Справа № 1704/305/12
номер провадження 1/1704/30/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2012 року смт Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кравціва О.Р.,

при секретарі Хом'як О.О.,

з участю прокурора Махацького Ю.М.,

підсудної ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого (цивільний позивача) ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Перекалі Демидівського району Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжня, пенсіонерка, громадянка України, українка, не має судимості, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, працюючи на посаді листоноші 3 класу відділення поштового звязку Княгинине Демидівського цеху обслуговування споживачів Центру поштового звязку № 2 Рівненської дирекції УДППЗ Укрпошта, яке розташоване в с. Княгинине Демидівського району Рівненської області, до обовязків якої, згідно п. 7 Робочої інструкції листоноші, входить доставляти одержувачам грошові допомоги, керуючись єдиним злочинним наміром, в період з початку травня 2010 року по жовтень 2010 року, умисно внесла у відомості № 2/5619 від 02.05.2010 р. на виплату державної соціальної допомоги особі немаючій права на пенсію ОСОБА_3 на суму 601 гривня 40 копійок, № 4/5619 від 02.05.2010 р. на виплату державної соціальної допомоги особі немаючій права на пенсію ОСОБА_3 на суму 174 гривні 80 копійок, та відомість № 1/5619 від 02.10.2010 р. на виплату державної соціальної допомоги особі немаючій права на пенсію ОСОБА_3 на суму 723 гривні завідомо неправдиві відомості про те, що видала вищевказані суми ОСОБА_3 Надалі, ввірені їй грошові кошти ОСОБА_1 не видала ОСОБА_3, а привласнила їх, чим заподіяла останньому майнову шкоду на загальну суму 1499 гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 повністю визнала себе винною у вчиненні злочинів, що їй інкримінуються, щиро розкаялася та повністю підтвердила обставини вчинення злочину, встановлені судом.

Крім повного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй злочинів підтверджується іншими доказами.

Допитаний потерпілий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, житель ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючий, показав, що з лютого 2010 року він отримує державну соціальну допомогу у звязку з тим, що є інвалідом 3 групи загального захворювання. Він має погану память на дати і цифри, тому точно сказати коли і яку суму отримував соціальної допомоги в період з лютого 2010 року по даний час не зміг. Гроші в основному отримувала його мама ОСОБА_5 та один раз його сестра ОСОБА_6. У представлених йому копіях відомостей № 2/5619 за травень 2010 р., № 4/5619 за травень 2010 р., № 1/5619 за жовтень 2010 р. у графі підпис одержувача підпис не його.

Допитана свідок ОСОБА_5 показала, що проживає у своєму господарстві разом із сином ОСОБА_3. Гроші в основному отримує замість сина вона. У представлених їй копіях відомостей № 2/5619 за травень 2010 р., № 4/5619 за травень 2010 р., № 1/5619 за жовтень 2010 р. у графі підпис одержувача підпис не її та грошей по цих відомостях вона неотримувала.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 вбачається, що вона у відомостях про отримання соціальної допомоги за брата підписувалася тільки один раз у серпні 2010 року, а отримані тоді гроші передала матері. Більше свої підписи у відомостях про отримання грошей вона не ставила.

Допитана свідок ОСОБА_7 показала, що з 2002 року по червень 2011 року вона працювала начальником відділення поштового звязку № 2 Рівненської дирекції УДППЗ Укрпошта, яке розташоване в с. Княгинине Демидівського району Рівненської області. До обовязків листоноші ОСОБА_1 входить доставка одержувачам грошової допомоги. Відомості про нараховані до виплати грошові допомоги, зокрема для ОСОБА_3, та гроші ОСОБА_1 брала у неї, а також заповнені відомості після виплати грошей здавала теж їй. Про те, чи виплачувала ОСОБА_1 кошти одержувачам їй не відомо.

Крім того, вина підсудної ОСОБА_1 в інкримінованих їй злочинах повністю доведена зібраними по справі матеріалами:

- з протоколу очної ставки між обвинуваченою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 підтвердила свої покази про те, що вона у представлених відомостях № 2/5619 від 02.05.2010 р., № 4/5619 від 02.05.2010 р., № 1/5619 від 02.10.2010 р. у графі підпис одержувачапідписи не ставила, грошей зазначених у даних відомостях не отримувала, ніхто інший ці гроші їй не передавав /а.с. 199-200/;

- з протоколу очної ставки між обвинуваченою ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 підтвердила свої покази про те, що вона у представлених відомостях № 2/5619 від 02.05.2010 р., № 4/5619 від 02.05.2010 р., № 1/5619 від 02.10.2010 р. у графі підпис одержувачапідписи не ставила, грошей зазначених у даних відомостях не отримувала /а.с. 137/;

- з витягу з наказу № 1-К від 31.10.2006 р. УДППЗ УкрпоштаРівненської обласної дирекції ЦПЗ № 2 Про продовження роботи працівників Дубенського центру поштового звязку № 2вбачається, що ОСОБА_1 продовжено роботу з 1 листопада 2006 року у Центрі поштового звязку № 2 Рівненської дирекції УДППЗ Укрпоштана посаді листоноші 3 класу ВПЗ Княгинине Демидівського цеху обслуговування споживачів /а.с. 14/;

- з п. 7 Робочої інструкцією листоноші, яку ОСОБА_1 отримала під підпис 24.07.2007 р. вбачається, що листоноша зобовязаний доставляти одержувачам пенсії та грошові допомоги відповідно до вимог нормативних документів та в установлені контрольні терміни /а.с. 15-17/;

