АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2008 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі: головуючого -
судді Романова О.В.

суддів : Захарчука С. В. та Фоміна Ю.В. з
участю: прокурора Селюченко І.І.

захисника ОСОБА_1 виправданого ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
прокурору, який приймав участь в
розгляді справи судом першої інстанції,
на вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 8 листопада 2007 року,

встановив:

Цим вироком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець та житель АДРЕСА_1 раніше не судимий, -

на підставі ст. 6
п. 2 КПК України виправданий за ст. 286 ч. 1 КК України за відсутністю в його
діях складу злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_2 - підписка про невиїзд з місця
постійного проживання, після набрання
вироком законної сили, скасований.

Відмовлено в задоволенні цивільного позова потерпілого
ОСОБА_3 про стягнення зОСОБА_2. на його
користь 10000 гривень матеріальної шкоди і 20000 моральної шкоди.

Справа № 11- 63/2008
рік
Головуючий в суді 1 інстанції: Іонніков В.М.

Категорія : ст.
286 ч. 1 КК України Доповідач : Фомін Ю.В.

2

Відмовлено в задоволенні цивільного позову прокурора
Богунського району м. Житомира про
стягнення зОСОБА_2. на користь
держави 447 гривень 80 коп.

Згідно з вироком,
відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_2. обвинувачується в тому, що він 6 січня 2005 року біля 17
години, керуючи автомобілем „ Фольксваген
- Пассат „ державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Щорса в м. Житомирі в
напрямку від центра міста в сторону Крошні біля будинку № 54 скоїв ДТП, внаслідок чого пішохідОСОБА_3отримав
середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Невідповідність дій водія
ОСОБА_2 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно обвинувального висновку, знаходиться в прямому причинному зв'язку з
виникненням даної ДТП та її наслідків.

Прокурор, після
дослідження всіх матеріалів справи,
допиту підсудного, потерпілого
просив визнати ОСОБА_2 винним в
скоєнні злочину, передбаченого ст.
286 ч. 1 КК України та засудити його за цим законом до міри
покарання, передбаченої санкцією цієї
статті.

Дослідивши матеріали справи, допитавши підсудного, потерпілого, свідка,
суд в судовому засіданні встановив наступне.

Дійсно 6 січня 2005 року біля 17 години підсудний ОСОБА_2, керуючи
автомобілем „ Фольксваген
- Пассат „ державний номерний знакНОМЕР_1 рухався по вулиці Щорса в м. Житомирі в
напрямку від центра міста в сторону Крошні. Зненацька на проїзну частину дороги
вийшов пішохідОСОБА_3і сталось зіткнення автомобіля під керуваннямОСОБА_2. з пішоходом ОСОБА_3 внаслідок цього він отримав середнього
ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Аналізуючи матеріали кримінальної справи, суд встановив, що в місці скоєння ДТП знаходиться пішохідний перехід, який частково позначений дорожнім знаком
5.35.1 „ Пішохідний перехід ". На ділянці скоєння наїзду на пішохода по
смузі, по якій рухався автомобіль „ Фольксваген - Пассат
",
знаходиться дорожній знак 5.40 „ Кінець зони стоянки ". Через 30-35
метрів від даного знаку розташований знак 5.43 „ Місце зупинення тролейбуса „.

Згідно вимогам п.15.9 (є)
Правил дорожнього руху України на відстані 30 м з обох боків цього знаку є зона
посадки та висадки пасажирів маршрутного транспорту.

3

Згідно вимогам п. 15.9 (є) Правил дорожнього руху України

зупинка забороняється ближче 30 м від
посадкових майданчиків для

зупинки маршрутних
транспортних засобів, а
коли їх немає
-

ближче 30 м від дорожнього
знака такої зупинки з обох боків. Тобто

між цими знаками не може бути
розміщена зона пішохідного переходу

так, як це буде суперечити вимогам 15.9 (є)
Правил дорожнього руху

України. Згідно
з цими Правилами „
Зупинка забороняється на

пішохідних переходах і
ближче 10 м від них з обох боків ".

