Справа № Провадження №10-74/12 10/1090/3060/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
КатегоріяДоповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних

справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ЛІТВІНОВА Є.В.

Суддів: ДИМАРЕЦЬКОГО В.М. та КОЛОКОЛЬНІКОВОЇ Н.М.

за участю прокурора КОСТЕНКА Р.А., обвинуваченого ОСОБА_3, захисника - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2012 року, якою в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відмовлено щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого,

раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3

області, АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області звернувся до суду з поданням про зміну запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту щодо ОСОБА_3, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15, ч. 2, 115, ч. 1, 121, ч. 1 КК України.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2012 року в задоволенні вищевказаного подання було відмовлено.

В обгрунтування прийнятого судом першої інстанції рішення, останній вказав, що наведені в поданні обставини свідчать лише про факт притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 15, ч. 2, 115, ч. 1, 121, ч. 1 КК України, хоча згідно ст. 62 Конституції України на даній стадії він вважається невинуватим. Ні в поданні, ні в матеріалах справи відсудні докази того, що обвинувачений ОСОБА_3, перебуваючи на волі після обрання йому запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, продовжив злочинну діяльність, ухилявся від слідства і суду, перешкоджав встановленню істини у справі та впливав на свідків та потерпілих і що саме взяття під варту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Дані твердження слідчого і прокурора є припущеннями. Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за яким характеризується позитивно, обовязки , покладені на нього підпискою про невиїзд, не порушував. Суд дійшов висновку про те, що в даному випадку для досягнення мети, передбаченої ст. 148 КПК України, а саме: запобігти спробам ухилитися від слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, або продовжити злочинну діяльність буде достатнім обрання щодо ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

В апеляції прокурор, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, просить її скасувати, як незаконну, а подання повернути на новий судовий розгляд, оскільки постанова суду не відповідає закону, є необґрунтованою та підлягає скасуванню з таких підстав. При обґрунтуванні судом підстав для відмови у задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту обвинуваченому ОСОБА_3 зазначено посилання на ст. 62 Конституції України. Але ні в поданні, ні прокурором в ході судового засідання питання про визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємих йому злочинів не ставилося, оскільки вирішення цього питання не входить до предмету розгляду подання про обрання запобіжного заходу. Натомість, інших обґрунтувань відмови у задоволенні подання слідчого про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді взяття під варту судом не наведено. Суд зробив неправильний висновок про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_3, перебуваючи на волі буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, продовжувати злочинну діяльність. Суд при прийнятті рішення не врахував те, що обвинувачений ОСОБА_3 хоча і має постійне місце проживання, працевлаштувався, але зухвало, жорстоко, у громадському місці вчинив умисні тяжкі злочини - замах на вбивство потерпілого ОСОБА_5, а також заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 Відповідно до ст. 12 КК України вказані злочини відносяться до категорії тяжких і посягають на життя та здоровя потерпілих. Крім того, під час розгляду подання слідчого про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді взяття під варту, обвинувачений повідомив, що вчинив вказані злочини у стані алкогольного спяніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Цього суд при розгляді подання не врахував. Також суд не врахував те, що обвинувачений, будучи під час проведення досудового слідства на волі, може знову перебуваючи у стані спяніння вчинити й інші злочини проти життя та здоровя людей. На думку апелянта суд, при розгляді подання не врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3, їх наслідки, чим порушив вимоги ст. 150 КПК України, а також у постанові суд не вказав, які саме переконливі доводи повинні бути зазначені в поданні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляції, дослідивши матеріали судового розгляду та кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Так, розглядаючи подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду необхідно з'ясовувати обставини, передбаченні ст. 148, 150, 155 КПК України.

Вищезазначеним законом передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Крім того, взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до пяти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що судом 1-ї інстанції вказані вимоги закону не були в повній мірі враховані при розгляді подання слідчого та обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_3, а саме у даному випадку судом не враховано підвищену небезпечність злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_3, їх тяжкість та наслідки вчиненого останнім.

За таких обставин постанова суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою і тому підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2012 року про відмову в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

З оригіналом згідно,

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_2