Справа № 183/1576/15
№ 1-кп/183/288/15
В И Р О К
іменем України
08 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000172 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кійма, Кіймінського району, Тургайської області, Казахстану, громадянина України, українця, одруженого, маючого середньою-технічну освіту, не судимого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого майстром у приватному акціонерному товаристві «Дніпроважмаш», прож. АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

20 березня 2014 р. наказом № 60 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду - кулеметника 1 парашутно-десантного взводу 7 парашутно-десантної роти 3 парашутно- десантного батальйону. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку. 23 жовтня 2014 р. так і в подальшому солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_1 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 1 березня 2015 р. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, у період з 23 жовтня 2014 року по 1 березня 2015 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, від дачі показань відмовився, вказавши, що всі обставини вірно викладені у обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону, тому і повернувся, щоб спонукати свою провину.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, яке виразилося у беззаперечному визнані вини обвинуваченим, активне сприяння розкриттю злочину, також суд враховує наявність у нього на вихованні трьох неповнолітніх дітей, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання позбавлення волі та застосувати до нього покарання згідно ст. 75 КК України. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя (підпис)