Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого-судді
суддів
Гошовської Т.В., Пошви Б.М.
розглянула в судовому засіданні 11 жовтня 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на вирок
Кіровського міського суду Донецької області від 31 травня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2005 року.
Вироком місцевого суду засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженку м. Дзержинська,

жительку м. Кіровське Донецької області, судимості не має
в силу ст.89 КК України,

за ч.3 ст.307 КК України на дев¢ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
що є її особистою власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженку
м. Макіївки,

жительку м. Кіровське Донецької
області,

судимості
не має,

за ч.3 ст.307 КК України на вісім
років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є її особистою
власністю;

Справа № 05-3805км07

Категорія: ч.3 ст.307 КК України

Головуючий у першій інстанції

Волкова Н.Ю.

Доповідач

Кравченко К.Т.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженця
м. Шахтарське, жителя м. Кіровське

Донецької
області, раніше судимого:

- 31 жовтня 1996 року
Ворошиловським районним судом м. Донецька за ст.2296 ч.1 КК України
на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 4 листопада 1999 року Шахтарським
районним судом Донецької області за ст.ст.140 ч.2, 193 ч.3 КК України на 2 роки
7 місяців позбавлення волі;

- 9 липня 2002
року Шахтарським районним судом за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення
волі. Звільнився 14 лютого 2003 року,

за ч.2 ст.307
КК України на шість років шість місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього
майна, що є його особистою власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,

уродженця та жителя
Кіровське

Донецької області,
раніше судимого:

- 18 жовтня 1995 року Кіровським
міським

судом за ст.ст.2296 ч.1,
140 ч.3, 145 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнився 3 листопада
1999 року умовно-достроково на 1 рік 16 днів,

за ч.2 ст.307 КК України на шість
років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його особистою
власністю;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_5
року народження,

уродженця
смт. Нові Ляди м. Пермі

Російської
Федерації, жителя м. Кіровське\

Донецької
області, судимості не має,

за ч.3 ст.307 КК України на вісім
років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його особистою
власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, судові рішення щодо яких не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 25 листопада 2005 року вирок Кіровського міського суду Донецької
області від 31 травня 2005 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 змінено. Виключено із мотивувальної частини
посилання місцевого суду на попереднє слідство, і визнано правильним, що докази
отримано під час досудового слідства. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженою
за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 5 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю. Виключено
також рішення про призначення ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 примусового лікування
в місцях позбавлення волі від наркоманії, на підставі ст.96 КК України. У решті вирок залишено без зміни.

Як визнав суд, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у проміжок часу з травня 2003
року до 4 лютого 2004 року, у м. Кіровське Донецької області, вчинили повторно
незаконне придбання, перевезення, виготовлення, зберігання з метою збуту та
незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу та збули
особливо-небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах. ОСОБА_1,
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 діяли як організована група, організатором та лідером якої
була ОСОБА_1

У касаційних скаргах засуджені:

ОСОБА_1 просить судові рішення у
справі скасувати. Вважає, що її винність у вчиненні злочинів не доведена,
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає,
що не була членом організованої групи;

ОСОБА_1 та ОСОБА_3вважають, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, на досудовому
слідстві застосовувалися незаконні
методи, справу проти них сфальшовано та істотно порушено
кримінально-процесуальний закон, судове слідство проведено однобічно. Вказують,
що попередньої домовленості з іншими засудженими у них не було. ОСОБА_3просить
призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, урахувавши пом¢якшуючі обставини. ОСОБА_1 вважає, що її дії слід
перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_4 зазначає, що на досудовому
слідстві сфальшовано матеріали справи, порушено його право на захист. Вважає,
що попередньої змови з іншими засудженими у нього не було. Просить призначити
покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України, врахувавши те, що у
вчиненому він щиро розкаявся та має поганий стан здоров¢я.

ОСОБА_6 посилається на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і допущено порушення
кримінально-процесуального закону. Просить пом¢якшити покарання,
застосувавши ст.ст.69 та 75 КК України, оскільки у вчиненому він зізнався і
щиро розкаявся, позитивно характеризується та має на утриманні малолітню
дитину.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарг засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, колегія суддів не вбачає підстав для їх
задоволення.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності
винності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 у
вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, за обставин вказаних у
вироку, стверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, і є
правильним.

На обґрунтування свого висновку суд
послався на показання засуджених, які на досудовому слідстві, а ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 також і у судовому засіданні, зізналися у вчиненні злочинів та детально
розповіли про обставини вчинення злочинів, за які їх засуджено.

Суд дав належну оцінку зміні
показань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
судовому засіданні. При цьому суд навів низку обставин, і вказав чому бере до
уваги попередні показання винних, а чому відкинув більш пізніші. Своє рішення
суд умотивував і його доводи є переконливими.

Показання засуджених на досудовому слідстві повністю
узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, а також з даними,
що є у матеріалах проведення оперативних закупок наркотичних засобів, виїмки,
огляду місця вчинення злочину, обшуку, очних ставок, відтворення обставин та
обстановки події, висновках судово-криміналістичних та судово-психіатричних експертиз,
огляду відеокасет і перегляду відеозаписів та іншими доказами у справі, яким
суд також дав належну оцінку і підставно поклав в основу вироку.

За таких обставин вважати, що
судове слідство проведено неповно та однобічно і так само, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи,
немає підстав.

Посилання засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що матеріали справи сфальшовано, були
предметом перевірки і не знайшли свого підтвердження.

Що стосується посилань засуджених
на застосування до них на досудовому слідстві незаконних методів, то як
убачається зі справи їх заяви відповідного змісту були перевірені прокуратурою
Донецької області. За результатами перевірки заступник начальника відділу
прокуратури Донецької області 2 липня 2004 року виніс постанову, якою відмовив
у порушенні кримінальної справи щодо співробітників міліції. (т.6 а/с 392-394).
Піддавати сумніву законність вказаного рішення прокурора, немає підстав.

Суд, дослідив усі обставини, що
могли мати значення для прийняття
рішення і його висновок, щодо доведеності винності та кваліфікації дій
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 саме за ч.3 ст.307 КК України, а
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - за ч.2 ст.307 КК України, є правильним.

Твердження
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що вони не були членами організованої групи, а
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - що у них не було попередньої домовленості на вчинення
злочинів, є безпідставними і спростовані зібраними у справі доказами, яким суд
дав належну оцінку та підставно поклав в основу обвинувального вироку.

Даних про
те, що було порушено право засуджених на захист, в матеріалах справи не
знайдено.

Призначаючи ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд
урахував усі обставини справи, дані про
особи засуджених, обставини, що пом'якшують покарання, у тому числі й ті, про
які зазначено у касаційних скаргах, і
належним чином обгрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку щодо
призначення винним покарання саме у виді позбавлення волі, яке є необхідним та
достатнім. Підстав для пом'якшення покарання засудженим, звільненні їх від
відбування покарання з випробуванням чи застосування ст.69 КК України, не
знайдено.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових
рішень, не встановлено.

Підстав для задоволення касаційних
скарг ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також для призначення
справи до касаційного розгляду з викликом осіб, зазначених у ст.384 КПК
України, не убачається.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційних скарг
засудженим ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4- відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Гошовська Т.В. Пошва Б.М.