В п. 1 Правил дорожнього
руху України зазначено, що пішохідний
перехід має бути позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2,
а також дорожньою розміткою 1.14.1,
1.14.3, пішохідними
світлофорами, які на даному відрізку
відсутні.

Знак 5.35.2, який розташований на протилежній стороні
вулиці встановлений з порушеннями Правил дорожнього руху України, так,
як він розташований в зоні дії знаку 5.43 вказаних Правил.

За вимогами Правил
дорожнього руху України знак 5.35.2 має бути встановлений тільки разом з знаком
5.35.1, який на даному відрізку
проїзної частини відсутній, що не дає
змоги визначити зони пішохідного переходу,
в напрямку, в якому рухався
автомобіль „ Фольксваген
- Пассат
„ під керуваннямОСОБА_2. в даних дорожніх
умовах.

Знак пішохідного
переходу, який встановлений з лівої
сторони проїзної частини, відносно
напрямку руху автомобіля під керуваннямОСОБА_2. , взагалі йому не
видно, що не відповідає вимогам Правил
дорожнього руху України.

В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2. вину свою в пред'явленому обвинувачені не визнав та пояснив, що дійсно 6 січня 2005 року в темний час
доби він рухався на автомобілі " Фольксваген -Пассат
" по вулиці Щорса. Назустріч
йому рухався потік автомобілів з включеними фарами. Зненацька на дорозі
з'явився силует пішохода, який
перетинав дорогу і сталось зіткнення його автомобіля з пішоходомОСОБА_3 На
даній ділянці дороги, де переходив
ОСОБА_3немає знаків, які вказують
водіям на наявний пішохідний перехід і події відбувались в темну пору доби.
Винним себе в скоєнні ДТП
він не визнає,
вважає, що дана ДТП сталась не з його вини.

Дані покази підсудного
ОСОБА_2
є послідовними: Він на досудовому слідстві, при його неодноразових допитах давав
аналогічні покази, не змінюючи їх.

ПотерпілийОСОБА_3в судовому
засіданні пояснив, що він 6 січня 2005
року в темну пору доби переходив дорогу в районі ВАТ " Житомирські ласощі
" і його збив автомобіль під керуванням водія

4

ОСОБА_2

В
судовому засіданні були оголошені покази свідка ОСОБА_4 який на досудовому слідстві пояснив, що 6 січня 2005 року він перейшов дорогу по
вулиці Щорса
в районі Сінного ринку. Він почув удар і встиг
побачити, як автомобіль збив пішохода.
Як саме виходив пішохід на дорогу, як
він рухався він цього не бачив.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо - транспортної
події та схеми до цього протоколу від 6 січня 2005 року, розташування дорожніх знаків в районі
будинку № 54 по вулиці Щорса
в м. Житомирі не
відповідає вимогам Правил дорожнього руху України, що і потягло за собою дану ДТП.

З протоколу медичного огляду підсудного ОСОБА_2. від 6 січня 2005 року слідує, що він на момент скоєння ДТП не був в стані алкогольного сп'яніння.

На досудовому слідстві 14 січня 2005 року слідчим
проводився додатковий огляд місця ДТП, в якому з
невідомих суду причин, не зафіксовано
дійсне розташування дорожніх знаків на ділянці дороги біля будинку № 54 по
вул. Щорса в м. Житомирі.

При проведенні 6 червня 2005 року відтворення обстановки
та обставин події за участю ОСОБА_3 слідчим теж не було зафіксовано дійсне
місце розташування дорожніх знаків на ділянці дороги біля будинку № 54 по
вул. Щорса в м. Житомирі.

Згідно висновку НОМЕР_1 повторної судово - автотехнічної
експертизи від 6 березня 2007 року,
проведеної спеціалістами Київського НДІСЕ, розташування дорожніх знаків в день скоєння
ДТП 6 січня 2005 року на вулиці Щорса біля будинку № 54 в м. Житомирі не відповідало вимогам Правил
дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля " Фольксваген - Пассат
" ОСОБА_2.
з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності
з вимогами п. 12.2 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_2. не мав технічної можливості в даній дорожній
обстановці уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування екстреного
гальмування керованого ним автомобіля.

