Справа № 1-80/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарях Уманенко Н.С., Дяденко Н.В., Стойко Ю.С., Чорнобривець О.Є.

за участю прокурора Бардиш О.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника-адвоката ОСОБА_2,

підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:

- 12.01.2010 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. 25.11.2010 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано з направленням засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду від 12.01.2010 року з моменту затримання;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, відповідно до ст.89 КК України не маючого судимостей,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_3 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а підсудний ОСОБА_4 скоїв хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, за таких обставин.

08.09.2010 року близько 14-ї год. ОСОБА_3, знаходячись у стані алкогольного спяніння та перебуваючи у парку «Слави», розташованому по вул. Г. Сталінграда, поблизу «Критого ринку» у м. Кіровограді, отримав з рук потерпілого ОСОБА_1 для дзвінка належний останньому мобільним телефоном «Нокіа N73»ІМЕІ 31782, вартість якого становила 1130 грн., в середині якого знаходився стартовий пакет «МТС»вартістю 10 грн., на рахунку якого знаходилися гроші в сумі 13 грн. Після завершення дзвінка ОСОБА_3, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відмовивши на вимоги ОСОБА_1 про повернення йому телефону шляхом не реагування на них, повторно відкрито викрав мобільний телефон «Нокіа N73»належний потерпілому ОСОБА_1, залишивши його собі, та з телефоном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, реалізувавши його з невстановленою слідством особою на території «Європейського ринку», заподіявши ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 1153 грн.

Цього ж дня близько 14-ї год. ОСОБА_4 разом з двома не встановленими слідством особами, знаходячись у стані алкогольного спяніння та перебуваючи у парку «Слави», розташованому по вул. Г. Сталінграда, поблизу «Критого ринку»у м. Кіровоград, що є громадським місцем, грубо порушуючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, помітивши ОСОБА_1, умисно діючи групою осіб, почали тягати ОСОБА_1 за верхній одяг та потягнувши його за волосся звалили на землю, а після того як потерпілий підвівся нанесли йому не менше 4-х ударів долонями у голову в область обличчя та потилиці, у результаті чого розбили йому ніс та спричинили фізичний біль та моральне страждання. У подальшому з місця злочину ОСОБА_4 та дві не встановлені слідством особи зникли.

Допитаний у судовому засіданні по справі у якості підсудного ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що 08.09.2010 року після вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_4, ОСОБА_7 та чоловіком на прізвисько «Лисий» (інші анкетні данні йому не відомо) вони вчотирьох пішли до парку «Слави», що знаходиться біля «Критого ринку», де підійшли до невідомого йому чоловіка, яким є потерпілий ОСОБА_1 При цьому ОСОБА_7, особа на прізвисько «Лисий»та ОСОБА_4 почали тягати ОСОБА_1 за одяг та наносити йому незначні удари долонями по обличчю, хто і скільки саме ударів наніс зазначити не може, при цьому ОСОБА_4 також ззаду утримував ОСОБА_1 за волосся, який під час сутички впав на землю. Він почав розбороняти знайомих від потерпілого, що йому вдалося. Потім він попросив у ОСОБА_1 його мобільний телефон зателефонувати у власних справах, на що той погодився і дав телефон. Він відійшов в сторону та розмовляв по телефону потерпілого. Коли він розмовляв по телефону біля потерпілого знову розпочався конфлікт із ОСОБА_4, ОСОБА_7 та чоловіком на прізвисько «Лисий». Він розборонив конфлікт та автоматично залишивши телефон при собі пішов у сторону «Критого ринку»разом із особою на прізвисько «Лисий», ОСОБА_4 із ОСОБА_7 пішли у іншому напрямку. По дорозі чоловік на прізвисько «Лисий»запитав його де телефон потерпілого, а він зрозумів, що телефон залишився при ньому. У звязку з цим вони пішли на «Європейський ринок», де продали телефон потерпілого за 300 грн., а кошти витратили на власні потреби. Вказує, що не мав умислу на викрадення телефону, оскільки під час припинення конфлікту його знайомих із потерпілим автоматично залишив його при собі та забув про нього. У звязку з тим, що телефон залишився при ньому він визнає уточнений потерпілим цивільний позов про стягнення з нього майнової шкоди на суму 1153 грн., не заперечуючи марку телефону та вартість заподіяних збитків.

