У х в а л а

іменем україни

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_13,

суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,

при секретарі ОСОБА_16,

за участю прокурора ОСОБА_17,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

уродженця та мешканця м. Вінниці, судимого:

- 09.06.1997 року за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України (ред. 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 26.02.2002 року за ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Ухвалено стягнути з засудженого процесуальні витрати, вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 лютого 2014 року вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі із доповненням засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Посилається на порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд допустив неповноту та однобічність судового слідства, не звернув уваги на те, що під час досудового розслідування мала місце провокація кримінального правопорушення з боку працівників міліції. Зазначає, що суд не дав належної оцінки зібраними доказам, що потягло необгрунтоване засудження. Вважає, що в основу вироку покладено неналежні докази. Вказує на відсутність частини звукозапису судового засідання суду першої інстанції. Посилається на те, що апеляційний суд поверхнево розглянув справу в апеляційному порядку, не дав відповіді на доводи поданих апеляцій, не мотивував свого рішення належним чином.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 6 листопада 2012 року, на сходовій площадці біля квартири АДРЕСА_1 під час оперативної закупівлі незаконно збув ОСОБА_2 за 100 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 1,67 г у перерахунку на висушену речовину.

7 листопада 2012 року, біля кафе «Кав'ярня» на розі вулиць К. Маркса та Немирівське шосе під час оперативної закупівлі ОСОБА_1 незаконно збув ОСОБА_2 за 300 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 4,38 г у перерахунку на висушену речовину.

13 листопада 2012 року, біля магазину «Космос» на розі вулиць Стахурського та Космонавтів в м. Вінниці під час оперативної закупівлі ОСОБА_1 незаконно збув ОСОБА_2 за 100 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 1,53 г у перерахунку на висушену речовину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 410-411 КПК України доводи щодо неповноти та однобічності судового розгляду не перевіряються судом касаційної інстанції, оскільки є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який згідно зі ст. 409 КПК України має право на скасування вироку з зазначених підстав.

Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 про незаконність вироку щодо нього аналогічні доводам, які були наведені в його апеляції та апеляції його захисника ОСОБА_4, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам. Апеляційний суд проаналізував такі доводи, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційні скарги засудженого та захисника, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необгрунтованими.

Погоджуючись з висновками місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів за наведених у вироку обставин підтверджено показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, матеріалами оперативних закупівель: постановами про проведення оперативних закупівель, відповідними протоколами оперативних закупівель, актами огляду покупця, огляду і помітки грошових купюр, зважування закупленої у ОСОБА_1 речовини, висновками експертних досліджень про належність виданої речовини до наркотичних засобів, сукупністю інших доказів.

Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у справі та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку. Таким чином, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи. Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого злочину за викладених у вироку обставин є належними, допустимими, достатніми і достовірними, вони узгоджуються між собою, тому суд обгрунтовано поклав їх в основу вироку. При цьому суд правильно звернув увагу на те, що кримінальна справа була порушена та розслідувалась за процесуальними нормами КПК України 1960 року, а з набуттям чинності КПК України 2012 року була зареєстрована як кримінальне провадження у ЄРДР, у зв'язку з чим подальші слідчі дії проводились у відповідності до положень, визначених КПК України 2012 року, а отже, відповідно до п. 8 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, було визначено у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Судом першої та апеляційної інстанцій ретельно перевірялися доводи засудженого про те, що кримінальні правопорушення вчинено внаслідок провокації з боку працівників міліції, та визнані необгрунтованими. Мотиви на спростування доводів засудженого наведені у вироку та в ухвалі.

За таких обставин висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, є обґрунтованим. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України. Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені наведені в апеляційних скаргах доводи та прийнято рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи засудженого про відсутність у матеріалах кримінального провадження носія із звукозаписом частини судового засідання були перевірені судом касаційної інстанції та не знайшли свого підтвердження. Так, судове засідання 25 січня 2013 року, про відсутність запису якого стверджується у касаційній скарзі, було належно зафіксоване технічними засобами та записано на два компакт-диски, обидва з яких наявні в матеріалах провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_1, судами першої та апеляційної інстанції по справі допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 лютого 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15