У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Животова Г.О.,суддів
Пузиревського Є.Б., Шибко Л.В.,за участю
прокурора Чупринської Є.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 12 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційними скаргами
захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6
на вирок Голопристанського районного
суду Херсонської області від 29 січня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голопристанського районного
суду Херсонської області від 29 січня
2013 року засуджено:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого
вироком Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 12.09.2000 р. за ч. 1
ст. 222, ч. 3 ст. 117, ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК
України (1960 року) до покарання у виді
позбавлення волі на строк 8 років 6
місяців;

- за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 11
років;

- за ч. 2 ст. 153 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 6
років.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_6
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 11 років;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, не судимого,

- за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 9
років;

- за ч. 2 ст. 153 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 5
років.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_7
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 9 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 за ч. 1
ст. 155, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 186, ст. 70
КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 9 років,
ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 198, ст. 70
КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 9 років,
ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 155 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 роки 3 місяці 10 днів та
виправдано останнього за ч. 3 ст. 152, ч. 2
ст. 153 КК України за відсутністю в його
діях складу злочину.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 судові витрати
на проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 01 жовтня 2013 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_10 скасовано,
а справу щодо нього направлено на новий
судовий розгляд.

У решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7
визнано винними у вчиненні злочинів за
наступних обставин.

Так, ОСОБА_6, будучи раніше судимим за ч.
3 ст. 117 КК України (в ред. 1960 р.) і, маючи
непогашену судимість, знаходячись у
стані алкогольного сп'яніння, в ніч з 23
на 24 вересня 2009 року за попередньою
змовою з ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які також
перебували в стані алкогольного
сп'яніння, та ОСОБА_7 на території МТФ в
с. Добропілля Голопристанського
району, а в подальшому і в салоні
автомобіля М-2140 реєстраційний номер
НОМЕР_1 біля території тракторної
бригади в с. Гладківка
Голопристанського району повторно,
застосувавши до неповнолітньої ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_3 фізичне та психічне
насильство, а також, скориставшись її
безпорадним станом, вступив із нею в
статеві зносини проти її волі.

Він же, в ніч з 23 на 24 вересня 2009 року за
попередньою змовою з ОСОБА_8, ОСОБА_9, а
також ОСОБА_7 на території МТФ в с.
Добропілля, а в подальшому і в салоні
автомобіля М-2140 реєстраційний номер
НОМЕР_1, який рухався з с. Добропілля в с.
Таврійське Голопристанського району,
вчинивши відносно ОСОБА_11 злочин,
передбачений ч. 3 ст. 152 КК України,
застосував до неповнолітньої ОСОБА_11
фізичне та психічне насильство, а
також, скориставшись її безпорадним
станом, вступив із нею в статеві
зносини неприродним (орогенітальним та
аногенітальним) способом проти її волі.

ОСОБА_12 в ніч з 23 на 24 вересня 2009 року за
попередньою змовою з ОСОБА_8, ОСОБА_6 і
ОСОБА_9, які знаходились у стані
алкогольного сп'яніння, на території
МТФ в с. Добропілля, застосувавши до
неповнолітньої ОСОБА_11 фізичне та
психічне насильство, а також,
скориставшись її безпорадним станом,
вступив із нею в статеві зносини
неприродним (орогенітальним та
аногенітальним) способом проти її волі.

