Справа № 583/1689/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 квітня 2015 року за № 0000038 про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Котельва Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, проходить службу на посаді підсобного робітника 3 відділення 3 взводу 2 роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

Так, 02.04.2014 р. ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . В подальшому переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира (по стройовій частині) № 8 від 21.10.2014 року сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, та цим же наказом призначений на посаду підсобного робітника 3 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

В період з 15.11.2014 р. до 18.11.2014 р. сержанту ОСОБА_4 було командуванням надано короткочасне звільнення за сімейними обставинами (хвороба матері), на підставі чого він вибув з розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця свого проживання у смт. Котельва Полтавської області, однак 18.11.2014 р. на службу не повернувся.

Згідно з інформацією, наданою Котелевською центральною районною лікарнею, сержант ОСОБА_4 в період з 20.11.2014 р. по 25.11.2014 р. включно, амбулаторно лікувався у ІНФОРМАЦІЯ_3 з діагнозом рвана рана долоневої поверхні лівої кисти, тобто мав поважні причини для нез`явлення на службу, а 26.11.2014 р., після одужання, зобов`язаний був з`явитися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та продовжити проходження військової служби, однак у визначений час до місця служби не прибув.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 , в порушення ст. ст. 17, 65, Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для повернення на службу у встановлений час, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 26.11.2014 року не з`явився вчасно на службу до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

В подальшому сержант ОСОБА_4 прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 лише 09.04.2015 р., де продовжив виконання своїх службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, свою вину визнав повністю та пояснив, що перебуваючи у відпустці, поранив руку, лікувався, потім у телефонному режимі йому товариші повідомили, що вони виїхали в інше місце, і що йому робити далі, йому повідомлять пізніше, але ніхто не зателефонував, тому він перебував вдома, доглядав за хворою матір`ю, яка проживає поряд з ним на одній вулиці.

Оскільки обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини справи, кваліфікація дій, немає сумнівів у добровольності та істинності його позиції, відповідно до ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Вислухавши обвинуваченого, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, суд дійшов до висновку, що такі дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При обранні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на одній вулиці з обвинуваченим в окремому господарстві смт. Котельва проживає його матір пенсіонерка ОСОБА_4 1951 року народження, яка хворію на низку хвороб (глаукома правого ока, гіпертонічна хвороба ІІ ст., ішемічна хвороба серця).

Відповідно довідки командира в/ч пп НОМЕР_2 від 17.10.2014 року, ОСОБА_4 в період з 01.06.2014 року по 04.10.2014 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність у обвинуваченого непрацездатної хворої матері та участь обвинуваченого в антитерористичній операції.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

При призначенні покарання суд приймає до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, наявність у обвинуваченого непрацездатної хворої матері, участь обвинуваченого в антитерористичній операції, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, а також враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, дійшов висновку про застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачене санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, а саме арешту, з відбуванням його згідно положень ч. 2 ст. 60 КК України на гауптвахті.

Суд вважає, що обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.

Початок строку відбування рахувати з дня фактичного поміщення на гауптвахту.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження у разі відсутності апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1