Справа №1-296/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007
року Рівненський
міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого
судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Хоменчук С.М.

з участю прокурора
- Симківа Р.Я.

і захисників - ОСОБА_2 і ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в місті Рівне
кримінальну справу по

обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Рівне, українця, громадянина
України, із середньою освітою, невійськовозобов"язаного, неодруженого,
працюючого вантажником ПП „Арсен", проживаючого АДРЕСА_1, раніше судимого
Рівненським міським судом 07.06 .2006 року за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу
в розмірі 1500 грн., у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, українця, громадянина
України, із середньою спеціальною освітою, невійськовозобов"язаного,
неодруженого, працюючого лікарем ЛФК в Рівненській об'єднаній міській дитячій
лікарні, проживаючого АДРЕСА_2, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 186 ч.2 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, будучи
раніше засудженим за вчинення
заволодіння чужим майном у вигляді мобільного телефону шляхом обману та
зловживання довірою, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив,
а знову скоїв аналогічний злочин.

Так, 16 жовтня 2006 року близько 1 години 40 хвилин ОСОБА_1 за попередньою
змовою із ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння біля кафе
„Меркурій" по вулиці Дундича,
5 в м. Рівне, маючи умисел на відкрите незаконне заволодіння чужим майном,
застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого,
відкрито викрали у ОСОБА_5 мобільний телефон марки „Нокіа" вартістю 349
грн. з сім картою вартістю 50 грн. та грошима на ній в сумі 2 грн. і гроші в
сумі 15 грн., чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 416
грн..

Будучи допитаним в якості підсудного, ОСОБА_1 не визнав вину по суті
пред'явленого йому обвинувачення. Суду показав, що 15 жовтня 2006 року після 23
години в кафе -барі „Меркурій" незнайомий тоді потерпілий, будучи в
нетверезому стані, почав з ним розмову, запропонував випити та пригостив
горілкою. Вживши по 50 грамів горілки і пиво, вони розмовляли, про що не
пам"ятає. Приблизно через півгодини потерпілий пішов за столик до своїх
знайомих. Він же вийшов на вулицю та пішов прогулятись в районі вул. Князя
Романа, бачив знайомих дівчат, особи яких не назвав. Приблизно через 20-40
хвилин повернувся в кафе-бар „Меркурій", де побачив потерпілого, який то
сидів з компанією, то ходив по кафе в нетверезому стані. Перед закриттям
кафе-бару він вийшов на вулицю покурити, до нього підійшов випивший потерпілий,
який в ході розмови висловився нецензурною лайкою, за що він наніс потерпілому
удар ліктем в обличчя, від чого той, спіткнувшись об вазон, впав на газон на
спину, з носа його пішла кров. Коли він став відходити від потерпілого в бік
арки, то до потерпілого підійшов високий візуально знайомий хлопець, нагнувся
над ним, ніби щось крикнув. В цей час з Кафе-бару вийшли працівники міліції, на
їх команду стояти хлопець від потерпілого побіг в арку, а він побіг за тим
хлопцем, так як думав, що той пограбував потерпілого. Хлопець забіг в двір, а
він добіг до дороги і зупинився. Працівники міліції затримали його, привели до
потерпілого, а хлопець що побіг першим втік. Не пам"ятає, чи бачив в цей
вечір в кафе-барі знайомого йому ОСОБА_4. Заперечує, вчинення злочину за
попереднім зговором групою осіб, те що стояв біля входу в кафе на момент
приходу туди потерпілого, вимагав пригощати його горілкою та заволодів майном
потерпілого в той вечір. Шкодує, що наніс удар потерпілому.

