Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого судді Франтовської
Т.І.,суддів:при секретарі за участю
прокурора захисника Лагнюка М.М.,
Суржка А.В., Медицькій У.І., Таргонія
О.В., ОСОБА_6,розглянувши в судовому
засіданні кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0002730, за
обвинуваченням

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

та

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше неодноразово судимого, останній
раз: вироком Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 31
травня 2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст.
70, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців
позбавлення волі, 26 квітня 2013 року
звільненого умовно-достроково на
невідбутий строк 1 рік 9 місяців 21 день,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187
КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 грудня 2013
року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними
та засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України з
призначенням покарання:

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 15 травня 2014 року вирок
районного суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8
змінено. Виключено з мотивувальної
частини вироку посилання суду першої
інстанції на прізвища інших учасників
кримінального правопорушення, які
вчинили злочин разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Виключено з мотивувальної частини
вироку посилання суду першої інстанції
про обтяжуючу обставину - вчинення
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину у стані
алкогольного сп'яніння. В решті вирок
районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі, прокурор, який
брав участь в розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанції, не оспорюючи фактичних
обставин справи, кваліфікацію дій
засуджених та доведеності їх вини,
порушує питання про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості вчинених
засудженими кримінальних
правопорушень та їх особам внаслідок
м'якості та призначення нового
розгляду кримінального провадження у
суді апеляційної інстанції. Крім того,
прокурор зазначає, що апеляційним
судом при винесенні свого рішення були
порушені вимоги ст. 419 КПК України.

У касаційних скаргах, які аналогічні за
своїм змістом, захисник ОСОБА_6 в
інтересах засуджених ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 посилаючись на істотне
порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування кримінального закону та
невідповідності призначеного його
підзахисним покарання тяжкості
вчиненого засудженими кримінального
правопорушення та особам ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 внаслідок суворості. Просить
скасувати судове рішення апеляційного
суду та призначити новий розгляд
кримінального провадження у суді
апеляційної інстанції. Своє прохання
обґрунтовує тим, що в матеріалах
кримінального провадження відсутній
технічний запис допиту свідків ОСОБА_9
та ОСОБА_10, що є безумовною підставою на
думку захисту для скасування судового
рішення, а апеляційний суд в порушення
вимог ст. 404 КПК України з власної
ініціативи прийняв рішення про
повторний допит свідків. Також
захисник в касаційній скарзі
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповноту досудового
розслідування та судового слідства.
Вказує, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2
ст. 187 КК України кваліфіковані судом
неправильно, дії ОСОБА_7, як вважає
захисник, слід кваліфікувати за ч. 1 ст.
185, ч. 2 ст. 125 КК України, а дії ОСОБА_8 за
ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно вироку суду, 16 серпня 2013 року
близько 01:00 години, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, який раніше притягувався до
кримінальної відповідальності за
вчинення розбою, спільно, разом з
особами матеріали відносно яких
виділено в окреме провадження, за
попередньою змовою між собою, за
раптово виниклим умислом, направленим
на відкрите викрадення чужого майна,
знаходячись біля будинку № 22 по вул.
Горького в м. Черкаси, вчинили
розбійний напад на ОСОБА_11, поєднаний
із насильством, небезпечним для життя
та здоров'я особи, яка зазнала нападу, а
саме: вони, у вказаний час, знаходячись
у вказаному місці, помітили раніше
незнайомого їм потерпілого ОСОБА_11, де
ОСОБА_7 першим наблизився до останнього
і наніс йому один удар кулаком правої
руки в обличчя, від чого потерпілий
упав на спину, а потім ОСОБА_8, разом з
особами, відносно яких матеріали
виділені в окреме провадження,
підбігли до потерпілого та всі разом
стали наносити удари руками і ногами у
різні частини тіла потерпілого, який з
метою захисту від нападу, намагався
дістати пістолет травматичної дії з
барсетки, але це помітив ОСОБА_7., та
намагався відібрати вказаний пістолет,
схопивши його за руку, в якій був
пістолет, то в цей час було зроблено
декілька пострілів, а коли потерпілий
отримав від одного з нападників удар у
потиличну частину голови, від чого
короткочасно втратив свідомість,
отримавши тілесні ушкодження, які
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 978 від 20.08.2013 р.
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. Після
нанесення вказаних тілесних ушкоджень
потерпілому нападники із
застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
особи, яка зазнала нападу заволоділи
майном ОСОБА_11 на загальну суму 3660 грн.
завдавши потерпілому матеріальну
шкоду на вказану суму та з викраденим з
місця скоєння злочину зникли.