В даних дорожніх умовах, згідно висновку експертизи, пішохідОСОБА_3повинен був діяти у
відповідності з вимогами п. п. 4.4. 4.14 ( а,
б ) Правил дорожнього руху України. Причиною виникнення даної ДТП стало невиконання пішоходомОСОБА_3 вимог Правил
дорожнього руху, а також
невідповідність встановлених дорожніх знаків вимогам Правил дорожнього руху.

Суд не приймає до уваги
висновки проведених на досудовому слідстві двох автотехнічних експертиз, так,
як вони проводились без

5

урахування дійсного розташування дорожніх знаків на
момент скоєння ДТП
ОСОБА_26 січня 2005 року та їх відповідності вимогам Правил
дорожнього руху України.

Повторна судово - автотехнічна експертиза НОМЕР_1 від 6
березня 2007 року проводилась спеціалістами Київського НДІСЕ з урахуванням
досліджених всіх обставин кримінальної справи, з урахуванням всіх доказів, наданих в судовому засіданні прокурором, підсудним, потерпілим, захисником.

Згідно матеріалів справи підсудний ОСОБА_2. на досудовому слідстві неодноразово заявляв
клопотання про призначення повторної судово - автотехнічної експертизи, з урахуванням дійсної дорожньої обстановки
на відрізку шляху, де 6 січня 2005
року сталась ДТП.
Проте з невідомих причин йому безпідставно відмовляли в
цих клопотаннях. Прокурор, при
затвердженні обвинувального висновку,
теж не звернув ніякої уваги на ці суттєві клопотанняОСОБА_2.

Прокурори, які
підтримували обвинувачення на протязі півтора року розгляду справи в суді, не надали суду інших доказів, на підтвердження вини підсудногоОСОБА_2. в скоєнні
злочину, передбаченого ст.
286 ч. 1 КК України. На сьогоднішній день вичерпані всі можливості
одержання додаткових доказів по справі.

Згідно вимог
ст. 323 КПК України суд в основу
вироку кладе тільки достовірні докази,
дослідженні ним в судовому засіданні.

Обвинувальний вирок,
згідно ст. 327 КПК України, не може ґрунтуватись на припущеннях і
постановляється лише при умові, коли в
ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена
повністю.

Враховуючи досліджені по справі докази, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що в діяхОСОБА_2, немає складу злочину, передбаченого ст.
286 ч. 1 КК України.

Виходячи з роз'яснень п. 10 постанови № 2 Пленуму
Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року недопустимим є повернення
справи на додаткове розслідування у випадках,
коли немає доказів, які б
підтверджували обвинувачення і вичерпані всі можливості одержання додаткових
доказів. За таких обставин суд має тлумачити всі сумніви на користь підсудного
і постановити, згідно з ч. 4 ст.
327 КПК України виправдувальний вирок.

Згідно матеріалів справи підсудний ОСОБА_2. раніше не судимий і не притягувався до кримінальної
відповідальності, характеризується за
місцем проживання позитивно.

Суд вважає, що слід відмовити в задоволені цивільного
позову потерпілого ОСОБА_3 про стягнення зОСОБА_2. 10 000

6

гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної
шкоди та відмовити в задоволені цивільного позову прокурора Богунського району
м. Житомира доОСОБА_2. про стягнення 447 гривень 80 коп., так як не
доведено його вини в скоєнні ДТП. Судові витрати
слід прийняти на рахунок держави.

В апеляції прокурор,
який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати, як незаконний у зв'язку з однобічністю та
неповнотою судового слідства,
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а кримінальну справу повернути прокуророві
для проведення додаткового розслідування.