Будучи допитаним в якості підсудного, ОСОБА_4 не визнав
вину по суті пред'явленого йому обвинувачення. Суду показав, що 16 жовтня 2006
року приблизно в 1-20 годин зайшов до кафе -бару
„Меркурій" один, де
побачив візуально знайомого
ОСОБА_1 та

потерпілого, які були разом, брав пляшку пива, виходив на
вулицю курити і повертався до бару. Коли в 1-45 годин бармен оголосила про
закриття кафе-бару, він вийшов на таксі, якого не виявилось, пішов в сторону
вулиці Черняка, а за
10-15 хвилин повертався тією ж дорогою біля кафе-бару „Меркурій". Коли
переходив дорогу, почув глухий звук падіння. З цікавості підійшов ближче до
кафе-бару і побачив людину, яка лежить, та зігнутого над нею ОСОБА_1. Біля
потерпілого, що лежав ніби без свідомості, він питав у ОСОБА_1, що той робить,
чи що трапилось, почув храп, хотів перевернути потерпілого. В цей час з кафе
вийшли працівники міліції, які наказали залишатись на своїх місцях, але він
злякався і першим став тікати, прибіг додому. Чув, що за ним біг ОСОБА_1, але
не довго. Показав, що кишені потерпілого він не дивився. Мобільного телефону і
грошей потерпілого не бачив ні в потерпілого ні в ОСОБА_1, не заволодівав ними,
потерпілому ударів не наносив, повертав його, щоб той не захлинувся. Пізніше
він був затриманий міліцією на 11 діб.

Не дивлячись на невизнання вини підсудними, їх вина у вчиненні злочинних
дій стверджується показами потерпілого, свідків, зібраними в справі письмовими
доказами. Покази підсудних, в силу їх неконкретності, відсутності логічних
пояснень своїм діям, суперечностей та невідповідності в деталях раніше даним
ними досліджених судом на а. с. 82-84,92-93, 110-112,122 показам в якості
підозрюваних, підтвердженими в якості обвинувачених, які не були усунуті в ході
досудового слідства і в суді, оцінюються судом критично.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 суду показав, що приблизно о 01
годині ночі 16 жовтня 2006 року, повертаючись додому, зайшов в кафе-бар „Меркурій",
щоб випити пива. На вході в кафе, стояли і говорили між собою двоє незнайомих
йому раніше підсудних. Один з яких, як пізніше стало відомо ОСОБА_1,
звертаючись до нього, наказав поставити їм по сто грамів. На що він, з метою
уникнення конфлікту, погодився і взяв всім трьом по сто грамів горілки. Вони
втрьох сиділи за столиком, говорили мало, він боявся, оскільки їх поведінка
була підозрілою, остерігався в розмові зайвих ексцесів. Після оголошення про
закриття бару, в приміщення зайшли два працівники міліції, він встав, вийшов на
вулицю і став іти в напрямку додому. Приблизно через 50 метрів, ще навпроти
вікон кафе, відчув удар ззаду по голові, від чого впав на живіт, закривав лице
руками, бо наносили удари по спині і по голові. Далі один нападник ногою
наступив на кисть руки, а другий в цей час сів чи став на плечі та обшукував
задні кишені джинсів, де зліва лежав мобільний телефон „Нокіа-3100", а
справа гроші на суму 15 грн., при цьому назвав купюри, яких після цього не
стало. Почув голос працівників міліції, які кричали стій, після чого нападники
стали тікати. Він побачив, як вдвох від нього втікали в арку від працівників
міліції. Піднявшись, виявив відсутність вищевказаних речей в кишенях. Через
деякий час працівники міліції привели одного з тих хлопців, яких він пригощав
горілкою, як виявилося ОСОБА_1, та повідомили, що другого не наздогнали. У
затриманого не було належних йому речей, з приводу вчиненого він не давав
пояснень. В результаті злочинних дій йому були заподіяні легкі тілесні
ушкодження без розладу здоров"я. Вважає, що його пограбували обидва
підсудні, які вимагали від нього горілку і сиділи з ним за столиком.
Враховуючи, що мати ОСОБА_1 відшкодувала матеріальну і моральну шкоду,
претензій до підсудних він не має.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що, працюючи інспектором РПС
Рівненського MB УМВСУ, він з напарником ОСОБА_7 в ніч з 15 на 16 жовтня
2006 року несли чергування на мікрорайоні Північний. Близько 1-30 години вони
зайшли в кафе-бар „Меркурій" для забезпечення порядку під час закриття
бару. При цьому він звернув увагу на столик, за яким сиділи випивший потерпілий
і з ним дві особи, ОСОБА_1 був збоку а другий спиною до них, по опису він був
схожий на ОСОБА_4. Після повідомлення про закриття бару бармени попросили їх
зачекати до закриття. Потім бармен повідомила криком, що вона побачила через
вікно бійку. Вони теж побачили у вікно, що дві особи б"ють чоловіка в
область голови і тіла. Коли вибігли, побачили, що ОСОБА_1 тримав, а другий
витягував щось з кишень потерпілого. На крик „стій" вони вдвох один за
одним стали тікати за приміщення кафе в двір. Заднім біг ОСОБА_1, його
переслідував та затримав ОСОБА_7,
привели до кафе, де потерпілий вказав на нього, як грабіжника. Іншого
хлопця вони не змогли наздогнати, він втік. Викрадений мобільний телефон чи
гаманець в затриманого не були виявлені. Потерпілого, який будучи випившим,
нормально спілкувався і все пам"ятав, та затриманого доставили на медичне
освідчення і в міський відділ внутрішніх справ.