Він же, в ніч з 23 на 24 вересня 2009 року за
попередньою змовою з ОСОБА_8, ОСОБА_6 і
ОСОБА_9 на території МТФ в с.
Добропілля, вчинивши відносно ОСОБА_11
злочин, передбачений ч. 2 ст. 153 КК
України, застосував до неповнолітньої
ОСОБА_11 фізичне та психічне насильство,
а також, скориставшись її безпорадним
станом, вступив із нею в статеві
зносини проти її волі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування кримінального закону,
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого, порушує питання про
скасування судових рішень та
направлення справи на новий судовий
розгляд. Зазначає, що дії засудженого
ОСОБА_7 необхідно перекваліфікувати на
ч. 1 ст. 155 КК України, оскільки він не
застосовував фізичного та
психологічного насильства до
потерпілої, остання добровільно
вступила з засудженим в статеві
зносини.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6,
посилаючись на істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
порушує питання про скасування судових
рішень та направлення справи на нове
розслідування. Зазначає, що матеріали
справи сфабриковані, він злочину не
вчиняв, органами досудового слідства
та судом було порушено його право на
захист, зокрема, йому не було надано
захисника, до нього застосовувалися
недозволені методи слідства.

Судові рішення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у
касаційному порядку не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи, наведені в
касаційних скаргах, колегія суддів
дійшла висновку, що скарги не
підлягають задоволенню на таких
підставах.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
вчиненні злочинів, за які їх засуджено,
відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджуються детально
наведеними у вироку доказами, які суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив,
правильно оцінив.

Доводи захисника ОСОБА_5 та засудженого
ОСОБА_6 про невинуватість ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які їх
засуджено, є безпідставними.

Так, винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
вчиненні вищевказаних злочинів
підтверджується показаннями
потерпілої ОСОБА_11, яка детально
розповіла про обставини справи та
повідомила, що у вересні 2009 р. ОСОБА_12,
ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на фермі біля
с. Добропілля та в автомобілі,
застосувавши насильство, по черзі
зґвалтували її в природній та
неприродній формах; показаннями свідка
ОСОБА_13, яка пояснила, що у вересні 2009 р.
до неї додому приїздив ОСОБА_8 з
товаришами, які зґвалтували її доньку;
показаннями свідка ОСОБА_14, який
повідомив, що 23 вересня 2009 р. ОСОБА_8
придбав у ОСОБА_6 автомобіль і він чув,
як ОСОБА_8 по телефону домовлявся про
зустріч з якоюсь дівчиною; показаннями
свідка ОСОБА_15 - матері ОСОБА_7, яка
пояснила, що ввечері 23 вересня 2009 р. її
син, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ще один
чоловік уїхали на автомобілі, син
повернувся додому пізно; показаннями
свідка ОСОБА_16, яка пояснила, що близько
06 години 24 вересня 2009 р. ОСОБА_13
повідомила їй, що якісь чоловіки ще
ввечері увезли її доньку ОСОБА_18 на
машині і її досі немає, на що вона
порадила їй звернутися до міліції;
показаннями свідка ОСОБА_17, яка
пояснила, що ОСОБА_18 - тітка потерпілої
ОСОБА_11 повідомила, що невідомі
чоловіки на автомобілі «Москвич»
увезли ОСОБА_11 у невідомому напрямку, а
вранці вона дізналася, що ОСОБА_18
повернулася додому та її зґвалтували;
показаннями свідка ОСОБА_18, яка
повідомила, що ОСОБА_11 близько 07 години
24 вересня 2009 р. повернулась додому та
розповіла, що її зґвалтували;
показаннями свідка ОСОБА_19, який
повідомив, що 23 вересня 2009 р. біля двору
ОСОБА_13 бачив автомобіль «Москвич»,
на якому потім ОСОБА_18 відвезли у
невідомому напрямку; показаннями
свідка ОСОБА_20 - бабусі ОСОБА_11, яка
пояснила, що вранці 24 вересня 2009 р.
ОСОБА_11 повернулась додому брудна, без
взуття та розповіла, що її зґвалтували
четверо чоловіків; показаннями свідка
ОСОБА_21 - двоюрідної сестри ОСОБА_11, яка
повідомила, що остання розповіла їй, що
її відвезли на ферму, де зґвалтували;
показаннями свідка ОСОБА_22 - завідувача
інфекційного відділення
Голопристанської ЦРЛ, яка 25 вересня 2009
р. при огляді ОСОБА_6 виявила у нього
тілесні ушкодження, які могли
виникнути при подоланні опору дівчини
при зґвалтуванні. Ці показання
повністю узгоджуються між собою, є
послідовними та підтверджуються,
зокрема, даними протоколів огляду
місця події, відтворення обстановки та
обставин події, даними висновків
судово-медичної, судово-психологічної,
молекулярно-генетичних,
судово-імунологічних експертиз та
іншими доказами у справі.

