Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Романець Л.А.,

за участю прокурора
Деруна А.І.,

розглянула в судовому засіданні 25
листопада 2014 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною
скаргою прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної
інстанції, на постанову Голосіївського
районного суду м. Києва від 21 березня 2014
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва від 05 червня
2014 року, якою відмовлено у поновленні
строку на касаційне оскарження вироку
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вироком Голосіївського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2012 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимостей в силу ст. 89 КК
України,

засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 222 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 3 роки з позбавленням
права займатися підприємницькою
діяльністю на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 358 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 358 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у
виді обмеження волі на строк 3 роки з
позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю на строк 1
рік.

Згідно зі ст. 74 КК України звільнено
ОСОБА_1 від призначеного покарання на
підставі ст. 49 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що

не має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 222 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю
на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 358 КК України
до покарання у виді обмеження волі на
строк 1 рік 6 місяців, за ч. 3 ст. 358 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у
виді обмеження волі на строк 2 роки з
позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю на строк 2
роки.

Згідно зі ст. 74 КК України звільнено
ОСОБА_2 від призначеного покарання на
підставі ст. 49 КК України;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що

не має судимостей в силу ст. 89 КК
України,

засуджено за ч. 2 ст. 222 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю
на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 358 КК України
до покарання у виді обмеження волі на
строк 1 рік 6 місяців, за ч. 3 ст. 358 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у
виді обмеження волі на строк 2 роки з
позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю на строк 2
роки

Згідно зі ст. 74 КК України звільнено
ОСОБА_3 від призначеного покарання на
підставі ст. 49 КК України;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина України, такого, що

не має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 222 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю
на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 358 КК України
до покарання у виді обмеження волі на
строк 1 рік 6 місяців, за ч. 3 ст. 358 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 1 рік, за ч. 1 ст. 366 КК
України до покарання у виді обмеження
волі на строк 1 рік, з позбавленням
права займатися підприємницькою
діяльністю на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у
виді обмеження волі на строк 2 роки з
позбавленням права займатися
підприємницькою діяльністю на строк 2
роки.

Згідно зі ст. 74 КК України звільнено
ОСОБА_4 від призначеного покарання на
підставі ст. 49 КК України.

У пред'явленому обвинувачення за ч. 2 ст.
200 КК України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (кожного) визнано невинуватими
та виправдано на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України (1960 року).

Прокурор, не погоджуючись із вироком
місцевого суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подав апеляцію.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2012 року
апеляцію прокурора на вказаний вирок
місцевого суду залишено без руху.

19 грудня 2012 року прокурором на
виконання постанови місцевого суду від
05 грудня 2012 року подано апеляцію.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2012 року,
залишеною без зміни ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 11
березня 2013 року, апеляцію прокурора на
вирок суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 визнано такою, що не підлягає
розгляду.

Прокурор звернувся з касаційною
скаргою та клопотанням про поновлення
строку на касаційне оскарження вироку
суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 липня 2013 року,
залишеною без зміни ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року, відмовлено прокурору у
поновленні строку на касаційне
оскарження зазначеного вироку.

Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року задоволено
касаційну скаргу прокурора, скасовано
постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 липня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року, а справу направлено на
новий судовий розгляд для розгляду
клопотання про поновлення строку на
касаційне оскарження.

Постановою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 21 березня 2014 року, залишеною без
зміни ухвалою Апеляційного суду від 05
червня 2014 року, повторно відмовлено
прокурору в поновленні строку на
касаційне оскарження вироку щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а
касаційну скаргу визнано такою, що не
підлягає розгляду.

У касаційній скарзі прокурор, не
погоджуючись із постановою місцевого
суду та ухвалою апеляційного суду
через істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просить їх скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд для
вирішення питання про поновлення
строку на касаційне оскарження вироку
місцевого суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свої вимоги прокурор
мотивує тим, що місцевий суд, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
неправильно оцінив поважність причини
пропуску прокурором строків на
касаційне оскарження вироку місцевого
суду, у зв'язку з чим безпідставно не
прийняв подану ним касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання поданої
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що вона підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 399 КПК України (1960
року) вказівки суду, який розглядав
справу в касаційному порядку, є
обов'язковими для органів дізнання чи
досудового слідства при додатковому
розслідуванні і суду першої чи
апеляційної інстанції при повторному
розгляді справи.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року, якою відмовлено
прокурору у поновленні строку на
касаційне оскарження вироку
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було
скасовано та направлено справу на
новий судовий розгляд. У зазначеній
ухвалі колегія суддів указала, що при
новому розгляді справи суд має
належним чином перевірити наведені
доводи прокурор про поважність причин
пропуску строку на касаційне
оскарження вироку місцевого суду від 20
листопада 2012 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 КПК
України (1960 року) касаційні скарги на
судові рішення, зазначені у частині
другій статті 383 цього Кодексу, можуть
бути подані протягом трьох місяців з
моменту набрання ними законної сили.

При новому судовому розгляді місцевий
суд всупереч указаній ухвалі суду
касаційної інстанції належним чином не
перевірив наведених прокурором
доводів про поважність причин пропуску
строку на касаційне оскарження вироку
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з урахуванням
того, що вирок місцевого суду, як
убачається з матеріалів справи, набув
законної сили 16 грудня 2012 року, строк на
касаційне оскарження закінчився 16
березня 2013 року, а можливість внесення
касаційної скарги на зазначене судове
рішення виникло лише з 11 березня 2013
року, тобто з часу ухвалення судом
апеляційної інстанції рішення про
залишення без зміни постанови суду
першої інстанції від 20 грудня 2012 року.

Апеляційний суд, перевіряючи рішення
місцевого суду за апеляцією прокурора,
не виправив порушення, допущені судом
першої інстанції.

У зв'язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України
(1960 року) постанова місцевого суду та
ухвала апеляційного суду підлягають
скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду,
дотримуючись вимог ст. 399 КПК ( 1960 року ),
необхідно повно та об'єктивно
перевірити доводи прокурора про
поважність причин пропуску строку на
касаційне оскарження вироку місцевого
суду від 20 листопада 2012 року щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
прийняти законне й обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва від 05 червня 2014 року, якою
відмовлено прокурору в поновленні
строку на касаційне оскарження вироку
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук Л.А. Романець