Ухвала

іменем україни

05 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу та доповнення до неї захисника ОСОБА_1 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

За вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не судимого в силу ст. 89 КК України,

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Вирішено долю речових доказів та питання про стягнення судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 січня 2014 року близько 21 год., прийшовши до будинку АДРЕСА_2, у якому проживав ОСОБА_3, та на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході бійки, наніс останньому декілька ударів дерев'яною палицею по потилиці, лобі, грудній клітині, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий помер.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 надає свій аналіз доказам, наявним у матеріалах провадження, та фактично стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Зазначає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. На обґрунтування своєї позиції посилається на те, що, спричиняючи потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_3, ОСОБА_2 діяв у межах необхідної оборони. Вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону, при розгляді судом кримінального провадження щодо ОСОБА_2 Звертає увагу на формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції. Зазначає вимогу про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

З вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що суд при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, керуючись вимогами ст. 94 КПК України, всебічно та повно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам, наявним у провадженні, виходячи із засад їх допустимості, достатності, достовірності та належності.

Окрім того, як видно із вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, судом також було перевірено та визнане безпідставним твердження ОСОБА_2 про те, що він діяв у межах необхідної оборони, оскільки це не відповідає фактичним обставинам провадження, встановлених судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_2 вчинив дане кримінальне правопорушення в будинку ОСОБА_3 та його дружини, куди засуджений прийшов із власної ініціативи. Окрім того, з боку потерпілого, у якого була зламана нога і він мав обмежені фізичні можливості для пересування по будинку, не було суспільно-небезпечного посягання, яке б потребувало негайного відвернення чи припинення. Наведені у вироку докази свідчать, що саме ОСОБА_2, діючи з умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносив завдав останньому численні удари по голові та тулубу, внаслідок яких настала смерть.

Таким чином суд касаційної інстанції погоджується із правильними висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2, вчинюючи злочинні дії щодо ОСОБА_3 не перебував у стані необхідної оборони та про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Твердження захисника про те, що суд, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та при вирішенні питання про стягнення судових витрат з обвинуваченого, діяв усупереч положенням кримінального процесуального закону, є безпідставними. Зокрема, із ухвали убачається, що дані твердження апеляційної скарги захисника, аналогічні доводам касаційної скарги, перевірялись судом апеляційної інстанції та були визнані необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції щодо стягнення із ОСОБА_2 процесуальних витрат на підставі ст. 124 КПК України - законним.

У суду касаційної інстанції немає підстав не довіряти даним висновкам суду апеляційної інстанцій.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України та містить мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні цього судового рішення, і положення закону, яким він керувався, та підстави, з яких апеляційні скарги учасників судового провадження визнані необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою із доповненням до неї на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 22 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6