Провадження № 1-кп/331/243/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» травня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2015 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, в ході сварки з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла під час спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір на завдання тілесних ушкоджень, ножем, який ОСОБА_5 взяв у приміщенні кухні вказаної квартири та, утримуючи його в правій руці, наніс ОСОБА_4 один удар в область черевної порожнини, спричинивши потерпілому згідно висновку експерта № 1097 від 02.04.2015 року, проникаюче поранення в області передньої черевної стінки зліва з пошкодженням брижейки тонкого кишечника та тонкого кишечника на відстані 70 сантиметрів від зв`язки Трейця, зі скупченням крові у черевній порожнині з пораненням ніжки та паренхіми лівої нирки, що призвело до необхідності виконання (лівосторонньої нефректомії) видалення лівої нирки, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням висновку експерта та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що потерпілого ОСОБА_4 він знає змалку, оскільки останній був товаришем його нині покійного батька. Особисто він з ОСОБА_4 підтримує дружні стосунки. Так, 18 лютого 2015 року, в гостях у сумісних знайомих він випадково зустрів ОСОБА_4 , якого через деякий час запросив до себе в гості для сумісного вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_7 погодився, після чого, дорогою вони придбали в аптеці спирт та приблизно о 19-00 годині цього ж дня прийшли до нього додому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім ОСОБА_4 , в помешканні його квартири знаходилися його громадянська дружина ОСОБА_8 та їх знайомий ОСОБА_9 . Проте, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли відпочивати до спальної кімнати, а він з ОСОБА_4 розмістилися на кухні, де стали спілкуватися та розпивати розведений спирт. Через деякий час потерпілий відлучився з кухні по особистим справам, а він став прибирати та мити посуд. Оскільки ОСОБА_7 тривалий час не повертався до приміщення кухні, він вирішив подивитися де той подівся, тому направився до зали. Там він побачив ОСОБА_4 , який в цей момент спав на дивані даної кімнати. Він розбудив його, вказавши, що якщо той хоче спати, то нехай йде до себе додому, після чого повернувся до кухні, де, чекаючи на ухід ОСОБА_4 викурив цигарку. Оскільки потерпілий з залу не виходив, він знову пішов до нього та побачив, що той, проігнорувавши його вимогу йти додому, знову спить. Він знову розбудив ОСОБА_7 та вказав, щоб той йшов до себе додому. ОСОБА_4 сказав, що нікуди не піде, оскільки не має бажання своїм приходом будити родину. Розлютившись на відмову потерпілого йти додому, він пішов до кухні та з метою залякування ОСОБА_4 взяв ніж. Далі, ставши з ножем в проході дверей до залу, знову став вимагати від ОСОБА_4 залишити приміщення його квартири. На що той знову вказав, що нікуди не піде. Тоді він підійшов до потерпілого та став руками штовхати його до виходу з кімнати. ОСОБА_7 , в свою чергу, став оборонятися руками, тому в них зав`язалася невелика колотнеча, в ході якої він вдарив ОСОБА_4 ножем, який тримав в правій руці, в область шлунку. Від удару потерпілий присів на підлогу, а він, злякавшись своїх дій, побіг на кухню та помив вищевказаний ніж від крові ОСОБА_4 , після чого, з метою вжиття заходів по зупиненню кровотечі з рани ОСОБА_4 взяв серветку та лід в холодильнику, які став прикладати до рани потерпілого. Крім того, звернувся до ОСОБА_9 , який в момент колотнечі знаходився в іншій кімнаті, щоб той викликав швидку медичну допомогу, після чого до приїзду працівників міліції та медичної допомоги знаходився поруч з ОСОБА_4 .
Окрім цього додав, що він дуже шкодує з приводу вчиненого, зробив для себе відповідні висновки та вибачився перед потерпілим за свої дії.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинуваченого ОСОБА_5 він знає з дитинства останнього, підтримує з ним дружні стосунки. Може охарактеризувати його лише з позитивного боку. Так, 18 лютого 2015 року, він випадково зустрів ОСОБА_5 , який запросив його до себе в гості. Приблизно о 19-00 годині цього ж дня, придбавши дорогою в аптеці спирт, він, їх сумісний товариш ОСОБА_9 та ОСОБА_5 прийшли в гості до останнього. ОСОБА_9 та дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_8 пішли відпочивати до спальної кімнати, а він з ОСОБА_10 , сидячи на кухні, стали спілкуватися та розпивати розведений спирт. Через деякий час, вирішивши відпочити, він пішов до зали, де приліг на диван та заснув, але був розбуджений ОСОБА_10 , який став вимагати залишити приміщення його квартири. Оскільки він не мав бажання йти додому, а хотів продовжити розпивати спиртні напої у ОСОБА_5 , він сказав останньому, що нікуди не піде. ОСОБА_10 рознервувався і між ними виникла сварка, що перейшла у колотнечу, в ході якої ОСОБА_5 вдарив його ножем у живіт. Як саме все відбувалося він не пам`ятає, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього він додав, що він вибачив обвинуваченого, претензій морального та матеріального характеру до нього не має, оскільки, впевнений, що саме його дії потягли за собою виникнення конфлікту з обвинуваченим та, як наслідок, зумовили настання негативних явищ.
Відповідно до висновку експерта № 1097 від 02.04.2015 року, проникаюче поранення в області передньої черевної стінки зліва з пошкодженням брижейки тонкого кишечника та тонкого кишечника на відстані 70 сантиметрів від зв`язки Трейця, зі скупченням крові у черевній порожнині з пораненням ніжки та паренхіми лівої нирки, що призвело до необхідності виконання (лівосторонньої нефректомії) видалення лівої нирки у потерпілого ОСОБА_4 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, яке утворилося від дії предмета, який має колюче-ріжучі властивості, що підтверджується наявністю лінійної шкірної рани та переваженням глибини ранового каналу над довжиною шкірної рани (а.п. 55-57).
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, проте має джерело доходу, виконуючи будівельні роботи за наймом, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, після вчинення злочину сприяв у наданні медичної допомоги потерпілому шляхом здійснення невідкладних заходів по зупиненню кровотечі та виклику швидкої медичної допомоги, приніс вибачення потерпілому, має намір відшкодувати завдані збитки в межах пред`явленого цивільного позову на відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків та, приймаючи до уваги думку потерпілого, який просить суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 7145 гривень 82 копійки, на підставі ч. 1 ст. 61, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ч. 1 ст. 1206 ЦК України, підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду та, поклавши на нього наступні обов`язки: не відлучатись з м. Запоріжжя за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України покласти на прокурора.
Речові докази:
- паперовий конверт, в якому знаходиться СD-R - диск із аудиозаписом виклику швидкої допомоги потерпілому ОСОБА_4 18.02.2015 року з квартири ОСОБА_5 , який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.п. 60-61);
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та мобільний телефон «Самсунг» з сім-картою мобільного оператора «Лайф», які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 залишити у потерпілого ОСОБА_4 , як законного володільця (а.п. 64-65);
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1