Апелянт вказує на те,
що судом в показаннях потерпілого ОСОБА_3 та в оголошених в судовому
засіданні показаннях свідка ОСОБА_4. не зазначено напрямок руху потерпілого -
справа наліво та відсутність іншого транспорту в момент наїзду ; суд, посилаючись на вказаний протокол огляду
місця ДТП
від 6 січня 2005 року,
зазначив, що розташування
дорожніх знаків біля будинку № 54 по вул.
Щорса
в м. Житомирі не
відповідає вимогам Правил дорожнього руху України. Але в даному протоколі
зафіксовані дорожні знаки. Висновок же комісійної експертизи НОМЕР_1 щодо
невідповідності розташування дорожніх знаків Правилам дорожнього руху України
по суті не може братись судом до уваги,
оскільки ані пішохід, ані водій
під час руху не повинні давати оцінку щодо правильності чи неправильності їх
розташування, а мають дотримуватись
встановлених знаків і Правил дорожнього руху. На протилежній стороні вулиці Щорса, розташований
дорожній знак „ пішохідний перехід ". Не бачити вказаний знак і не знати
про його існування просто неможливо. Висновок експертів про те, що розташування дорожніх знаків в день
скоєння ДТП
не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, носить інформативний характер. Питання
невідповідності дорожніх знаків правилам дорожнього руху України має
вирішуватись за межами судового розгляду кримінальної справи.

На думку апелянта,
висновок експертів в цій частині не має значення для з'ясування обставин
справи і тому не може вплинути на вирішення питання про наявність чи
відсутність причинного зв'язку між діямиОСОБА_2. та наслідками у вигляді заподіяння середньої
тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.
334 КПК України, у вироку не вказав достатніх і переконливих
підстав для виправдання підсудногоОСОБА_2. ,
а також не навів мотивів, з
яких він відкидає докази обвинувачення,
скажімо покази потерпілого ОСОБА_3

7

П.П. та свідка ОСОБА_4Виправдувальний вирок фактично побудований на висновках призначеної судом
експертизи від 6 березня 2007 року, яка
по своєму змісту суперечить висновкам первинної експертизи, проведеної на досудовому слідстві. Суд
прийшов до неправильного переконання про те,
що на час розгляду справи були вичерпані всі можливості одержання
додаткових доказів по справі.

Заслухавши доповідача,
висновок прокурора, який
підтримав апеляцію, пояснення
виправданогоОСОБА_2. та
захисникаОСОБА_1, які заперечували
проти апеляції, обговоривши її доводи, вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до
ст. 334 КПК України мотивувальна
частина виправдувального вироку повинна містити формулювання
обвинувачення, яке пред'явлене
підсудному и визнане судом недоведеним,
а також підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Керуючись змістом зазначеної норми закону, в мотивувальній частині виправдувального
вироку має бути викладений аналіз і оцінка доказів, як тих,
що були зібрані, як на
досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні, та висновок суду про
те, чому суд відкинув докази
обвинувачення.

При постановлені виправдувального вироку щодоОСОБА_2. , суд першої інстанції
не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально - процесуального закону.

Викладаючи у вироку показання потерпілого ОСОБА_3 та
свідка ОСОБА_4., судом допущено
неповноту, яка виразилась в тому, що у вироку було вказано лише те, що потерпілий перетинав дорогу в районі ВАТ
„Житомирські ласощі" і його збив автомобіль під керуваннямОСОБА_2. Судом викривлені вказані показання, їм надано іншого змісту і викладені вони
таким чином, що вони фактично
узгоджуються з показаннями підсудногоОСОБА_2.

Потерпілий ОСОБА_3як на
досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні, вказував на те, що він повертався з Сінного ринку додому і
переходив дорогу по пішохідному переходу в сторону кондитерської фабрики, тобто справа наліво. Впевнився в тому, що немає автомобілів та почав спокійно
перетинати дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, який позначений дорожнім знаком. Пройшов декілька метрів у напрямку середини
дороги, відчув удар, від якого впав і втратив свідомість. До
моменту наїзду автомобіля, не бачив
зустрічного транспорту, тролейбусів та
машин на

8

стоянці в цей час не було.

