОБА_1
покарання до 9 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 з урахуванням змін,
внесених у вирок ухвалою апеляційного суду, визнаний винним і засуджений за те,
що 7 листопада 2005 року близько 16 години на 464,5 км автошляху Одеса-Київ,
керуючи автомобілем ГАЗ 2410, державний НОМЕР_1, рухався з боку м. Києва у
напрямку м. Одеса з порушенням Правил ДР України і, не впоравшись з керуванням
автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіштовхнувся з автомобілем ВАЗ
21093, державний НОМЕР_2, внаслідок чого двоє осіб загинули, а одна отримала
тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї
ОСОБА_4 просить судові рішення змінити та знизити йому міру покарання, а в
частині відшкодування потерпілим матеріальної і моральної шкоди скасувати і
направити на новий розгляд у порядку
цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши викладені у касаційній скарзі засудженого
доводи, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1
у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель двох осіб та
заподіяло тяжкі тілесні ушкодження одній особі, підтверджується доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю, підтвердив
пред'явлене обвинувачення і щиро розкаюється.

Що стосується доводів скарги про
суворість призначеного покарання, то вони є безпідставними, оскільки при призначені покарання ОСОБА_1 суд першої інстанції на підставі ст.
65 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Апеляційним судом дана оцінка тому
факту, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся і раніше до
кримінальної відповідальності не притягався. Апеляційна інстанція дійшла
обгрунтованого висновку про те, що ці обставини є підставою для
пом'якшення ОСОБА_1
призначеного судом покарання і знизила його до 9 років позбавлення волі.
Підстав для застосування до ОСОБА_1 ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не
вбачає.

Призначене покарання є необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів. Ухвала апеляційного суду є законною та обгрунтованою, підстав для її зміни не вбачається.

Відповідно до матеріалів справи
колегія суддів не вбачає порушень і щодо розгляду судом цивільного позову у
частині відшкодування ОСОБА_1 моральної
шкоди потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до вимог чинного
законодавства розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру
та обсягу страждань (душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення тощо), з урахуванням тяжкості вимушених змін
у життєвих стосунках потерпілого та інших обставин.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, винуватцем якої визнаний ОСОБА_1, загинули донька та зять ОСОБА_2, а
їхній шестилітній онуці спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Спричинену
злочином моральну шкоду потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обгрунтовано оцінили у
300000 грн. кожному.

Доводи скарги у цій частині,
аналогічні доводам апеляційної скарги ОСОБА_1, перевірялись судом апеляційної
інстанції і були обгрунтовано відхилені.

Що стосується доводів скарги у
частині відшкодування ОСОБА_1
матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то при розгляді справи
апеляційним судом вирок у цій частині скасований і направлений на новий розгляд
у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.