Справа
№11а-562 2007 p.
Головуючий у першій інстанції
Доповідач: Сорока Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Олексієнко Ю.Г. Суддів: Сороки Л.А., Дудікова В.І. За участю прокурора
Курбатової І.Л. Захисника ОСОБА_1 Засудженого ОСОБА_2

Розглянула 2
серпня 2007 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 на вирок Козятинського
міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2007 р. Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уроженець та житель м. Козятин Вінницької області, з
середньою освітою, не працюючий, раніше судимий: 6 липня 2005 р. Козятинським
міськрайсудом Вінницької області за ст. 309 ч. З КК України на 5 років
позбавлення волі.

засуджений за
ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі, за ст. 187 ч. 1 КК України
на 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 обрано покарання шляхом часткового складання у вигляді 7 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного покарання частково
приєднано покарання за вироком Козятинського міськрайсуду від 6 липня 2005 р. і
остаточне покарання ОСОБА_2 обрано у вигляді 10 років позбавлення волі в
кримінально-виконавчій установі.

З ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди, на користь
УДК у Вінницькій
області 102 грн.90 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 вироком суду визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених
ст.ст. 187 ч. 1 та 121 ч. 1 КК України за таких обставин:

12 січня 2004 р. приблизно о 20-ій годині ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 в квартирі
ОСОБА_4, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння з корисливих мотивів, маючи
намір заволодіти чужим майном, напав на ОСОБА_4, наніс йому удар по голові та
шиї предметом, який органами досудового слідства встановлений не був, внаслідок
чого потерпілий отримав ушкодження середньої тяжкості у вигляді двостороннього
перелому нижньої щелепи, синця та садна на обличчі та передпліччях. Від
отриманих ушкоджень ОСОБА_4 втратив свідомість та впав на підлогу. В цей час
ОСОБА_2 зламав навісні замки на сейфі з рушницею та ящику з патронами, відкрито
викрав належні потерпілому мисливську рушницю ГЖ-27 Е-НОМЕР_1 калібру 16 мм.
вартістю 800 грн. разом з чохлом, 8 патронів

16
калібру по ціні 2,5 грн. за один патрон на суму 20 грн., патронташ вартістю 180
грн., а всього викрав майна на суму 1000 грн. і з викраденим з місця події
зник.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 25 січня
2004 р. приблизно о 22 годині, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння в смт
Залізничне, Козятинського р-ну Вінницької області по вулиці Дружби, умисно
лезом ножа наніс удар в ліву половину грудної клітини ОСОБА_5, заподіявши йому
умисне тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення
лівої половини грудної клітини з пошкодженням перикарду, яке за ознакою
небезпечності для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2 просить судову
колегію вирок скасувати, справу повернути на новий судовий розгляд. Він
посилається на те, що працівники міліції в ході досудового слідства
застосовували до нього недозволені методи слідства. Суд дав невірну оцінку його
показам та показам потерпілих не надав йому останнє слово та призначив
покарання, яке виходить за межі ст. 187 ч. 1 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 просить судову колегію вирок скасувати, а справу повернути
на новий судовий розгляд. Він посилається на те, що судом неповно з'ясовані
обставини скоєння злочину, не враховано пояснення ОСОБА_2а, що до нього
застосовувалось психічне та фізичне насильство з боку працівників міліції. Суд
не в повній мірі врахував пом'якшуючі вину обставини.

Заслухавши доповідача, прокурора Курбатову, яка вважала,
що вирок змінам не підлягає, засудженого ОСОБА_2а та адвоката ОСОБА_1, які
підтримали свої апеляції, проаналізувавши матеріали справи. Судова колегія
вважає, що апеляції задоволенню не підлягають.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які він засуджений,
доведена доказами, зібраними на попередньому слідстві і перевіреними в судовому
засіданні.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4у
О.О. заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи. Як пояснив
потерпілий ці тілесні ушкодження йому заподіяв ОСОБА_2, який відкрито заволодів
його майном, а саме рушницею з чохлом, патронташем з патронами, при цьому
пошкодив сейф, де зберігалась рушниця.

Покази ОСОБА_4 підтверджені поясненнями свідка Заїчка, який стверджував, що
13.01.2004 до нього прийшов ОСОБА_2, який знаходився в стані спєяніння і приніс
з собою рушницю, при цьому пояснив, що побив ОСОБА_4. Вони разом розібрали
рушницю та відвезли в м. Бердичів, де ОСОБА_2 віддав її своєму знайомому,
отримавши від нього 150 грн.

Не вірити цим показам потерпілого та свідка у суда не було підстав. А
тому суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2а складу
злочину, передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України.

Судова колегія
вважає доведеною вину ОСОБА_2а і за ст. 121 ч. 1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що
саме ОСОБА_2 наніс ОСОБА_5 удар, як потім вияснилось, спричинивши колото-різане
поранення.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла
сварка та штовханина.

На досудовому слідстві ОСОБА_2 не заперечував, що між ним
та невідомим хлопцем виник спір, його хтось вдарив, а потім витяг з кишені
брелок у вигляді хрестика відкрив лезо маленького ножа та вдарив одного з
хлопців у лівий бік.

Ці покази ОСОБА_2 узгоджуються з показами потерпілого, свідків, з висновком
судово-медичної експертизи, згідно якої у Тиднюка мало місце проникаюче
колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням перикарду, що виникло
від дії колючо-ріжучого предмету.

Судова колегія не знайшла підстав вважати, що на ОСОБА_2а під час
досудового слідства чиниться фізичний та психологічний тиск, т.я. крім його
показів, даних під час слідства, його вина доведена вище наведеними доказами.

Посилання
ОСОБА_2а на те, що в судовому засіданні йому не надали останнє слово,
безпідставне. Так, на а.с. 343 в протоколі судового засідання відмічено виступ
ОСОБА_2, де він звертається до суду з останнім словом, просить його суворо не
карати та кається у скоєному. З протоколом судового засідання засуджений ознайомився
і в цій частині зауважень не надав (а.с.383-384).

Ст. 187 ч. 1 КК України передбачає покарання на строк від
3 до 7 років. Суд призначив ОСОБА_2 за цією статтею 3 роки позбавлення волі.
Отже, посилання ОСОБА_2а, що суд, призначаючи покарання, вийшов за межі санкції
вказаної статті, безпідставне.

Ст. 70 КК
України застосована судом у відповідності з законом.

Поскільки злочин, передбачений ст. 121 ч. 1 КК України відноситься до
категорії тяжких, суд мав право призначити покарання у вигляді позбавлення волі
в межах 15-річного терміну.

Судова колегія вважає вину ОСОБА_2 доведеною. Покарання обрано судом в
межах закону з урахуванням суспільної небезпеки скоєних злочинів, даних про
особу засудженого та обставини, що обтяжують та пом'якшують його вину.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а
вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2007
р. відносно ОСОБА_2а Анатолія Анатолійовича без змін.