Справа №
ВИРОК

ім'ям України

смт.
Кегичівка 7
травня 2007 року

Кегичівський
районний суд Харківської області у складі головуючого судді Криворотова С.В., при секретарі
Колотюк Ю.В., з участю сторін: з боку обвинувачення - прокурора Тімашова О.Ю.,
потерпілого ОСОБА_2, з боку захисту - підсудного ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, за якою

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, державних нагород не має, освіта середня,
військовозобов'язаний, неодружений, утриманців та інвалідності не має, працює
охоронцем в охоронному відділенні „Нафтогазбезпека", проживає в АДРЕСА_1, не засуджений,

- обвинувачується за ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20
листопада 2006 року, приблизно о 23 год.,
ОСОБА_1 таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом вільного доступу,
із частково огородженого двору біля незаселеного будинку, що належить ОСОБА_2
та розташований в АДРЕСА_1,
здійснив крадіжку запчастин з блоку двигуна Д-240: колінчатого валу, вартістю
750 грн., головки двигуна, вартістю 620 грн., маховика двигуна, вартістю 480
грн., блока циліндру двигуна, вартістю 700 грн., на загальну суму 2550 грн.
Збитки відшкодовані.

У
пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України у судовому засіданні
підсудний винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився і пояснив:

20
листопада 2006 року, приблизно о 23 год.,
вирішивши викрасти деталі з двигуна, взяв у ОСОБА_3 візок, прийшов до
незаселеного та часткового огородженого домоволодіння ОСОБА_2 в с Калинівка,
зайшов до двору, біля дерев'яного сараю забрав зібрані запчастини блоку двигуна
Д-240: колінчатого валу, головки двигуна, маховика двигуна, блока циліндру
двигуна. Завантажив на візок, вивіз, заховав у лісосмузі, а наступного дня
продав ОСОБА_4 за 100 грн. Збитки добровільно відшкодував, у вчиненому щиро
розкаюється.

Потерпілий
ОСОБА_2 викладені підсудним обставини повністю підтвердив і показав, що дійсно
зберігав на старому дворі, біля своєї земельної ділянки, блок двигуна, колінвал
з головкою та маховик, які у 2006 року купив у магазині ПП „Луценко" і
збирався встановити на трактор. У листопаді 2006р. помітив, що ці деталі
зникли, про що заявив у міліцію. Збитки йому відшкодовані, претензій до
підсудного не має.

У
судовому засіданні досліджені докази щодо речових доказів та матеріали, що
характеризують особу підсудного: постанова про визнання в якості речового
доказу візка та протокол його огляду, а також про передачу його на зберігання
ОСОБА_3 (а.с.20-21), копія паспорту та військового квитка з підтвердженням
відомостей про особу підсудного (а.с.58-59, 62-63), довідка про склад його
сім'ї, до якої входять батьки та дядько (а.с.60), характеристика, за якою
підсудний з місцем проживання зарекомендував себе посередньо, як такий, що не
працює, проживає та утримує з батьками особисте господарство до
адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.61), довідки про те, що
на наркологічному та психіатричному обліку він не перебуває (а.с.56-57),
довідка про те, що раніше засудженим він не був (а.с.54). За ініціативою та
згодою учасників процесу, суд, відповідно до ст. 299 КПК України, визнав
недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки вони ніким не
оспорюються.

Заслухавши
пояснення підсудного та показання потерпілого, дослідивши зазначені докази, суд
вважає, що пред'явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд
вважає доведеним, що підсудний умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив
крадіжку чужого майна без кваліфікуючих обставин, отже, його дії правильно
кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

Як
обставини, що пом'якшують покарання, відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.66 КК
України, визнається щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку,
що підтверджується поведінкою підсудного на досудовому слідстві та його
поясненням у судовому засіданні. Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі
ст.67 КК України, суд не знаходить.

Визначаючи
ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить із його класифікації згідно зі
ст. 12 КК України, а також із особливостей викладених вище конкретних обставин,
у зв"язку з чим визнано, що він є середньої тяжкості.

Призначаючи
вид та розмір покарання у межах закону за скоєння цього злочину, також береться
до уваги, що його негативні наслідки не є непоправними і повністю усунені,
потерпілий претензій не має. Суд враховує також особу підсудного, який злочин
учинив вперше і засудженим не був, характеризується посередньо, у вчиненому
розкаявся і збитки добровільно повністю відшкодував. Зазначені відомості, що
характеризують як

обставини
злочину, так і особу підсудного, у сукупності свідчать про наявність підстав
для застосування такого передбаченого санкцією статті Кодексу виду покарання,
як штраф.

Підстав для
зміни запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд суд не знаходить.

Вирішуючи
питання про речовий доказ, яким визнано візок, що належить ОСОБА_3, суд, на
підставі ст. 81 КПК України, вважає правильним повернути його законному
володільцю.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, і
призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510
грн.

Міру
запобіжного заходу стосовно засудженого, до набрання вироком чинності, залишити
попередню - у вигляді підписки про невиїзд.

Візок,
визнаний в якості речового доказу, повернути його законному володільцю ОСОБА_3.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Кегичівський
районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Вирок
віддруковано в нарадчій кімнаті.