Допитаний у судовому засіданні по справі у якості підсудного ОСОБА_4 після зміни прокурором обвинувачення вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, показав суду, що 08.09.2010 року з 8-ї год. на території «Критого ринку»у м.Кіровограді він разом із ОСОБА_3, ОСОБА_7 (інші анкетні дані йому не відомі), та чоловіком на прізвисько «Лисий»(інші анкетні данні йому не відомо) вживали вино. ОСОБА_7 час від часу відлучався від них. Близько обідньої пори до них знову підійшов ОСОБА_7, повідомивши, що його образив якийсь чоловік та пішов із особою на прізвисько «Лисий»в парк «Слави». Через деякий до вказаного ОСОБА_7 місця пішов він разом із ОСОБА_3 Вони підійшли в праку «Слави» до раніше невідомого йому чоловіка, яким є потерпілий ОСОБА_1 У цей час ОСОБА_7 почав лізти у сумку потерпілого із шприцами, а він обняв потерпілого і запитав чому в нього довге волосся. У цей час чоловік на прізвисько «Лисий»почав наносити потерпілому руками удари в область обличчя та грудей, ОСОБА_7 тягав потерпілого за одяг. Потерпілий внаслідок цих дій впав та ОСОБА_3 почав розбороняти бійку. Коли ОСОБА_3 розбороняв присутніх він наніс удар потерпілому долонею в область обличчя і розбив йому губу. Після того як закінчився конфлікт він пішов із ОСОБА_7 у сторону «Критого ринку», а ОСОБА_3 із чоловіком на прізвисько «Лисий»в іншу сторону. ОСОБА_3 участі в конфлікті не приймав та про те, щоб він викрав у потерпілого телефон йому нічого не відомо. Також він не чув прохання потерпілого повернути йому телефон. Визнає вину у тому, що грубо порушив громадський порядок разом із ОСОБА_7 та чоловіком на прізвисько «Лисий», безпосередньо сам наніс один удар потерпілому, а у сукупності з діями інших осіб не менше 4 ударів, чим заподіяв йому моральну шкоду, а тому визнає уточнені ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення з нього на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., щиро кається у вчиненому.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також визнання підсудним ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, вина підсудних доводиться зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, з показань допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що він працює соціальним працівником Благодійного фонду «Повернення до життя». 08.09.2010 року, близько о 11-й год. він прибув до парку «Слави», який розташований між пам'ятником та підземним переходом, що на перехресті вулиць 50 років Жовтня та Г.Сталінграда у м. Кіровограді, де виконував свої службові обовязки та здійснював обмін використаних ін'єкційних шприців на нові, надавав консультації з приводу безпечної поведінки при вживанні наркотиків в межах соціальної програми. На той час поблизу нього перебував його знайомий на ім'я Олександр (інші анкетні дані йому не відомі), який сам приходить до нього поспілкуватися у вказаний сквер. У цей час до них підійшов ОСОБА_7, який перебував у стані алкогольного сп'яніння та знаходився поруч з ними протягом близько 30 хвилин. Перебуваючи поруч ОСОБА_7 безпричинно взяв пусту пляшку з-під пива і намагався вдарити нею по голові його знайомого Олександра, який стояв поруч. Він вихопив пляшку у ОСОБА_7 і відштовхнув його, щоб той не міг нанести удар Олександру. Після цього ОСОБА_7 пішов від них та через незначний проміжок часу близько 14-ї год. повернувся назад, при цьому разом з ним було ще троє невідомих йому чоловіків, з якими він раніше не зустрічався - двох з яких він упізнав під час проведення слідчої дії - пред'явлення особи для впізнання, якими виявилися підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а третього чоловіка називали на прізвисько «Лисий», які мали агресивні наміри. ОСОБА_4 взяв його позаду за волосся, а чоловік на прізвисько «Лисий»та ОСОБА_7 почала тягнути його за одяг на грудях. Унаслідок цих дій він впав та його тягали по землі за одяг, хто конкретно він не бачив. Коли йому вдалося встати особа на прізвисько «Лисий»нанесла йому близько 3 ударів долонею в область обличчя, а ОСОБА_4 утримував його позаду за волосся, завдаючи болю та позбавляючи можливості захищатися. Він намагався пояснити, що допомагає людям та реалізує соціальну програму, однак ніхто на це не реагував. Через деякий час у ситуацію втрутився ОСОБА_3, який розборонив їх та попросив у нього мобільний телефон для дзвінку, запевнивши, що поверне його. Він надав телефон ОСОБА_3, який відійшов на відстань 4-5 метрів та розмовляв по ньому. У цей час на запитання чоловіка на прізвисько «Лисий»він відповів, що не знає попереднього соціального працівника, який раніше працював на вказаному місці, що викликало повторну агресію. ОСОБА_7 дістав із його сумки експрес-тести на СНІД, та оскільки у нього потекла кров із носу, спробував взяти вказану кров та застосувати вказаний тест. Після розмови по телефону ОСОБА_3 побачив, що біля нього продовжується конфлікт та знову розборонив усіх. Він попросив у всіх присутніх повернути його телефон, що чули усі, оскільки знаходилися від нього на відстані не більше 2,5 метри. Однак у цей час ОСОБА_4 наніс йому удар зовнішньою стороною долоні руки в область обличчя. Він попросив повторно повернути телефон у всіх присутніх, оскільки думав, що у когось з них «прокинеться совість», однак усі розвернулися та пішли. Поведінка ОСОБА_3 була адекватнішою за всіх, а тому він вважає, що ОСОБА_3 повинен був почути його прохання про повернення телефону. Після цього він пішов у сторону «Критого ринку», де у одного з продавців попросив води, умив обличчя та у подальшому звернувся до органів внутрішніх справ із заявою про злочин. Вказує, що у нього відкрито викрали мобільний «Нокіа N73», в середині якого знаходився стартовий пакет «МТС»вартістю 10 грн., на рахунку якого знаходилися гроші в сумі 13 грн. Також вважає, що підсудний ОСОБА_4 спільно з іншими двома невідомими йому особами грубо порушили громадський порядок, оскільки події мали місце у парку, за ними спостерігали низка перехожих, однак ніхто з них не втручався, та вони завдали йому значної моральної шкоди та фізичного болю, розбили ніс та губи, звідки текла кров. Погоджується з експертною оцінкою вартості телефону, а також враховуючи заподіяння йому майнової шкоди злочином, а також моральних страждань, внаслідок отримання стресу, погіршення на цьому фоні відносин у родині, просить задовольнити заявлений у справі цивільний позов.

