АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Чернівці « 16 » січня 2007 р. колегія судців судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Ковтюк Є.І.

суддів Горецької C.O., Струбіцької О.М.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2006 р.

Цим вироком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, молдован, громадянин України, з
середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий вироком Герцаївського районного суду від 24 травня 2004 року за ст.289 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 09.09.2005 року по відбуттю міри покарання, -

засуджений за ст. 185 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховано
з 26.06.2006
р.

Міру запобіжного заходу залишено
утримання під вартою.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець та

житель с. Маршинці Новоселицького

району, громадянин України,

молдованин, з
середньою освітою, не працюючий, не одружений, на момент скоєння злочину не судимий;

засуджений за ст. 185 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення
волі.

Справа №11- 8 /2007 р. Головуючий у І інстанції Дутка М.С.

Категорія:ст.185 ч.3 КК України Доповідач Горецька С.О.

2

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за останнім вироком та
вироком Новоселицького районного суду від 17 серпня 2006 року призначено остаточну міру
покарання п'ять років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України зараховано відбуте покарання за вироком Новоселицького районного суду від 17 серпня 2006 року три місяці вісім днів та до
відбуття призначено чотири роки вісім місяців двадцять два дні позбавлення
волі, зараховано початок відбування
строку з 04 жовтня 2006 року.

Міру запобіжного заходу залишено тримання під вартою.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженець та
житель с. Маршинці Новоселицького району,
молдованин, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, має на утриманні
неповнолітню дитину, раніше не судимий;

засуджений за
ст.185
ч.3 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного
покарання з випробуванням якщо протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

Міру
запобіжного заходу залишено підписку про не виїзд.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що в ніч з 10 на 11 червня 2006 року біля 24 години за попередньою змовою між
собою, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у м. Новоселиця
Чернівецької області з метою викрадення чужого майна, шляхом
зламу металевої ролети, зриву металевої решітки та
розбиття вікна, проникли в приміщення магазину, що належить ОСОБА_4, звідки таємно викрали мобільні телефони та
аксесуари до них на загальну суму 18658
грн.

На вказаний вирок подано апеляцію засудженим ОСОБА_1 в якій просить пом'якшити призначене йому покарання, застосувати
ст.69 КК України.

Вимоги апеляції ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають вимогам закону, йому призначено занадто
суворе покарання, суд невірно вказав у вироку, що він
є раніше судимим за ст.286 ч.2 КК України, не взято до уваги судом те, що ним
відшкодовано матеріальні збитки потерпілому, його щире
каяття, сприяння розкриттю злочину, явку з повинною.

На вказаний вирок подано апеляцію засудженим ОСОБА_2, в якій просить змінити вирок, призначити йому більш м'яке
покарання.

3

Вимоги апеляції ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вироком суду призначено йому занадто суворе покарання, без врахування
того, що він не влазив у магазин, лише один раз
вдарив вікно цього магазину.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, обговоривши
доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали
справи, судова колегія прийшла до висновку, що апеляція засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, апеляція засудженого ОСОБА_2 не підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні крадіжки чужого майна шляхом проникнення у приміщення, за попередньою змовою, повторно, групою осіб при обставинах вказаних у вироку повністю доведена
дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана
правильна юридична оцінка і не оспорюється в апеляції ОСОБА_1.

Вимога апеляції ОСОБА_1 про те, що у вироку суду не вірно вказано, що він є раніше судимим за ст. 286 ч.2 КК України є обґрунтованою, оскільки згідно вироку Новоселицького районного суду від 17.08.2006 року його було засуджено за ч.2 ст. 186 КК України, тому у цій частині апеляція підлягає задоволенню, а неправильна вказівка у
мотивувальній частині вироку суду першої інстанції, підлягає виключенню.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд відповідно до ст. 65 КК України врахував наявні обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, в тому числі і ті, які
називає неврахованими у апеляції ОСОБА_1, та дані про його особу також
враховані судом.

Розмір і вид призначеного ОСОБА_1 покарання вказує на те, що воно є необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Згідно ст. 335 ч.4 КПК України міра покарання
повинна бути визначена таким чином щоб при виконанні вироку
не виникло ніяких сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.

Призначаючи у резолютивній частині вироку покарання ОСОБА_1, суд першої інстанції нечітко виклав застосування ст.70
КК України, та неправильно вказав початок строку відбуття покарання.

Зокрема, суд не зазначив у вироку те, що по даній кримінальній справі ОСОБА_1 був затриманий 26.06.2006 року (а.с.85), а 29.06.2006 року постановою суду стосовно нього було обрано міру запобіжного заходу у виді взяття
під варту (а.с. 105).

Оскільки, вирок
Новоселицького райсуду від 17.08.2006
року стосовно ОСОБА_1 не виконувався
самостійно, склавши покарання у порядку передбаченому ст.70 КК України,
необхідно рахувати строк відбуття остаточного покарання з 26.06.2006 року.

З огляду на викладене, необхідно змінити резолютивну частину вироку стосовно призначення покарання ОСОБА_1 та враховуючи
наявність обставин, що пом'якшують покарання,
застосувати принцип поглинення

4

менш суворого покарання більш суворим.

Вина ОСОБА_2 у
скоєнні крадіжки чужого майна шляхом проникнення
у приміщення, за попередньою змовою, групою осіб при обставинах вказаних у вироку повністю доведена
дослідженими судом першої інстанції
доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

В ході досудового та судового слідства ОСОБА_2 визнавав свою вину у скоєнні злочину. Крім визнання вини самим ОСОБА_2
його вина у скоєнні злочину доведена такими дослідженими доказами: як показання
потерпілого ОСОБА_4, пояснення двох інших
співучасників злочину ОСОБА_1, ОСОБА_3, протокол
добровільної видачі (а.с.31) з якого слідує, що
саме ОСОБА_2 добровільно видав мобільні телефони, що були викрадені у
потерпілого ОСОБА_4.

Суд першої інстанції помилково вказав при кваліфікації дій ОСОБА_2 таку
кваліфікуючу ознаку злочину як повторність.

ОСОБА_2 є раніше судимим згідно вироку Герцаївського районного суду від 24.05.2004 року за с.289 ч.2 КК України, що не
створює повторності скоєння злочину, а рецидив злочинів, оскільки він має
судимість за умисний злочин.

Розмір та вид призначеного ОСОБА_2 покарання вказує на те, що воно є необхідним та достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів, відповідає вимогам
ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості
злочину, особи винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Доводи апеляції
ОСОБА_2 є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного керуючись ст.373, 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2006 року щодо
ОСОБА_1 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на те, що ОСОБА_1 був раніше
засуджений за ст.286 ч.2 КК України.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ст. 185 ч.3 КК України на
чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення більш
суворим покаранням менш суворого за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2006 року остаточну міру покарання до
відбуття ОСОБА_1 призначити чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 26 червня 2006

5

року.

Апеляційну скаргу
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини
вироку посилання суду на те, що ОСОБА_2 вчинив повторно злочин.

В решті вирок суду залишити без зміни.