Справа № 738/253/15-к
№ провадження 1-в/738/104/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
представника установи виконання покарань: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному судовому засiданнi в смт. Макошино в Менській ВК № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що вироком Торезького міського суду Донецької області від 29.10.2010 року, що був змінений ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15.03.2011 року був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 304 КК України до 7 років позбавлення волі, в даний час відбуває покарання у Менській виправній колонії № 91, відбув більше 2/3 строку призначеного судом покарання, але адміністрація установи виконання покарань відмовляється звернутись до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення. Засуджений ОСОБА_5 просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити. Вважає, що стягнення накладене на нього є неправомірним, та це було навмисно зроблено, щоб він не отримав можливості умовно-дострокові звільнитися. Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає та в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання Менській виправній колонії № 91 з 20.05.2011 року. Засуджений дійсно відбув більше 2/3 частин строку призначеного покарання. Працевлаштований кочегаром на котельні установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 4 заохочення як правами начальника установи так і правами начальника відділення. За порушення режиму утримання отримав одне стягнення надане правами начальника установи, яке на даний час є діючим.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно Протоколу № 7 від 04 лютого 2015 року засідання спостережної комісії Менської райдержадміністрації погоджує умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки характеризуючими даними не підтверджено, що ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, представника станови виконання покарань, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Торезького міського суду Донецької області від 29.10.2010 року, що був змінений ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15.03.2011 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 304 КК України до 7 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з 01.09.2009 року.

За час перебування в СІЗО м. Артемівська режиму утримання не порушував, стягнень не мав, до праці не залучався, не заохочувався.

Засуджений відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 з 20.05.2011 року.

За час вiдбування покарання в установі зарекомендував себе належним чином. За порушення режиму утримання отримав одне стягнення надане правами начальника установи, яке на даний час є діючим. Працевлаштований кочегаром на котельні установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 4 заохочення як правами начальника установи так і правами начальника відділення. Добросовісно ставиться до виконання робіт без оплати праці із благоустрою установи. Залучений до програми диференційованого впливу за засуджених «Професія», яку реалізовує.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність подяк і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за певний час.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення вiд відбування покарання є передчасним, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, проте не довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання мав як заохочення, так і стягнення, яке на даний час є діючим, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1