Справа № 513/267/15-к
Провадження № 1-кп/513/46/15
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата кримінальне провадження на підставі угоди про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, гранатометника, освіта середня, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.8 ст. 4, ч.1 ст. 5, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 призваного на військову службу у зв`язку з мобілізацією 16 травня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же день, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 3 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 2 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів молодший сержант ОСОБА_5 24 вересня 2014 вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:

24 вересня 2014 року близько 15 години у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, молодший сержант ОСОБА_5 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України, посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому молодший сержант ОСОБА_5 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.

Також, 29 вересня 2014 року близько 11 години у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на підтвердження свого небажання нести обов`язки військової служби, молодший сержант ОСОБА_5 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 2 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, близько 15 години 24 вересня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.

Також, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 2 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 на порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, підтверджуючи свій злочинний намір, 29 вересня 2014 року близько 11 години, перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України.

Між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 перед підготовчим судовим засіданням 16 березня 2015 року була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні інших кримінальних правопорушень, пов`язаних з ухиленням від військової служби військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 . Сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.409 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання з іспитовим строком на один рік та відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 під час іспитового строку не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У зв`язку з чим, суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся.

Суд роз`яснив обвинуваченому його права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, а також переконався у добровільності укладення угоди і в тому, що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши прокурора та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши укладену між сторонами угоду на відповідність вимогам КПК України, суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у провадженні щодо злочину середньої тяжкості, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 16 березня 2015 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , відповідає вимогам частин 2, 4 ст. 469, ст.472 КПК України, а тому підлягає затвердженню судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 409 КК України, як відмову від несення обов`язків військової служби.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості; повністю визнав вину та щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; наявність на утриманні двох дітей, одна з яких є інвалідом дитинства 2 групи.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

З урахуванням всіх зазначених обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд вважає необхідним звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього під час випробування обов`язки, передбачені п .2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ч.ч.2, 4 ст.469, ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , укладену 16 березня 2015 року - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 409 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та відповідно до пунктів 2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього під час іспитового строку обов`язки не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1