АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1146/15 Справа № 191/4104/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в буд. АДРЕСА_2 , який неодноразово судимий:
18 квітня 2001 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.1 ст.222,42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
04 березня 2004 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
22 травня 2006 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2,ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
25 лютого 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
09 червня 2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 ч.2 ст.263, ч.1 ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
15 квітня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.311, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
26 серпня 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
01 жовтня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;
відносно якого ухвалено обвинувальний вирок за ч.2 ст.307, ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України
за участі прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
До Апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційними скаргами звернулися обвинувачений ОСОБА_6 , прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року скасувати і призначити новий розгляд у суду першої інстанції, посилаючись на неповноту та необ`єктивність судового провадження. В доповненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_6 висуває ті ж вимоги, вказуючи на недоведеність його винуватості за ч.2 ст.307 КК України, що свідок ОСОБА_10 , на показання якого суд послався у вироку на підтвердження його винуватості, є працівником колонії, де він раніше відбував покарання, а тому зацікавлений в кінцевому результаті розгляду кримінального провадження щодо нього. Також зазначає, що при судовому провадженні, прокурором задавались свідкам навідні питання, що останні являються працівниками колонії і також є зацікавленими особами, а тому їх покази суд повинен був поставити під сумнів. Необ`єктивність судового провадження вбачає в тому, що не встановлені особи, в яких він придбав наркотичний засіб, та кому хотів його передати. Стверджує про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження щодо нього, а саме, що відповідно до обвинувального акту у нього були зроблені змиви з рук на місті затримання, а фактично, змиви робилися в райвідділі міліції близько 10 годин ранку в присутності інших понятих.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч.4 ст.70 КК України, поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року, остаточно призначити покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.
При цьому посилається на те, що кримінальне правопорушення, за яке засуджується ОСОБА_6 вчинене ним 18.06.2014 року, тобто до ухвалення вироків щодо нього від 26.08.2014 року та від 1.10.2014 року, а тому, як на його думку судом неправильно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України, і остаточне покарання повинно бути застосоване за правилами ст.71 КК України.
Оскільки судом, при призначенні ОСОБА_6 покарання спочатку застосовано положення ст.71 КК України, а при призначенні остаточного покарання ч.45 ст.70 КК України, зазначає про грубе порушення судом положень Закону України про кримінальну відповідальність ,
В апеляційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ставиться питання про зміну вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року в частині призначення покарання та виключення з вироку рішення про призначення останньому покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, в зв`язку з чим вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів - до 6 років 3 місяців позбавленням волі з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.
На обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що суд, назначаючи ОСОБА_12 покарання, застосував закон, який не підлягав застосуванню.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 307 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 3 місяців з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року та Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року, ОСОБА_12 призначено до відбування покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з ізоляцією його та поміщення в кримінально-виконавчу установу закритого типу.
Вирішена доля речових доказів.
Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за таких обставин.
Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 18 червня 2014 року повторно, приблизно о 17.30 год., знаходячись на залізничному вокзалі м. Дніпропетровська, де маючи намір на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів незаконно придбав (взяв для подальшої передачі в місця позбавлення волі) в камері схову №30, а саме, 2 скляні банки з консервацією домашнього приготування та 2 згортка обмотані між собою скетчем з подрібненою рослинною речовиною зеленого кольору, які поклав у внутрішній карман, та почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту в місця позбавлення волі. Після чого, з тією ж метою, незаконно перевіз згорток з наркотичною речовиною за місцем свого проживання, за адресою буд. АДРЕСА_2 , де незаконно його зберігав з метою подальшого збуту в місця позбавлення волі.
20 червня 2014 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи при собі раніше придбаний згорток з наркотичною речовиною, направився на проспект Петровського у м. Дніпропетровську, де у магазині «АТБ-Маркет» придбав пляшку горілки, пластикову пляшку енергетичного напою, 2 пачки дріжджів, та став чекати таксі.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , під час руху, перелив пляшку горілки у пластикову бутилу з енергетичним напоєм до якої скетчем примотав дві пачки дріжджів та примотав до дерев`яної палки (для зручності перекиду) та поклав собі до кишені, а 2 згортки з наркотичною речовиною обмотав скетчем між собою та примотав до них акумулятор і фрагмент зарядного пристрою, поклав згорток у карман штанів та продовжив зберігати при собі з метою незаконного їх перевезення на автомобілі «DAEWOO NEXIA» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 , який не усвідомлював незаконних дій ОСОБА_6 та незаконно перевіз вищевказаний згорток з наркотичною речовиною в с. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області (далі СВК №94). Після чого, приблизно о 23.50 годині ОСОБА_6 підійшов до маскувальної огорожі паркану охоронюваної установи СВК № 94, що розташована в сел.. Шахтарське, Синельниківського району та усвідомлюючи. Що дана колонія є місцем позбавлення волі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, використовуючи силу рук, мав намір перекинути вищевказаний згорток з наркотичною речовиною та забороненими предметами на територію охоронюваної установи СВК №94, для отримання засудженим на прізвисько « ОСОБА_14 », який відбуває покарання в цій же колонії, таким чином мав прямий умисел на незаконну передачу особливо небезпечних засобів в місця позбавлення волі. Однак по незалежним від його волі причинам, ОСОБА_6 не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був зупинений оперативними співробітниками СВК №94.