Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Зубара В.В.,

за участю прокурора
Голюги В.В.,

захисника
ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні 02
вересня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 29 травня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Харківської області від 19
листопада 2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 384 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_2
визнано винуватим та засуджено за те,
що він, будучи свідком по кримінальній
справі щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та
попередженим про кримінальну
відповідальність за ст. 384 КК України за
завідомо неправдиві показання, з метою
штучного створення доказів захисту
підсудних, у судовому засіданні дав
неправдиві показання.

У касаційній скарзі з
доповненнями до неї засуджений ОСОБА_2,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
постановленими щодо нього, через
істотне порушення вимоги
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочину та
його особі, просить їх скасувати, а
справу - направити на новий судовий
розгляд. Свої вимоги засуджений
мотивує тим, що в матеріалах справи
відсутні докази його винуватості, а
постановлений щодо нього вирок суду не
відповідає вимогам статей 323, 324, 334 КПК
України (1960 року). Зазначає про те, що
ухвала апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року). Крім
того, засуджений посилається на
порушення ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідь
судді, пояснення захисника на
підтримання поданої скарги з
доповненнями до неї, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі та доповненнях до
неї, колегія суддів дійшла висновку, що
вона не підлягає задоволенню на таких
підставах.

Як убачається з матеріалів справи,
висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину
та правильність кваліфікації його дій
за ч. 2 ст. 384 КК України ґрунтуються на
зібраних у справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються даними,
що містяться у вироку Апеляційного
суду Харківської області від 09 березня
2010 року, протоколі судового засідання
від 21 вересня 2007 року, та іншими
наявними в матеріалах справи доказами.

Місцевий суд у відповідності до вимог
ст. 67 КПК України (1960 року) оцінив усі
докази у справі та з дотриманням вимог
статей 323, 333-335 КПК України (1960 року)
постановив вирок, належним чином
умотивувавши своє рішення та дійшовши
обґрунтованого висновку про
винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Покарання ОСОБА_2 призначено судом
першої інстанції з додержанням ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеню
тяжкості вчиненого злочину, конкретних
обставин справи, відсутності обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання,
а також даних про особу засудженого.

На думку колегії суддів, призначене
засудженому покарання у виді обмеження
волі є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляції засудженого
ОСОБА_2, аналогічні тим, що висловлені в
його касаційній скарзі, й обґрунтовано
визнав їх безпідставними, належним
чином умотивувавши свої висновки.

Перегляд справи в апеляційному порядку
здійснювався відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Крім того, колегія суддів зважає на те,
що на час касаційного розгляду справи
засудженого ОСОБА_2 на підставі п. «в»
ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014
році» звільнено від подальшого
відбування призначеного покарання.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які
б давали підстави для скасування чи
зміни судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 29 травня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Харківської області від 19
листопада 2013 року щодо нього - без
зміни.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук В.В. Зубар