Справа № 1-213/12
Провадження № 1/1015/1155/12
В И Р О К

іменем України

20.02.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Алфьорової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, українця, громадянина України, що має базову вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

19.12.2011 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні роздягальні охорони на другому поверсі ЦПП компанії «Віннер імпортс Україна», розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Дмитрівка, вул. Дачна, 5А, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу відчинив шафу, в якій висів одяг охоронника ОСОБА_2, та викрав з кишені куртки кошти в сумі 50 грн. та чохол, в якому знаходилася банківська картка «Ерсте Банк» з пін-кодом, маючи в подальшому на меті зняти грошові кошти з вказаної банківської картки. В подальшому ОСОБА_1 направився в м. Київ, де в банкоматі зняв з банківської карти ОСОБА_2 кошти в сумі 1900 грн., завдавши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1950 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю та суду пояснив, що 19.12.2011 року близько 19 години він разом з колективом музичного гурту «Мохіто Бенд» Вячеславом та Віталією приїхали по замовленню виступу на колективному святкуванні з нагоди нового року в компанію «Віннер імпортс Україна», розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Дмитрівка, вул. Дачна, 5А. Перед виступом їх розмістили в гардеробі на першому поверсі приміщення компанії. Оскільки для виступу йому необхідно було повністю перевдягнутися, його відвели у роздягальню охорони на другому поверсі. Переодягнувшись він повісив свої речі в шафку, яка була не зачинена, і де висіли чиїсь речі. Після завершення виступу близько 20 години 30 хвилин він знову пішов у роздягальню, щоб переодягтися. Коли забирав свої речі, у чужій курточці в передній зовнішній кишені помітив чохол чорного кольору. Діставши чохол, всередині помітив банківські картки та аркуш паперу, на якому було написано пін-код, після чого вирішив їх викрасти. Потім він перевірив кишені куртки і знайшов там купюру номіналом 50 грн., яку також забрав. Спустившись до своїх колег, він вийшов з приміщення і вони поїхали в м. Київ, а коли залишився сам, перебуваючи на площі Перемоги, зайшов до приміщення ресторану «Україна», де з банківської картки зняв 1900 грн. Оскільки грошей на картці більше не було, викинув все у смітник на другому поверсі.

У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, запевнив, що в подальшому не допустить протиправної поведінки.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю письмових доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме: протоколом про обставини скоєного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 3-4); заявою ОСОБА_2 на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 16.01.2012 року з проханням прийняти міри до невідомої особи, яка шляхом вільного доступу 19.12.2011 року викрала його банківські картки та кошти в сумі 50 грн. (а.с. 5); протоколом огляду місця події від 16.01.2012 року, під час якого було оглянуто приміщення роздягальні компанії «Віннер імпортс Україна», розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Дачна, 5А (а.с. 6); протоколом явки з повинною ОСОБА_1 від 20.01.2012 року (а.с. 10); випискою з рахунку №1564 ПАТ «Ерсте Банк» (а.с. 12); постановою від 26.01.2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 19).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що підсудний щодо обставин вчиненого під час розгляду справи в суді давав правдиві послідовні покази, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами.

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочини за ч.1 ст.185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_1 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Тому, з урахуванням викладеного, ставлення підсудного до вчиненого, думки потерпілого, вважає доцільним призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в межах санкції вказаної статті, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для виправлення та перевиховання підсудного та не знаходить підстав для застосування інших видів покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень на користь держави.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та потерпілим, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.