Справа №1-222/2007 p.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 27 березня
2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Каліновської B.C.

за участі
секретаря Лунь О.В.

прокурора Покидюка В.М.

захисника
ОСОБА_1.

потерпілого
ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки с
Ковбань Горохівського району, гр. України, освіта середньо-спеціальна, працює головою будинкового комітету „
Господар", одруженої, несудимої, мешканки м. Луцьк ,АДРЕСА_1,- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 162
ч. 2 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3, працюючи завідуючою гуртожитку №АДРЕСА_2 в м. Луцьку, будучи
службовою особою, умисно, в порушення вимог ст. ЗО Конституції України та ст.
109 Житлового кодексу України, не маючи будь-яких законних підстав, без
відповідного рішення суду про виселення та без згоди гр. ОСОБА_2., мешканця
кімнати НОМЕР_1 вищезазначеного гуртожитку, згідно ордеру № 204 від 2 серпня
2004 року, незаконно, 25 квітня 2006 року, у відсутності останнього, поселила в
дану кімнату ОСОБА_4. з сім'єю в складі трьох чоловік, прописавши їх туди, чим
незаконно позбавила гр. ОСОБА_2. житла.

В судовому засіданні підсудна свою вину у вчиненому визнала
повністю, щиро розкаялась та показала, що вона дійсно працювала завідуючою
гуртожитку № 2, який належав ВАТ „ Луцькпластмас". В її обов'язки входило
зокрема поселення та виселення осіб в гуртожиток з дозволу адміністрації. В
кімнаті НОМЕР_1 був зареєстрований ОСОБА_2. та ОСОБА_5. З листопада 2005 року
ОСОБА_2. перестав постійно проживати в гуртожитку, хоча і був прописаний і
сплачував комунальні послуги. В квітні 2006 року до неї звернулись мешканці
гуртожитку , а саме ОСОБА_6.- мешканець кім. НОМЕР_2 та ОСОБА_4.- кім. НОМЕР_3
з проханням надати сім'ї ОСОБА_6. додатково кім. НОМЕР_3, а ОСОБА_4.
перейде в іншу кімнату, яка знаходиться на тому ж поверсі. Остання просила ОСОБА_2.
пересилитись в іншу кімнату, але він не погоджувався. Так як сім'я ОСОБА_6.
складається з чотирьох чоловік і потребувала покращення житлових умов, а
ОСОБА_2. не проживав в гуртожитку майже рік, то вона без згоди останнього на
переселення та без рішення суду про його виселення, 25 квітня 2006 року на
підставі заяви гр.-н ОСОБА_6. та ОСОБА_7. виписала ордери і перереєструвала
сімю ОСОБА_6. - в кімнати НОМЕР_2-НОМЕР_3, ОСОБА_7.з кім. НОМЕР_3 в кім.
НОМЕР_1, а ОСОБА_5. за його
згодою з кім. НОМЕР_1 в кім. № НОМЕР_4. ОСОБА_2. залишився прописаним в кім.
НОМЕР_1, хоча в дійсності в дану кімнату поселилась ОСОБА_7. Розуміє, що
вчинила незаконні дії.

Крім визнавальних показів підсудної, її вина в інкримінованому діянні
підтверджується іншими доказами по справі, зокрема, поясненнями потерпілого
ОСОБА_2., який ствердив факт незаконного без його згоди переселення та прописки
підсудною в кімнату гуртожитку, в якій він прописаний на законних підставах,
сім"ї ОСОБА_7.

Показання підсудної відповідають фактичним обставинам
справи і нею не оспорюються.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття кримінальної
справи і звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.
48 КК України

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає
до задоволення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, вчинила суспільно-небезпечне діяння середньої тяжкості, щиро
розкаялась у вчиненому, потерпілий претензій до неї не має і просить звільнити
її від кримінальної відповідальності, з моменту вчинення злочину пройшов
тривалий час, є пенсіонеркою , звільнена з вищезазначеної посади, внаслідок
чого на час розгляду справи внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння
втратило суспільну небезпечність і вона перестала бути суспільно небезпечною
особою.

Тому ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної
відповідальності, а кримінальну справу стосовно неї закрити.

Керуючись ст. 7
КПК України, суд, -

постановив:

Провадження в кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_3 закрити, звільнивши її від кримінальної відповідальності, передбаченої
ст. 162 ч.2 КК України на підставі ст. 48 КК України, так як на час розгляду
справи в суді внаслідок зміни

обстановки вчинене нею
діяння втратило суспільну небезпечність і вона перестала бути суспільно
небезпечною особою.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 - підписку про невиїзд скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду
Волинської області шляхом подачі апеляції через Луцький міськрайонний суд
протягом 7 діб з моменту її проголошення.