Справа № 567/232/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2015 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, розлученого, не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України,

встановив:
згідно з обвинувальним актом від 04 березня 2015 року, 06 лютого 2015 року, близько 14 години ОСОБА_4 , знаходячись на сміттєзвалищі, що розташоване на околиці с. Прикордонне, Острозького району Рівненської області, знайшов револьвер із трьома патронами, тим самим незаконно придбав вогнепальну зброю з боєприпасами, які помістив у предмети свого одягу, тим самим почав незаконно зберігати вогнепальну зброю. В подальшому, ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу переніс до свого місця проживання револьвер з трьома патронами, які став зберігати у приміщенні свого житлового будинку, що в с. Прикордонне, Острозького району Рівненської області.

17 лютого 2015 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в с. Прикордонне, Острозького району Рівненської області, передав своєму брату ОСОБА_4 револьвер, який згідно висновку судової балістичної експертизи №2-70 від 24.02.2015 року являється ручною короткоствольною багатозарядною вогнепальною зброєю, а саме револьвером зразка 1895 року системи «Наган», № НОМЕР_1 , калібру 7,62х38 мм, промислового виробництва Радом, Польща, який придатний для стрільби та три патрони, які згідно висновку судової балістичної експертизи №2-71 від 24.02.2015 року являються боєприпасами до вогнепальної зброї, два з яких: пістолетні патрони кільцевого запалювання «Сілует», калібру 5,6 мм; один спортивний револьверний патрон «В-1», калібру 7,62х38R, які придатні для стрільби.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу .

04 березня 2015 року між старшим прокурором Острозької міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні за №0000074, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України передбачено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язок, передбачений п.3 ст. 76 КК України та отримана згода підозрюваного на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання та передача вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу , а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:
затвердити угоду від 04 березня 2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік шість місяців.

Повідомити ОСОБА_4 , що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі - револьвер зразка 1895 року системи «Наган», №13024 калібру 7,62х38 мм., та складові частини експериментально демонтованих трьох патронів, протирка та кобура - після вступу вироку в законну силу - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1