Заслухавши доповідь суді, думку
прокурора Таргонія О.В., який
заперечував проти задоволення
касаційних скарг прокурора та
захисника, думку захисника ОСОБА_6, який
підтримав касаційні скарги щодо
засуджених, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши наведені у скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

У касаційній скарзі захисник порушує
питання про перегляд судових рішень
щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у касаційному
порядку у зв'язку з невідповідністю
висновків суду фактичним обставинам
справи та однобічністю і неповнотою
досудового розслідування та судового
слідства. Проте, зазначені обставини
були предметом розгляду судів першої і
апеляційної інстанцій і їм була дана
належна оцінка. Відповідно до вимог ст.
438 КПК України вони перегляду в
касаційному порядку не підлягають. При
розгляді доводів касаційної скарги
захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 колегія суддів виходить із
фактичних обставин справи,
встановлених судом.

Вина засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України
підтверджується зібраними у
встановленому законом порядку
доказами, які досліджувались судом.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано
поклав в основу обвинувачення,
визнаного судом доведеним, показання
потерпілого ОСОБА_11, свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_9, дані протоколу
проведення слідчого експерименту за
участю потерпілого ОСОБА_11, дані
протоколу огляду місця події від 16
серпня 2013 року, дані протоколів
проведення слідчих експериментів від 29
серпня 2013 року за участю засуджених,
які показали та розповіли про
обставини вчинення нападу на
потерпілого 16 серпня 2013 року, висновки
судово-медичної експертизи № 978 від 19
серпня 2013 року, які узгоджуються між
собою та які суд дослідив у
відповідності до вимог процесуального
закону.

Окрім того, доводи касаційної скарги
захисника про те, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_8
не було попередньої домовленості про
заволодіння майном потерпілого, що
ОСОБА_7 почав бити потерпілого лише
через те, що потерпілий стріляв та, що
вони не мали наміру заволодіти майном,
були предметом розгляду судів першої
та апеляційної інстанції та
спростовуються матеріалами справи та
дослідженими в судовому засіданні
відповідно до вимог процесуального
закону доказами, показами потерпілого,
свідків, які вони давали в судовому
засіданні, а також доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, з яких
вбачається, що дії підсудних були
злагоджені (знаходження їх в одному
місці, одночасне приєднання всіх до
побиття потерпілого, заволодіння його
майном, відхід з місця події і зустріч в
зарані обумовленому місці). Крім того,
сама їх поведінка говорить про їх
дійсні наміри, тобто ОСОБА_7
відібрав пістолет, ОСОБА_8 - барсетку,
заволодіння грошима потерпілого та
викидання інших речей на певній
відстані від місця нападу, тобто це
вказує на те, що вони мали реальну
можливість заволодіти майном
потерпілого під час нападу на нього та
мали реальну можливість
розпоряджатися цим майном, що вказує на
те, що засуджені діяли чітко і
злагоджено, кожен з них, як співучасник,
усвідомлював, що вчиняє злочин та бажав
чи свідомо припускав настання єдиного
і неподільного для всіх злочинного
результату.

Зазначені обставини органами
досудового слідства і судом були
встановлені з належною повнотою.

У зв'язку з наведеним, суд касаційної
інстанції вважає, що за встановлених
судом фактичних обставин дії
засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187
КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в
кримінальному провадженні
неправильно застосовано кримінальний
закон чи допущено істотне порушення
кримінального процесуального закону,
що призвело до неправильної
кваліфікації дій засуджених, колегією
суддів не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404
КПК України апеляційний суд в
інтересах виконання завдань
кримінального провадження може
перевірити відповідне рішення суду
першої інстанції у повному обсязі і
прийняти рішення вийти за межі
апеляційних вимог дотримуючись при
цьому правил щодо недопустимості
погіршення становища обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження за
клопотанням захисника ОСОБА_6 були
перевірені його доводи викладені в
апеляційній скарзі про відсутність
запису на носії технічної інформації
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час
судового розгляду в суді першої
інстанції. Пересвідчившись у цьому, суд
апеляційної інстанції повторно
дослідив показання вказаних свідків,
які були допитані в суді першої
інстанції з порушенням вимог КПК,
шляхом повторного їх допиту в суді
апеляційної інстанції. При цьому суд
апеляційної інстанції не порушив
правила щодо недопустимості
погіршення становища засуджених, а
тому не допустив істотного порушення
вимог кримінального процесуального
закону, які могли б перешкодити чи
перешкодили суду ухвалити законне та
обґрунтоване рішення.

Доводи касаційної скарги захисника про
порушення апеляційним судом вимог п. 7
ч. 2 ст. 412 КПК України є безпідставними,
оскільки у зазначеній нормі закону
мова йде про те що, судове рішення у
будь якому разі підлягає скасуванню
якщо у матеріалах провадження
відсутній журнал судового засідання
або технічний носій інформації на
якому зафіксоване судове провадження в
суді першої інстанції. Таким чином
неточності або порушення при
застосуванні в даному випадку
технічних засобів фіксування
кримінального провадження, виявлені
судом апеляційної інстанції, самі по
собі не є підставою для скасування
судового рішення за умови фактичної
наявності вказаних об'єктів.

Крім того, суд апеляційної інстанції не
допустив порушень вимог ч. 3 ст. 404 КПК
України при розгляді клопотання
захисника про допит свідка ОСОБА_12, про
допит якого захисник не заявляв
клопотання під час розгляду
провадження в суді першої інстанції.

Захисником також в касаційній скарзі
не наведено підстав вважати, що ухвала
апеляційного суду винесена незаконним
складом суду, оскільки заява захисника
про відвід судді Гончаруку І.М.
розглянута відповідно до вимог
кримінального процесуального закону.

Крім того, заперечення захисника на
ухвалу апеляційного суду від 15 травня
2014 року, відносно якого колегія суддів
вважає за необхідне довести до відома
прокурора Черкаської області про
виявлені в судовому засіданні факти
порушення закону України про
кримінальну відповідальність та
порушення прав свідка ОСОБА_13 та його
близьких родичів, не є предметом
касаційного розгляду.

Доводи касаційних скарг прокурора та
захисника про невідповідність
призначеного покарання тяжкості
вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_8
кримінального правопорушення та даним
про їх особи, на думку колегії суддів, є
безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України,
при призначенні покарання суду
необхідно враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

При призначенні засудженим покарання
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
згідно з вимогами ст. 65 КК
України, в достатній мірі врахував
ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, обтяжуючі та пом'якшуючі
покарання засудженим обставини,
конкретні обставини справи, відношення
засуджених до скоєного та їх роль під
час вчинення кримінального
правопорушення, дані про особи
засуджених та призначив покарання у
відповідності до вимог кримінального
закону.

Ухвала апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційних скарг прокурора та
захисника і матеріали кримінального
провадження не містять вказівок на
порушення вимог кримінального
процесуального закону, які були би
підставами для зміни або скасування
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав
участь в розгляді кримінального
провадження судом апеляційної
інстанції, та захисника ОСОБА_6 в
інтересах засуджених ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 16 грудня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 15 травня 2014 року щодо
засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

_________________ ________________
________________

Т.І. Франтовська М.М. Лагнюк А.В. Суржок