У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Лавренюка М.Ю., Кузьменко О.Т.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 9 серпня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Вироком
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2006 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, судимого 29.09.2005 р. Комунарським районним судом
м. Запоріжжя за ч.2 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого
на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 3 роки,

за
ст.304 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.2 ст.187 КК України - на 7
років і 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.

На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 призначено 7 років і 3 місяці позбавлення
волі з конфіскацією майна, а відповідно до ст.71 КК
України остаточно - 7 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2народження, судимості немає,

за
ст.304 КК України на 1 рік позбавлення волі, ч.2 ст.187 КК України із
застосуванням ст.69 КК України - на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією майна.

На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 остаточно призначено 3 роки і 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України, судові рішення щодо якого
не оскаржено.

Ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2006 року апеляції
засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 частково задоволено й вирок
щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 змінено. Дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перекваліфіковано з ч.2
ст.187 на ч. 2 ст.296 і ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_1
призначено покарання за ч.2 ст.296 КК
України 3 роки позбавлення волі, ч.1 ст.122 КК України - 2 роки і 6 місяців
позбавлення волі.

ОСОБА_2
призначено покарання за ч.2 ст.296 КК України
2 роки і 6 місяців позбавлення волі, ч.1 ст.122 КК України 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за сукупністю злочинів,
передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 і ст.304 КК України, призначено відповідно
3 роки та 2 роки і 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1
відповідно до ст.71 КК України остаточно призначено 5 років і 6 місяців
позбавлення волі.

З
урахуванням унесених апеляційною інстанцією змін ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано
винуватими у тому, що вони 18.12.2005 р. у м. Запоріжжі, втягнувши ОСОБА_3 у
злочинну діяльність, разом із ним групою
осіб учинили хуліганські дії щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7., у ході яких заподіяли
останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на безпідставність
перекваліфікації апеляційним судом дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із ч.2 ст.187 на ч.2
ст.296 і ч.1 ст.122 КК України, просить ухвалу апеляційного суду щодо вказаних
осіб скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія
суддів уважає, що необхідно відмовити в задоволенні касаційного подання
прокурора.

Твердження прокурора в касаційному поданні про безпідставність перекваліфікації апеляційним судом дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із ч.2 ст.187 на
ч.2 ст.296 і ч.1 ст.122 КК України, не
ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно
до ст.187 КК України необхідною умовою для кваліфікації дій особи за цим
законом є встановлення мети - заволодіння чужим майном, яку переслідує особа,
вчиняючи напад.

Як
убачається з матеріалів справи, 18.12.2005 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 у нічний час підішли до кіоску, який знаходиться поруч із зупинкою
громадського транспорту “Маліновського” у м. Запоріжжя. Біля кіоску між ними та
потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7. виник словесний конфлікт. Не бажаючи його
продовження, потерпілі пішли від кіоску.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 побігли за ними й почали кидати в їх сторону пусті
скляні пляшки, а потім завдали їм удари руками та ногами по різним частинам
тіла. У ході побиття ОСОБА_1, ОСОБА_2 не вчиняли будь-яких дій, направлених на
заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7., хоча мали реальну можливість, оскільки
останній не чинив їм активного опору. Побивши потерпілого, засуджені втекли.

Враховуючи,
що у матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б вказували на
наявність корисливого мотиву нападу ОСОБА_1 і ОСОБА_2, апеляційний суд
обґрунтовано визнав, що засуджені вчинили інкриміновані їм дії з хуліганських
спонукань і перекваліфікував їх дії з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.296 і ч.1 ст.122 КК
України, із чим погоджується колегія суддів.

Призначене
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання як за окремими злочинами, так і за їх сукупністю,
а ОСОБА_1 ще й за сукупністю вироків, відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 і 71 КК
України.

З
огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи до
касаційного розгляду відсутні.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити
у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції.

Судді:

СКОТАРЬ
А.М. ЛАВРЕНЮК М.Ю. КУЗЬМЕНКО О.Т.