З оголошених у судовому засіданні відповідно до ст.306 КПК України показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона торгує у парку «Слави»речами. Неподалік від її місця торгівлі знаходиться соціальний пункт допомоги наркозалежним особам, де працює ОСОБА_1 На початку вересня 2010 року, точної дати не пам'ятає, близько 14 год. 20 хв. вона перебувала на робочому місці і в цей час до неї підійшов ОСОБА_1, у якого було розбите обличчя - з носа і губ текла кров. На прохання ОСОБА_1 вона дала йому воду вмитися. Після цього ОСОБА_1 попрямував у невідомому їй напрямку. Хто саме та при яких обставинах наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження їй не відомо (т.1 а.с.24).

Крім того, вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами у справі:

- протоколом огляду місця події зі схемою та фототаблицею до нього від 13.09.2010 року, у ході якого за участю понятих та потерпілого ОСОБА_1 встановлено та оглянуто місце вчинення злочинів - територію парку «Слави»по вул. Г. Сталінграда в м. Кіровограда (т.1 а.с.8-10);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від 13.09.2010 року, у ході якого потерпілий ОСОБА_1 упізнав ОСОБА_4 як особу, яка несла йому не менше трьох ударів долонею в обличчя 08.09.2010 року у сквері «Слави», а також тримала його ззаду за волосся (т.1 а.с.25-26);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від 13.09.2010 року, у ході якого потерпілий ОСОБА_1 упізнав ОСОБА_3, як особу, яка відкрито викрала його мобільний телефон (т.1 а.с.27-28);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з фототаблицею до нього від 22.09.2010 року, у ході якого ОСОБА_3 на місці, у парку «Слави», показав обставини нанесення ОСОБА_4 та іншими двома не встановленими слідством особами ударів потерпілому ОСОБА_1, а також вказав, що відкрито викрав мобільний телефон ОСОБА_1, не зважаючи на прохання потерпілого повернути телефон (т.1 а.с.74-76);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з фототаблицею до нього від 22.10.2010 року за участю потерпілого ОСОБА_1, під час якого потерпілий на місці, у парку «Слави», показав як йому ОСОБА_4 спільно з іншими двома невідомими особами наносили удари долонями в обличчя, тягали за одяг, при цьому ОСОБА_4 також утримував його ззаду за волосся, після чого він на прохання ОСОБА_3 дав йому телефону «Нокіа N73»для розмови, а ОСОБА_4 та двоє невідомих продовжили його утримувати за одяг. Після розмови він двічі попросив ОСОБА_3 повернути телефон, про що добре чули усі присутні, однак йому його не повернули (т.1 а.с.197-199);

- протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_3 від 14.09.2010 року, під час якої потерпілий підтвердив власні показання щодо обставин порушення громадського порядку у парку «Слави»ОСОБА_4 і іншими двома невідомими йому особами, нанесення цими особами йому ударів, та відкритого викрадення його мобільного телефону, яке полягало у тому, що ОСОБА_3 відмовив на його прохання повернути мобільний телефон після здійснення телефонного дзвінка та забрав його із собою. З показаннями потерпілого під час очної ставки повністю погодився ОСОБА_3 (т.1 а.с.100-101);

- протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_4 від 14.09.2010 року, під час якої потерпілий підтвердив власні показання щодо обставин порушення громадського порядку у парку «Слави»ОСОБА_4 і іншими двома невідомими йому особами та відкритого викрадення його мобільного телефону, яке полягало у тому, що ОСОБА_3 відмовив на його прохання повернути мобільний телефон після здійснення телефонного дзвінка та забрав його із собою. З показаннями потерпілого під час очної ставки частково погодився ОСОБА_4 (т.1 а.с.103-104);

- протоколом очної ставки між підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 14.09.2010 року, в ході якої ОСОБА_3 показав, що коли отримав телефон від потерпілого ОСОБА_1 вирішив заволодіти ним та у подальшому на прохання потерпілого про повернення телефону не відреагував, залишивши місце вчинення злочину, а також підтвердив, що ОСОБА_4 спільно із іншими двома невстановленими слідством особами тягали ОСОБА_9 за одяг та наносили йому незначні тілесні ушкодження долонями по обличчю, а ОСОБА_4 також утримував потерпілого ззаду волосся. З вказаними показаннями ОСОБА_3 погодився ОСОБА_4 (т.1 а.с.105);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №3637/26 від 06.10.2010 року, з якого вбачається, що вартість відкрито викраденого у ОСОБА_1 мобільного телефону «Нокіа N73»з урахуванням знижки на знос станом цін на 08.09.2010 р. складала 1130 грн. (т.1. а.с.34-35).

- довідкою, виданою КФ ПрАТ «МТС Україна», згідно з якої вартість стартового пакету «МТС», станом на 08.09.2010 року, становить 10 грн. (т.1 а.с.196).

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його доводи про те, що він не мав умислу на відкрите викрадення мобільного телефону, оскільки не чув як потерпілий просив його повернути та ненавмисно залишив його при собі, суд оцінює критично, оскільки показання потерпілого ОСОБА_1 про те, що він двічі просив ОСОБА_3 та інших присутніх повернути наданий для дзвінка мобільний телефон є послідовними, стабільними, не викликають недовіри у суду. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів показання потерпілого, який раніше із підсудними не знайомий, а тому не має причин їх оговорити, та він навіть не намагається вплинути на їх покарання, оскільки просить застосувати до підсудних не сувору міру покарання.

При цьому, із оголошених у судовому засіданні показань ОСОБА_3, допитаного 13.09.2010 р. по справі у ході досудового слідства у якості підозрюваного, вбачається, що після того як він здійснив дзвінок по мобільному телефону потерпілого у нього виник умисел залишити вказаний телефон собі і після того як потерпілий просив повернути йому мобільний телефон, він цього не зробив (т.1 а.с.64). Наведені показання ОСОБА_3 неодноразово стабільно підтверджував та посилався на них при допитах у якості обвинуваченого 22.09.2010 р., 12.10.2010 р. та 25.10.210 р (т.1 а.с.73, 143, 214), відтворенні обстановки та обставин події 22.09.2010 р. (т.1 а.с.74), очній ставці із підозрюваним ОСОБА_4 (т.1 а.с.105).