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_12 , вважаючи вирок законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого - безпідставними, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому ОСОБА_12 , перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Переглядаючи вирок суду, у відповідності з положеннями ч.1 ст.404 КПК України в межах апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження, недоведеності його вини, обґрунтування висновків суду недопустимими доказами є безпідставними і не відповідає матеріалам провадження, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яен його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив і дав їм правильну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_15 в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів та передачі цих речовин в місця позбавлення волі підтверджуються: показаннями свідка ОСОБА_16 із яких вбачається, що 21.06.2014 року, під час патрулювання прилеглої території Синельниківської виправної колонії №94, біля амбулаторії , на відстані декілька метрів від маскувальної огорожі паркану, близько 00-10 годин, був виявлений невідомий чоловік, в правій руці якого знаходилась пляшка з прив`язаною палкою, а в лівій руці знаходився згорток кулеобразної форми, обмотаний скетчем. Після цього були викликані працівники міліції. Під час огляду ОСОБА_6 , в присутності понятих у нього було виявлено та вилучено пляшку темного кольору, з прозорою рідиною з характерним запахом спиртних напоїв, до якої скетчем примотані 2 пачки дріжджів, все це було прикріплено до дерев`яної палки, а також згорток кулеобразної форми, обмотаний скетчем у декілька шарів, у якому знаходились два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, до яких були прикріплені скетчем акумуляторна батарея для мобільного телефону та зарядний пристрій без подовжувача. З пояснень ОСОБА_6 у вище вилучених у нього паперових згортках знаходилась наркотична речовина «маріхуана», які він мав намір перекинути через паркан для засудженого на прізвисько « ОСОБА_14 ».
Із показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що 21.06.2014 року о 00год.30 хв. черговому ЧЧ Синельніковського МВ в телефонному режимі повідомили з виправної колонії №94 , що біля паркану колонії було затримано ОСОБА_6 , у якого в руках знаходились згортки, які він намагався перекинути через паркан на територію охоронюваної установи СВК №94, куди вони виїхали в складі оперативної групи. На місці, напроти Шахтарської амбулаторії на відстані декількох метрів від паркану, він побачив чоловіка, який тримав у обох руках два згортки. Спочатку, в присутності понятих був проведений огляд місцевості, а потім, в службовому кабінеті, був оглянутий ОСОБА_6 , у якого вилучено пляшку з прозорою рідиною, дві пачки дріжджів, два паперові згортки з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та інше. ОСОБА_6 пояснював, що приїхав в сел. Шахтарське до території СВК №94, щоб зробити перекид наркотичних засобів засудженим.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_18 , які були присутні в якості понятих при вилученні у обвинуваченого вищезазначених предметів та їх огляді, підтвердили вищевикладені обставини виявлення та вилучення у ОСОБА_6 наркотичної речовини та заборонених предметів. Крім того, як вбачається із їх показів, ОСОБА_6 пояснював, що у вилученому у нього згортку знаходилась наркотична речовина «марихуана».
Показання вищезазначених свідків знайшли своє підтвердження даними, що містяться в протоколах огляду від 21.06.2014 року та фото таблицях до них ( а.п.9-10,11-13). Вказані протоколи підписані всіма учасниками, в тому числі і понятими та обвинуваченим ОСОБА_6 без доповнень та зауважень.
Протоколи зазначених слідчих дій складені у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
У суду не було підстав не довіряти показанням свідка ОСОБА_10 тільки тому, що він проходить службу у виправній колонії та є співробітником Державної пенітенціарної служби України. При цьому він не являється працівником правоохоронних органів, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив, що 21.06.2014 року він приїхав за викликом на вул. Петровського у м.Дніпропетровську, де в його автомобіль сів пасажир і попросив відвезти його в Синельніковський район, пообіцявши заплатити 250 грн. За вказівкою останнього вони приїхали в сел. Шахтарське, а коли той виходив з автомобіля побачив у нього під одягом якісь предмети. Зі слів працівників міліції йому стало відомо, що чоловік, якого він привіз, намагався перекинути наркотики через паркан виправної колонії.
Винуватість ОСОБА_6 також підтверджується даними, що містяться в протоколі огляду ОСОБА_6 від 21.06.2014 року, із якого вбачається, що 21.06.2014 року, з 10 год.20 хв. до 10 год.45 хв., в кабінеті №302 Синельниковського МВ, в присутності двох понятих був проведений огляд обвинуваченого та зроблені змиви з його правої і лівої руки, які опечатані в установленому законом порядку. Вказаний протокол підписаний всіма учасниками, в тому числі і обвинуваченим, без зауважень і доповнень.
Вказані в протоколі обставини не суперечать поясненням ОСОБА_6 про місце і час, коли в нього були зроблені змиви з рук та спростовують його твердження, викладені в апеляційній скарзі, про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.
Даними, що містяться в висновках експерта від 11.07.2014 року, знайшла своє підтвердження та обставина, що вилучена у ОСОБА_6 речовина рослинного походження зеленого кольору масою 31,632 гр. та 9,350 грн., в перерахунку на висушену речовину відповідно становить 28,469 грн. та 8,892 грн. є канабісом і відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу; на ватних тампонах змивів з рук ОСОБА_6 виявлені основні фізіологічно-активні каннабіноїди, які входять до складу наркотичних засобів, що виготовляють з рослини роду конопля.(а.п.36-39, фото таблиці до нього (а.п.39-40).
Ці та інші наведені у вироку докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_6 винен у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.307, КК України.
При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного його вирішення.
Відповідно до ст.337 КПК України розгляд справи судом провадиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому доводи апеляції засудженого.
Відсутність в матеріалах провадження даних щодо місця, часу придбання наркотиків та інших обставин, зокрема, у кого обвинувачений придбав наркотичний засіб, та кому намагався його передати на територію місця позбавлення волі, на що звертає увагу в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не є обставиною, яка свідчить про неповноту судового провадження та не ставить під сумнів доведеність його винуватості в інкримінованому злочині.
Вирок суду щодо ОСОБА_6 обґрунтований і законний та відповідає вимогам ст.370 КПК України.

