У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Канигіної Г.В., Шевченко Т.В.

за участю
прокурора

Сушко Т.М.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 16 серпня 2007 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженого ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2006 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця м. Горлівки Донецької області, не має судимості в силу ст. 89 КК України,

за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за злочин, вчинений ним за таких обставин.

7 листопада 2006 року приблизно о
23 годині 30 хвилини він, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, після вживання спиртних напоїв зі співмешканкою ОСОБА_3
і ОСОБА_4, залишившись наодинці з п'ятимісячною донькою ОСОБА_5,. вирішив убити
її на ґрунті особистих неприязних стосунків до її матері.

Перевернув коляску, у якою
знаходилася остання, ОСОБА_1 завдав їй не менш чотирьох ударів руками і ногами
по голові, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, крововиливів під оболонки головного мозку, від яких настала смерть.

У касаційних скаргах і доповненнях засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що судове слідство проведено неповно, однобічне, просить вирок суду
змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 128 КК України.

Захисник ОСОБА_2 у касаційній
скарзі, даючи свій аналіз
зібраним доказам, просить скасувати вирок щодо засудженого ОСОБА_1, а справу направити на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що висновок суду не
відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується зібраними доказами.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала вирок законним і обґрунтованим,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_1 у злочину, вчиненому за викладених у вироку обставин,
доведена об'єктивними доказами, що зібрані у передбаченому законом порядку, і належним чином оцінених судом.

Доводи ОСОБА_1 про порушення норм
кримінально-процесуального закону під час досудового і судового слідства, неправильну кваліфікацію його дій є
необґрунтованими.

Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні
показував, що їм були заподіяні тілесні ушкодження потерпілої, пояснюючи свої
дії необережністю.

Під час досудового слідства в явці з повинною він вказував, що завдавав удари ОСОБА_5
умисно.

Із показань потерпілої ОСОБА_3,
свідка ОСОБА_6 слідує, що засуджений і
раніше неодноразово завдавав малолітньої потерпілої удари умисно.

Згідно з висновками судово-медичних
експертиз на трупі було виявлено тілесні
ушкодження, які утворилися не менш як
від чотирьох дій тупого предмету (предметів).

Експерти комісійної судово-медичної експертизи дійшли до науково
- обґрунтованого висновку, що ці тілесні ушкодженні не могли утворитися за
обставинах, на які вказував ОСОБА_1

Характер тілесних ушкоджень,
завданих потерпілої ОСОБА_5, їх кількість, локалізація свідчать про те, що
намір ОСОБА_1 було направлено на вмисно вбивство.

Показанням ОСОБА_1 суд дав правильну оцінку, ретельно
перевірив його доводи, всі зібрані докази.

Що стосується посилань ОСОБА_7 на
застосування щодо нього незаконних методів слідства, то при перевірці вказані
доводи не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд дав
належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам в
їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов
обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 в умисному вбивстві
малолітньої дитини.

Його дії за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК
України кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_1 призначено у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винного.

Колегія суддів вважає, що
призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення.
Підстав для пом'якшення покарання немає.

Порушень норм
кримінально-процесуального закону, що тягли б за собою зміну чи скасування вироку, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційні скарги засудженого
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 14 травня
2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С У Д Д І :

А.М.
Скотарь Г.В.
Канигіна Т.В.
Шевченко