Оцінюючи показання ОСОБА_3 під час досудового слідства суд бере до уваги, що вказані показання були послідовними, узгоджувалися із показаннями в цій частині потерпілого. Зокрема, потерпілий ОСОБА_1 стверджував, що двічі просив у всіх присутніх (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та чоловіка на прізвисько «Лисий») повернути його телефон, що повинні були чути усі присутні, оскільки знаходилися від нього на відстані не більше 2,5 метрів, однак вони розвернулися та пішли. Поведінка ОСОБА_3 була адекватнішою за всіх, а тому він вважає, що ОСОБА_3 повинен був почути його прохання про повернення телефону. Свої показання потерпілий підтверджував також при проведенні очних ставок із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.100-101, 103-104) та відтворенні обстановки і обставин події (т.1 а.с.197-199).

З такими показаннями ОСОБА_1 погоджувався ОСОБА_3 під час очної ставки з потерпілим 14.09.2010 р. (т.1 а.с.100-101).

За вказаних обставин суд вважає доводи підсудного ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв злочину щодо ОСОБА_1, оскільки випадково неумисно залишив мобільний телефон потерпілого при собі, неправдивими, такими, що не ґрунтуються на викладених вище доказах по справі, які досліджені у судовому засіданні, є обєктивними, допустимими, належними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у суду.

При цьому, про наявність умислу на вчинення злочину та корисливого мотиву свідчать і подальші дії підсудного ОСОБА_3, який не заперечує у судовому засіданні, що телефон потерпілого ОСОБА_1 одразу продав на «Європейському ринку»у м. Кіровограді, розпорядившись з отриманими коштами на свій розсуд та не вживши жодних заходів щодо розшуку потерпілого та відшкодування йому збитків до затримання.

Також, у суду не викликає сумнівів вина ОСОБА_4 у вчиненні групою осіб грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, оскільки вказане обвинувачення визнається підсудним, відповідає показанням підсудного ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_1 у цій частині та раніше зазначеними доказами.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі та перевірені докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах предявленого обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Дії підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, заподіяні збитки не відшкодовано.

Як особа ОСОБА_3 характеризується позитивно, офіційно не працює та не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також батька, який є інвалідом ІІІ групи ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10, осудний, з 2002 року перебуває на обліку у Кіровоградському обласному наркологічному диспансері внаслідок вживання ефедрону, раніше судимий за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину не визнав обставинами, які помякшують його покарання суд визнає наявність на утриманні малолітнього сина та батька - інваліда ІІІ групи.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3, суд визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного спяніння.

Із врахуванням всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого перевиховання підсудного та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі підсудного, оскільки він раніше судимий за вчинення тяжкого умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2010 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.187 до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, яке 25.11.2010 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда скасовано з направленням засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду від 12.01.2010 року з моменту затримання, вчинив злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, умисний та закінчений.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює та не одружений, на утриманні має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, осудний, з 1998 року знаходиться на обліку в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері внаслідок вживання опіоїдів, відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що немає судимостей.

Обставинами, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_4, суд визнає його щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_4, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи підсудного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи тяжкість та обставини вчинених злочинів, а також те, що підсудний щиро кається у вчиненому, має на утриманні неповнолітнього сина, повністю визнав цивільний позов потерпілого та обіцяє відшкодувати заподіяні злочином збитки, враховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати підсудного, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням із встановленням протягом іспитового строку обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Обрані підсудним такі види покарання, за глибоким переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчинених злочинів, обставинам справи, але й особам підсудних, є обґрунтованим та будуть необхідними і достатніми для їх можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, який у судовому засіданні підтриманий потерпілим на суму 1153 грн. до підсудного ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок відкритого викрадення телефону, а також на суму 1000 грн. до підсудного ОСОБА_4 як компенсації за завдану злочином моральну шкоду, відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки визнаний підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вина підсудних у вчиненні злочинів та заподіянні потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму та моральної шкоди, яка полягала у душевних хвилюваннях, отриманні стресу потерпілим внаслідок злочинних дій, доведена.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 12 січня 2010 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 13 вересня 2010 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити той же взяття під варту.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 1153 грн. майнової шкоди, завданої злочином.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_1 1000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої злочином.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же час з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_13