При перевірці матеріалів провадження не виявлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 щодо неправильного застосування кримінального закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком який оскаржується, при визначенні покарання із застосуванням ч.1 ст.71 КК України було враховано покарання , призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року, а потім, при визначенні остаточного покарання, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК враховано покарання, призначене за вироками Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2014 року і Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 1.10.2014 року, що суперечить загальним правилам призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків.

Кримінальне правопорушення, за яке засуджується ОСОБА_6 даним вироком від 7.04.2015 року, вчинене ним в ніч з 20 на 21 червня 2014 року, тобто до ухвалення попереднього вироку від 1.10.2014 року. При визначенні остаточного покарання за вказаним вироком йому, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України було вже враховано покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року.

Слід зазначити, що як вбачається з вироку Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2014 року, вказаним судом при визначенні остаточного покарання було також враховано покарання, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року.

Це не було враховано судом першої інстанції та при призначенні покарання ОСОБА_6 застосовані положення ст.71 КК України і до призначеного покарання суд повторно частково приєднав покарання, не відбуте за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2014 року.

Таким чином, при визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом неправильно було застосовано кримінальний закон, а саме застосований закон, який не підлягає застосуванню ( п.2 ч.1 ст.413 КПК), що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для зміни вороку в частині призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 останній раз був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 1 жовтня 2014 року, а злочин, за який засуджується даним вироком, вчинений ним до ухвалення вказаного вироку.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК при сукупності злочинів суд, призначаючи покарання за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За такими ж правилами призначається покарання, якщо засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку ( ч.4 ст.70 КК).

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, остаточне покарання повинно бути призначено ОСОБА_6 , як правильно зазначено в апеляційній скарзі першого заступника прокурора Дніпропетровської області, за правилами ч.4 ст.70 КК України.

З вказаних підстав апеляційна скарга прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку рішення про призначення йому покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 1 жовтня 2014 року до покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В решті вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4