Свідок ОСОБА_7
дав аналогічні покази в судовому засіданні. При цьому уточнив, що працівник
бару попередила, що за вікном б"ються. Вони вибігли з кафе, побачили два
хлопці, які стояли нагнувшись по обидва боки біля потерпілого, щось шукали в
кишенях. На крик

„стій міліція" ці хлопці стали втікати, а вони їх
переслідували. Він біг зразу за ОСОБА_1, при цьому втікаючі нічого не кричали.
Біля гуртожитку приблизно метрів за 200 він затримав одного із них, ним
виявився ОСОБА_1, а другий, ОСОБА_4, біг швидше і втік. Із затриманим
повернулись на місце злочину, викрадених речей не виявили. Після чого
потерпілого, який був випивши, але розумів свої дії, та затриманого доставили
на експертизу і в міськвідділ внутрішніх справ. Він бачив обличчя хлопців, які
вчинили грабіж потерпілого, запам"ятав їх, опізнав в ході досудового
слідства, і стверджує, що підсудні саме ті хлопці, які знаходились біля
потерпілого. При цьому підтримав дані ним на досудовому слідстві покази
досліджені судом на а.с. 21-23, як більш точні, дані безпосередньо після події
злочину. З таких показів вбачається, що він конкретно вказував в який момент
він бачив та запам"ятав підсудних, які до цього сиділи за одним столом з
потерпілим, їх конкретні дії, в отому числі нанесення ударів потерпілому,
досконало їх описав в своїх показах.

Покази допитаних в якості свідків барменів кафе-бару „Меркурій"
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні, з огляду на їх розбіжність із показами
в досудовому слідстві, з урахуванням встановлених підтверджених довідкою та
показами лікаря-офтальмолога ОСОБА_10 вадів зору ОСОБА_8 та особистих поважних
обставин ОСОБА_9, суд вважає сумнівними, такими, що не можуть бути покладені в
основу обвинувачення, як достовірний доказ. Водночас, вказані свідки послідовно
ствердили факт виявлення ними 16 жовтня 2006 року в час закриття кафе-бару
„Меркурій" порушення громадського порядку на вулиці, навпроти останнього
вікна бару, та попередження про це працівників міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які на той час
знаходились в кафе та вибігли на цей сигнал на вулицю.

Злочинні дії підсудних стверджуються дослідженими судом на на а.с. 21
заявою потерпілого ОСОБА_5, зареєстрованою РМВ 16.10.2006 р. за № 9785, на а.с.
28-29 протоколом пред"явлення особи для впізнання від 18.10.2006 року,
згідно якого, свідок ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_4, як на особу схожу на чоловіка,
що разом із ОСОБА_1 пограбував ОСОБА_5 біля кафе-бару „Меркурій" і скрився
з місця події.

Згідно протоколу пред"явлення особи для впізнання від 19.10.2006 року,
дослідженого судом на а.с. 30-31, свідок ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_4, як на особу,
що пограбував 16.10.2006 року разом із ОСОБА_1 потерпілого ОСОБА_5 та скрився з
місця події. Згідно протоколу пред"явлення особи для впізнання від
22.11.2006 року, дослідженого судом на а.с. 32-33, потерпілий ОСОБА_5 вказав на
ОСОБА_1, як на особу з яким разом вживав алкогольні напої в кафе-барі
„Меркурій" і якого після його пограбування наздогнали і затримали
працівники міліції.

Протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в ході досудового слідства,
дослідженим в суді на а.с. 34-37, де суперечності їх показів не усунуті,
ОСОБА_1 вказує на третього хлопця, який ніби вчинив пограбування, якого він
наздоганяв, при цьому він не бачив ОСОБА_4, останній стверджує, що крім ОСОБА_1
та працівників міліції він нікого не бачив біля потерпілого на той момент.
Зазначені суперечності вказують на необ"єктивність їх показів в ході
досудового слідства, як спосіб уникнення ними відповідальності, які не усунуті
в суді.

Протоколами очних ставок між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на а.с.38-41 та ним же з
потерпілим ОСОБА_5на а.с.50-52 стверджується, що на очних ставках з підсудним
свідок та потерпілий підтримали свої послідовні покази.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2311 від
18.10.2006 року, дослідженого на а. с. 56-57, у потерпілого ОСОБА_5 виявлені
тілесні ушкодження у вигляді садна на боковій поверхні носа справа та двох
крововиливів на тильній поверхні лівої кисті, які утворилися у вказаний в
обставинах термін від дії твердих тупих предметів, і могли утворитися від
ударів кулаками, ліктем, ногами людини, та не є характерними для виникнення в
результаті падіння або самопадіння з висоти власного росту, утворилися від двох
травматичних дій та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 2305 від 18.10.2006 року, у ОСОБА_1 об'єктивних
ознак тілесних ушкоджень не виявлено, на момент його затримання 16.10.2006 року
о 2-30 годині встановлене алкогольне сп"яніння.

Таким чином, оцінюючи покази підсудних, потерпілого,
свідків, досліджені зібрані в справі докази, суд прийшов до висновку, що вина
підсудних повністю доведена сукупністю досліджених доказів. Злочинні дії
підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 186 ч.2 КК
України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із

застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров"я
потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Злочинні дії
підсудного ОСОБА_4, вірно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 186 ч.2 КК
України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для життя і здоров"я потерпілого, вчинене
за попередньою змовою групою осіб.

Визначаючи вид та міру покарання підсудним, суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини та
наслідки його вчинення, особу підсудних, характеризуючі їх дані, в тому числі
посередню характеристику раніше судимого ОСОБА_1 і позитивну характеристику
ОСОБА_4, та зайнятість обох суспільно корисною працею. Відшкодування заподіяної
злочином шкоди для ОСОБА_1 та вчинення злочину вперше для ОСОБА_4, суд
враховує, як пом»якшуючі покарання підсудних обставини. Обтяжуючих покарання
підсудних обставин суд не вбачає.

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що
необхідним та достатнім для виправлення підсудних і попередження нових їх
злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті обвинувачення, із
застосуванням звільнення з випробуванням від відбуття такого покарання, на
підставі ст.ст.75,76 КК України, щодо обох підсудних.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК
України і призначити
покарання у вигляді чотирьох років шести
місяців позбавлення волі. В строк відбутого засудженим покарання
зарахувати період утримання його під вартою із 16 жовтня 2006 року по 17 квітня
2007 року.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю на три
роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов"язки
на період іспитового строку:

1.
Не виїжджати за
межі України без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2.
Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3. Періодично з'являтись на
реєстрацію в орган кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до набрання чинності вироком засудженому ОСОБА_1 змінити з

затримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнити його з під варти
негайно із залу суду.

ОСОБА_4
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді чотирьох
років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю на два
роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого
такі обов'язки на період іспитового строку:

1. Не виїжджати за межі
України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2. Повідомляти органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця

проживання, роботи чи навчання;

3. Періодично з'являтись на
реєстрацію в орган кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до набрання чинності вироком засудженому ОСОБА_4 залишити
у

вигляді
підписки про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд
Рівненської області через місцевий суд протягом 15 діб з моменту проголошення.