Доводи захисника ОСОБА_5 та засудженого
ОСОБА_6 про невинуватість ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК
України, та про необхідність
перекваліфікації їхніх дій на ст. 155 КК
України ретельно перевірялись судами
першої та апеляційної інстанцій і
свого об'єктивного підтвердження не
знайшли.

Таким чином, по справі повністю
доведена винуватість засуджених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК
України, і їх дії кваліфіковані
правильно.

Не знайшли свого підтвердження під час
вивчення матеріалів справи і
твердження засудженого ОСОБА_6 про
порушення його права на захист,
оскільки йому під час досудового
слідства були роз'яснені його
процесуальні права, допит ОСОБА_6 в
якості підозрюваного та
обвинуваченого здійснювався за участю
його захисників. Щодо доводів
засудженого ОСОБА_6 з приводу
неознайомлення його з матеріалами
справи після закінчення досудового
слідства, то відповідно до протоколу
про пред'явлення обвинуваченому
матеріалів кримінальної справи від 23
лютого 2010 року ОСОБА_6 відмовився
знайомитися зі справою, свою відмову
нічим не пояснив, проте його захисник
ОСОБА_23 ознайомлена з матеріалами
справи в повному обсязі, про що
свідчить її підпис в протоколі від 27
лютого 2010 року і при цьому клопотань
вона не заявляла.

Доводи касаційної скарги засудженого
ОСОБА_6 про те, що в ході досудового
слідства до нього застосовувалися
недозволені методи впливу, є
безпідставними та не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.
За даним фактом була проведена
прокурорська перевірка, згідно
висновків якої було відмовлено в
порушенні кримінальної справи
відносно працівників міліції за
відсутністю в їх діях складу злочину,
про що правильно вказав апеляційний
суд у своїй ухвалі.

Твердження захисника ОСОБА_5 про те, що
суд призначив ОСОБА_7 надто суворе
покарання, є безпідставними.

Призначаючи покарання засудженим
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд з достатньою
повнотою врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, які є тяжким та
особливо тяжким, особи винних, зокрема,
що ОСОБА_12 раніше не судимий, позитивно
характеризується, а ОСОБА_6 - раніше
судимий за зґвалтування, негативно
характеризується, не працює, обставину,
яка пом'якшує покарання ОСОБА_6, - має на
утриманні малолітню дитину, обставину,
яка обтяжує його покарання, - вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння
та дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність призначення засудженим
покарання в межах санкцій частин
статей, за якими їх визнано винними.

Також суд правильно призначив
засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Таке покарання, на думку колегії
суддів, є необхідним і достатнім для їх
виправлення та попередження вчинення
ними нових злочинів.

Розглядаючи справу за поданими
апеляціями, в тому числі й засуджених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про правильне встановлення
місцевим судом фактичних обставин
справи, доведеність вини засуджених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні
інкримінованих їм злочинів та
правильність кваліфікації їхніх дій, а
також вказав на докази, які
спростовують доводи поданих апеляцій.

Ухвала апеляційного суду є достатньо
мотивованою та в повній мірі
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
були би підставою для зміни чи
скасування судових рішень у справі, не
встановлено.

Керуючись п.п. 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України та
ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Голопристанського районного
суду Херсонської області від 29 січня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без
зміни, а касаційні скарги захисника
ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 - без
задоволення.

Судді:

________________ ____________________
________________

Г.О. Животов Є.Б. Пузиревський Л.В.
Шибко