- з типового договору про повну матеріальну відповідальність, який ОСОБА_1 уклала 01.11.2006 р. вбачається, що ОСОБА_1 несе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення довірених їй коштів та матеріальних цінностей /а.с. 19/;

- з довідки про доходи № 04-08/808 від 15.06.2011 р., виданої Демидівським районним управлінням соціального захисту населення вбачається, що ОСОБА_3 отримує державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, інвалідам, і йому нараховано до виплати за травень 2010 року 601 грн. 40 коп. та 174 грн. 80 коп., за жовтень 2010 року 723 грн. /а.с. 27/;

- з протоколу огляду документів від 10.05.2012 р., згідно якого було оглянуто вилучені під час виїмки з архіву Дубенського ЦПЗ № 2 Рівненської дирекції УДППЗ Укрпошта відомості № 2/5619 за травень 2010 року, № 4/5619 за травень 2010 року та № 1/5619 за жовтень 2010 року на виплату державних соціальних допомог особам не маючим права на пенсію, а саме ОСОБА_3 /а.с. 185-186/;

- висновком судово-почеркознавчої експертизи № 740 від 11.01.2012 р., з якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_3 в графі підпис одержувачау відомості № 2/5619 від 02.05.2010 р. виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; підписи від імені ОСОБА_3 в графі підпис одержувачау відомостях № 4/5619 від 02.05.2010 р. та 1/5619 від 02.10.2010 р. вірогідно виконані не ОСОБА_3, а іншою особою (особами); підписи від імені ОСОБА_1 в графі підпис працівника поштового звязкуу відомостях № 2/5619 за травень 2010 року, № 4/5619 за травень 2010 року та № 1/5619 за жовтень 2010 року виконані ОСОБА_1 /а.с. 108-116/.

На підставі вищевикладеного, суд вважає вину підсудної ОСОБА_1 доведеною і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене їй та перебувало в її віданні, а також за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення іншого офіційного документа, який видається підприємством, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, підсудна не має судимості, пенсіонерка, за місцем проживання та останнім місцем праці характеризується позитивно /а.с. 121-122/. Обставиною, що помякшує покарання є щире каяття у вчиненні злочину. Крім того, суд визнає помякшуючими обставинами вчинення підсудною злочину вперше та похилий вік підсудної. Обставин, що обтяжують її покарання судом не встановлено.

Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 покарання в межах санкцій передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_1П, звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2011 році " від 08.07.2011 р.

Суд, заслухавши думку прокурора, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до п."ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 р. підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України чоловіки та жінки, які на день набрання чинності цим Законом досягли відповідно 60-річного та 55-річного віку.

Діяння інкриміновані ОСОБА_1 відносяться до злочинів середньої тяжкості, на підставі ст. 12 КК України. На день набрання чинності Законом України Про амністію у 2011 роцівід 08.07.2011 р. підсудній виповнилося 56 років.

Підсудна ОСОБА_1 не належить до осіб щодо яких, згідно ст. 7 Закону України Про амністію у 2011 роцівід 08.07.2011 р., амністія не може бути застосована.

Крім того, згідно ст. 6-1 КПК України, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Українівід 01.10.1996 р. в редакції Закону від 02.06.2011 р.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе застосувати до підсудної ОСОБА_1 Закон України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 р. та звільнити від покарання, визначеного даним вироком.

Прокурором в інтересах потерпілого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов до ОСОБА_1 в порядку ст. 28 КПК України, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 1499 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої злочином /а.с. 145-146/.

Потерпілим заявлено цивільний позов до підсудної ОСОБА_1 на суму 1499 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування збитків завданих злочином та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди /а.с. 306/, а також 800 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

На підставі ст. 28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі предявити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Враховуючи наведене, а також повне визнання підсудною своєї вини в інкримінованому їй злочині та визнання нею цивільного позову, суд вважає, що позов у частині відшкодування збитків завданих злочином підлягає до задоволення у повному обсязі.

Крім того, ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенні її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, обставини справи, особу підсудної, її матеріальний стан, те що підсудна ніде не працює, перебуває на пенсії, та те, що моральні страждання потерпілих були мінімальними та недовготривалими, відсутність фізичних страждань, врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що цивільний позов у частині відшкодування моральних збитків, спричинених потерпілому, підлягає до задоволення частково.

Розмір суми витрат на правову допомогу стверджується довідкою адвоката /а.с. 307/. Суд вважає, що дана сума підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки вона відповідає нормам оплати правової допомоги встановленим законом.

По справі органами досудового слідства заявлено судові витрати на загальну суму 450 гривень 24 коп. /а.с. 107/. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 Кримінально-процесуального кодексу України, судові витрати складаються з витрат, що їх зробили органи дізнання, досудового слідства і суд при провадженні у справі. З матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства витрати на проведення експертизи не понесені, у звязку з чим відшкодуванню в судовому порядку не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6-1,321-324 КПК України, ст. 1,,7 Закону України Про амністію у 2011 році, ст. 1,3 Закону України Про застосування амністії в Україні, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу в сумі 510 гривень,

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Остаточне покарання ОСОБА_1 визначити, згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від покарання за вчинення злочинів передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п. ґст. 1 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 р.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1499 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та витрати на правову допомогу в сумі 800 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд скасувати.

Речові докази відомості на виплату державних соціальних допомог особам не маючим права на пенсію залишити в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з дня його проголошення до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд.

Суддя: підпис

С У Д Д Я ОСОБА_8