Справа № 524/215/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000757 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює пілотом за домовленістю, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , не судимий,

за ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :
08.03.2013 року приблизно 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в ТРЦ Європа, розташованому по вул. Леніна,7 в м. Кременчуці , де він відпочивав зі своїми знайомими, зайшов до зали з більярдними столами. Між ним та незнайомим йому ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , умисно наніс ОСОБА_6 два удари кулаком лівої руки в праву частину обличчя, внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої вилицевої кістки з переходом на латеральну стінку правої очниці і передню стінку гайморової пазухи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №553/1 від 4.07.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягли довготривалий розлад здоров*я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України визнав повністю. Суду показав, що 08.03.2013 року приблизно 23 год. 30 хв. він відпочивав з дружиною та друзями в ТРЦ Європа. Знаходячись в більярдному залі з товаришем, до них підійшов незнайомий їм ОСОБА_6 , який назойливо намагався втрутитися в гру, пропонуючи їм зіграти, на що вони відмовлялися. Коли ОСОБА_6 почав в грубій формі , висловлюючись нецензурною лайкою, пропонувати їм зіграти в більярд, йому зробили зауваження. Підійшовши разом з товаришем до ОСОБА_6 , вони намагалися йому пояснити, щоб він залишив їх і не заважав грати., але той не реагував. Тоді він ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком в праву сторону обличчя, від чого ОСОБА_6 впав, а він ОСОБА_7 з товаришем залишили зал.

Крім повного визнання вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 08.03.2013 року приблизно 23 год. 30 хв. він знаходився в ТРЦ Європа. Зайшовши в більярдний зал, він побачив двох молодих чоловіків, серед яких був незнайомий йому ОСОБА_7 , який грав в більярд. Він ОСОБА_6 , запропонував чоловіка пограти, і почув у відповідь нецензурну лайку, після чого сам став лаятися з ним. Коли він ОСОБА_6 розмовляв з товаришем ОСОБА_7 , той , стоячи трохи позаду нього, наніс йому ОСОБА_6 2 удари кулаком в праву сторону обличчя, від чого він впав. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він лікувався в 3-й міськлікарні стаціонарно, і йому була зроблена операція на щелепі в Київській лікарні.

Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 підтримав в судовому засіданні заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в сумі 7959 грн.31 коп. та моральної шкоди в сумі 24755 грн.20 коп.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується дослідженими письмовими доказами матеріалами кримінального провадження №0000757, наданими стороною обвинувачення, а саме:

Висновком судово-медичної експертизи №553 від 07.05.2013 року відносно потерпілого ОСОБА_6 , у якого виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням фрагментів; струсу головного мозку, забійної рани правої тім*яної області, синців, саден обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягли довготривалий розлад здоров*я, які утворилися при обставинах вказаних потерпілим.

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 , де він показав механізм та локалізацію нанесення йому ударів 08.03.2013 року з боку обвинуваченого, з фототаблицями.

Висновком судово-медичної експертизи №197 від 18.02.2013 року, відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесення йому тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи.

Протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , де вона показала механізм та локалізацію нанесення ударів, нанесених ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 08.03.2013 року , з долученими фототаблицями.

Висновком судово-медичної експертизи №199 від 18.02.2013 року, відповідно до якого показання свідка ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту по механізму, локалізації, кількості нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на ім.*я ОСОБА_6 .

Оскільки учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та зібрані докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , суд, визнавши недоцільним дослідження всих доказів, які є належні, допустимі, достатні для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого та цивільного позивача та дослідженням письмових доказів, наданих стороною обвинувачення.

Суд вважає вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягли його тривалий розлад здоров*я, доведеною. Оскільки в судовому засіданні не знайшла підтвердження кваліфікуюча ознака ч.1 ст.122 КК України умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , що потягло значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, суд вважає за необхідне виключити дану кваліфікуючу ознаку, як зайве вмінену.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є раніше несудимим, тимчасово не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченому обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття, сімейне становище обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

За довідками ПНД, КНД обвинувачений ОСОБА_7 на обліках не перебуває, вважає себе працездатним.

На підставі вище викладеного суд доходить до висновку про достатність виправлення та перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у вигляді обмеження волі на строк в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, за якою його визнано винним, та звільнивши від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов*язків .

Враховуючи, що відповідно до п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року (зі змінами від 06.05.2014 року) обвинувачений ОСОБА_7 підпадає під дію даного закону, суд заслухавши клопотання захисника обвинуваченого про застосування відносно ОСОБА_7 вище вказаного закону та звільнення його від призначеного покарання, думки всих учасників судового засідання, які не заперечували проти застосування до ОСОБА_7 амністії, вважає, що до нього може бути застосована амністія і він може бути звільнений від відбування призначеного судом покарання. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив даний злочин, який є злочином середньої тяжкості, до набрання Законом України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року (зі змінами від 06.05.2014 року), на утриманні обвинуваченого на момент набрання цим законом чинності знаходилася неповнолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не був позбавлений батьківських прав, в судовому засіданні обвинувачений дав згоду на застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року. Тому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 повинен бути звільнений від відбування призначеного покарання за даним вироком суду на підставі Закону України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року (зі змінами від 06.05.2014 року).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 7959 грн. 31 коп. та моральної шкоди в сумі 24775 грн. 20 коп. суд вважає обґрунтованим, оскільки потерпілому ОСОБА_6 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, з приводу яких він лікувався стаціонарно в нейрохірургічному відділенні 3-й міськлікарні, в Київській міській лікарні №12 та амбулаторно, використовував для свого лікування, придбання ліків власні грошові кошти, про що свідчать надані представником потерпілого чеки та квитанції про придбання в період лікування ліків та витрачених на це коштів. В цій частині позовних вимог потерпілого про стягнення з винної особи матеріальних витрат суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому стягненню з винної особи обвинуваченого ОСОБА_7 . Оскільки надані потерпілим ОСОБА_6 квитки на проїзд в міжміському автобусі не заповнені і не мають дати, пункту відправлення та направлення, суд виключає з суми заявлених в позові матеріальних відшкодувань потерпілого суму 400 грн. - вартість 4-х квитків на проїзд в автобусі. Крім того, суд виключає з суми заявлених в позові матеріальних відшкодувань потерпілого суму 84 грн.11 коп. - вартість одного з проїзного квитка на залізничний потяг до м. Києва за 24.03.2013 року, як зайве вмінену, зменшивши загальну суму заподіяної матеріальної шкоди до 7475 грн.20 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з винного моральної шкоди, суд вважає обґрунтованим, оскільки був порушений нормальний життєвий уклад потерпілого. Оскільки розрахунок стягнення моральної шкоди був проведений не спеціалістом, і в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок психолога про грошову компенсацію заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд, враховуючи особу обвинуваченого, його матеріальне та сімейне становище, фактичні обставини справи, та розумність стягнень, зменшує загальну суму заподіяної моральної шкоди до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року зі змінами від 06.05.2014 року , суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням передбачених ст.76 КК України обов*язків: своєчасно повідомляти органи кримінальної-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Застосувати до ОСОБА_7 п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 18.04.2014 року (зі змінами від 06.05.2014 року), звільнивши його від відбування призначеного покарання за даним вироком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 7475 (сім тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 20 коп. та 10000 (десять тисяч) грн.. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука з підстав, передбачених ст..349 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя: