У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю: прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула у судовому засіданні 22 травня 2008 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на постановлені щодо ОСОБА_1
судові рішення.

Постановою прокурора Зарічного
району м. Суми від 16 квітня 2007 року порушено кримінальну справу
відносно генерального директора виробничо-комерційної приватної фірми (ВКПФ)
«Меліса» ОСОБА_1. за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за
фактом надання ним Сумській обласній Державній адміністрації (ОДА)
недостовірних відомостей.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня
2007 року скаргу ОСОБА_1. задоволено, зазначену постанову
прокурора скасовано, в порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_1. за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відмовлено у зв'язку з відсутністю в
його діях складу злочину.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Сумської області від 3 липня 2007 року постанову суду залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати судові рішення й направити
справу на новий судовий розгляд. Посилається на те, що справу було порушено з
дотриманням вимог ст.ст. 94, 98 КПК України при наявності достатніх підстав та
приводів, проте, судом постанову про
порушення кримінальної справи незаконно скасовано.

Згідно постанови прокурора, приводом для порушення даної кримінальної
справи стали матеріали поведеної прокуратурою
Зарічного району м. Суми та прокуратурою Сумської області спільної перевірки дотримання законодавства при
отриманні ліцензій на здійснення будівельної
діяльності. Під час перевірки встановлено, що 11 березня 2005 року генеральним
директором ВКПФ «Меліса»
ОСОБА_1. до Сумської ОДА подано заяву на отримання такої ліцензії з пакетом
необхідних документів. При цьому виявлено, що долучена до заяви таблиця
«Професійна структура та рівень кваліфікації зайнятих у галузі будівництва»
містить необхідні для отримання ліцензії відомості про те, що на підприємстві
працюють заступник директора по будівництву ОСОБА_2., майстри ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., які мають відповідну освіту, кваліфікаційний рівень та стаж роботи,
проте, ці відомості є недостовірними. В результаті надання ОСОБА_1. цих
недостовірних відомостей ВКПФ «Меліса» 23 червня 2005 року незаконно отримало ліцензію на здійснення будівельної
діяльності.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
яка підтримала доводи касаційного подання, обговоривши доводи касаційного
подання та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України при залишенні
апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені
підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою. Ці вимоги закону при
розгляді даної справи апеляційним судом залишились не виконаними, оскільки
апеляційний суд не перевірив доводів апеляції прокурора в повному обсязі і не
дав їм належної оцінки.

Зокрема, апеляційним судом не враховано твердження в апеляції прокурора про
те, що відповідно до вимог ст. 2368 КПК України при розгляді скарги
на постанову про порушення кримінальної справи суд не вправі розглядати й
заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді
кримінальної справи, зокрема, щодо висновку
про відсутність у діях заявника складу злочину, відмовлення у порушенні
кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу
злочину, оскільки даним фактам має бути дана оцінка при постановленні
обвинувального або виправдувального вироку.

Крім того, апеляційний суд послався в ухвалі на те, що законодавством
України на заявника не покладено прямий обов'язок надавати разом із заявою про
видачу ліцензії у якості додатку таблицю “Професійна структура та рівень
кваліфікації зайнятих у галузі будівництва”. Разом, із тим апеляційний суд
зазначив, що згідно п. 21 постанови Кабінету Міністрів України № 756 “Про затвердження переліку
документів, які додаються до заяви про видачу ліцензії для окремого виду
господарської діяльності” до заяви про видачу ліцензії на здійснення
будівельної діяльності надаються засвідчені в установленому порядку копії
документів, що підтверджують рівень освіти й кваліфікації, необхідний для
провадження цього виду господарської діяльності. Проте, ці відомості й складали
зміст таблиці “Професійна структура та рівень кваліфікації зайнятих у галузі
будівництва”, яку подав ОСОБА_1 до Сумської ОДА.

Зазначені обставини дають підстави вважати висновки колегії суддів апеляційного суду суперечливими, не
мотивованими й дещо передчасними, а ухвалу суду - такою, що не відповідає
вимогам ст. 377 КПК України.

З огляду на це та з урахуванням положень ст. 398 КПК України
ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд. При новому апеляційному
розгляді має бути враховано наведене у даній ухвалі, перевірені доводи,
викладені в апеляції прокурора та касаційному поданні, і в залежності від
установленого повинно бути прийнято рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне
подання прокурора задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 3 липня 2007
року щодо ОСОБА_1 скасувати та
направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Мороз М.А.