Ці показання потерпілого узгоджуються з показаннями
свідка ОСОБА_4у вироку помилково вказаноОСОБА_4 які були оголошені під час судового слідства
( а. с. 68 ), який пояснив, що він також перетинав проїзну частину до
кондитерської фабрики. Коли він знаходився на іншому боці, то почув удар в районі середини дороги та
боковим зором встиг помітити, що
автомобіль „ Фольксваген - Пассат „ ,
який рухався з центра міста,
збив пішохода, після чого
зупинився біля правого боку дороги. Зустрічного транспорту в момент наїзду не
було.

Як вбачається з вироку,
суд встановив, що в місці
скоєння ДТП знаходиться пішохідний перехід,
який частково позначений дорожнім знаком 5.35.1 „ Пішохідний перехід
", який в обґрунтування
цього, послався на висновок комісійної
судово - автотехнічної експертизи НОМЕР_1,
проведеної спеціалістами
Київського НДІСЕ.

В матеріалах справи містяться протокол огляду місця події
та схеми до нього, в яких зафіксовано
розташування автомобіля „ Фольксваген - Пассат „ після його зупинки, зафіксовані механічні пошкодження, розташування елементів дороги та дорожні
знаки.

Відповідно до п. 1 вказаного висновку в місці вчинення ДТП знаходиться пішохідний перехід, який частково позначений дорожнім знаком
5.35.1 „Пішохідний перехід". Отже,
пішохідний перехід є і цей факт підтверджений експертами. ОСОБА_2. як водій,
повинен був дотримуватись встановлених дорожніх знаків.

Потерпілий ОСОБА_3 коли перетинав дорогу, керувався наявнім знаком. Він не повинен був оцінювати, чи відповідає розташування дорожнього знаку
Правил дорожнього руху.

Дослідивши в судовому засіданні пояснення
підсудногоОСОБА_2. від 6 січня 2005
року, які той виклав власноручно, ( а. с.
11 ), з яких слідує, що він визнав те, що будучи засліплений зустрічними
автомобілями, вчинив наїзд на
потерпілого на пішохідному переході,
суд не дав їм ніякої оцінки.

Відповідно до висновку судово - автотехнічної експертизи
НОМЕР_2 саме невідповідність дій водіяОСОБА_2.
вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України стало причиною виникнення
даної ДТП
та її наслідків ( а. с.
73 - 74 ).

Відкинувши вказаний
висновок та ще однієї судово -автотехнічної експертизи, хоча в другому випадку був висновок
спеціаліста, суд прийняв до
уваги, як зазначено у вироку, висновки повторної судово - автотехнічної
експертизи НОМЕР_1, хоча вона є лише
комісійною експертизою. У вказаному висновку неправильно вказаний шлях руху
потерпілого ОСОБА_3, зліва направо
відносно напрямку

9

руху автомобіля
під керуванням підсудногоОСОБА_2. , а слід було
справа наліво.

Вказаний висновок суперечить висновку судово автотехнічної експертизи експерта
НОМЕР_2.

У зв'язку з наявними супереч.1ивими висновками, з метою

всебічного і повного дослідження всіх обставин
справи, відповідно до

положень ч. 6
ст. 75 КПК України по справі
могла бути призначена

повторна експертиза,
яка доручається іншому експертові чи іншим

експертам, про що
ставилося питання в клопотанні прокурора в судовому

засіданні, але в
цьому було судом відмовлено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов передчасного
висновку про не винуватість підсудногоОСОБА_2. у вчиненні
інкримінованого йому злочину.

Таким чином доводи апеляції знайшли своє підтвердження.
Апеляційний суд вважає, що вирок суду
першої інстанції щодоОСОБА_2. слід
скасувати, а кримінальну справу
повернути на додаткове розслідування.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію прокурора,
який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Богунського районного
суду м. Житомира від 8 листопада 2007
року щодоОСОБА_2 скасувати, а
кримінальну справу повернути прокурору Богунського району м. Житомира для проведення додаткового
розслідування.