Справа №11-398 2007року Головуючий в 1-й інстанції: Вавринчук О.М.
Категорія: ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач: Майданюк К.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Дуфнік Л.М.

суддів Майданюк К.І., Шершуна В.В.

з участю прокурора Бардецького О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1на вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженку м. Хорол Полтавської області,
мешканку с. Чорниводи Городоцького
району, громадянку України, українку, з середньою освітою, непрацюючу,
одружену, має двоє неповнолітніх дітей, раніше судиму 13.07.2004 року Хмельницьким міським судом за ст. 309 ч. 1 КК України на
1 рік 6 місяців обмеження волі, ст.
75 КК України на 1 рік 6 місяців іспитового строку, -

засуджено за ст. 309 ч. 2 КК
України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.
71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком
Хмельницького міського суду від 13.07.2004 року та остаточно призначено
покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 96 КК України
призначено примусове лікування від наркоманії.

Міру запобіжного
заходу залишено попередню - тримання під вартою.

Строк відбування
покарання рахувати з 12.04.2007 року, зарахувавши строк тримання під вартою з
19.03.07 року по 11.04.2007 року включно.

Стягнуто з
засудженої на проведення експертизи судові витрати в сумі 423, 7 грн.

За вироком суду,
4 жовтня 2005 року ОСОБА_1., перебуваючи біля ВАТ „Укртелеком", що по вул.
Проскурівській в м. Хмельницькому, знайшла одноразовий медичний шприц ємністю
10 мл. із вмістом 3 мл. темно-коричневої рідини, який незаконно зберігала при
собі для власного вживання. 05.10.2005 року в приміщенні залізничного вокзалу Південно-Західної залізниці працівниками
міліції ОСОБА_1. була затримана та в неї було вилучено одноразовий
медичний шприц ємністю 10 мл. із вмістом рідини темно-коричневого кольору, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №
973 від 27.10.2005 року містить морфін, кодеїн, моноацетилморфін та є
особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм, маса якого в
перерахунку на суху речовину становить 0,12 грама.

В апеляції, як
вбачається з її змісту, засуджена просить скасувати вирок суду через те, що
вона не згідна з обвинуваченням, яке їй пред'явлено органом дізнання та на
досудовому слідстві. Під час досудового слідства та судового розгляду було
порушено відносно неї вимоги КПК України. Судове засідання не було проведено в
повному обсязі, як це передбачено законом.
її клопотання було відхилено, не було викликано жодного свідка. Крім

2 того
їй було відмовлено в послугах адвоката, не було досліджено докази, за якими її
можна виправдати, судове засідання
тривало близько 10 хвилин і, як вона вважає, за такий час неможливо
встановити істину по справі.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої на підтримку апеляції,
міркування прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів знаходить її такою, що не підлягає до
задоволення.

Висновок суду про доведеність вини засудженої у вчиненні злочинних дій при викладених у вироку обставинах грунтується на показах
засудженої і матеріалах досудового слідства, які
відповідно до ч.3 ст.299 КПК України судом не досліджувались.

Засуджена вину визнала повністю, підтвердила обставини вчинення злочину і погодилась на спрощений порядок судового слідства, про що
свідчить протокол судового засідання, з яким вона ознайомлена
і в разі незгоди, з викладеними в ньому обставинами, вправі була подати свої зауваження, але своїм правом не скористалась.

Не заслуговує на увагу і посилання засудженої щодо порушення судом її права
на захист, а саме незабезпечення її послугами захисника.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1. в судовому засіданні 21
листопада 2006 року заявляла клопотання про
забезпечення її захисником, проте в подальшому від його послуг відмовилась про що свідчить власноручно написана нею заява від 11
квітня 2007 року.

Безпідставним є також твердження засудженої, що за цей злочин 8 серпня 2006
року вона була виправдана.

Матеріали справи свідчать, що 8 серпня 2006 року справа про обвинувачення ОСОБА_1за її апеляцією розглядалась апеляційним судом
Хмельницької області і направлена на додаткове
розслідування. Виправдувальний вирок щодо засудженої не постановлявся.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03
червня 2005 року „Про практику
застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового
лікування" примусовому лікуванню на підставі ст.96 КК України підлягають незалежно
від виду призначеного покарання лише особи, які вчинили злочини та страждають на хвороби, що становлять небезпеку
для здоров'я інших осіб (алкоголізм та наркоманія
до цих хвороб не належать, оскільки вони є соціально-небезпечними захворюваннями), а тому вказівку суду щодо
призначення ОСОБА_1примусового лікування від наркоманії слід виключити.

Дії ОСОБА_1за ст.309 КК України кваліфіковані вірно, а призначене покарання
відповідає вимогам ст.65 КК України і підстав для його пом'якшення не
вбачається.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати

У х валила:

Апеляцію засудженої залишити без
задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1залишити без зміни, виключивши рішення суду про призначення засудженій
на підставі ст.96 КК України примусового лікування від наркоманії.