Справа №11 -а-1573/2007 Головуючий в
1 інстанції - Іванченко М.М.
Категорія - ст. 191 ч. 1 КК України Доповідач - Стрижко C.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

· головуючого
судді Британчука
В.В.

· суддів Стрижко
СІ.

Шальнєвої Т.П.

- з участю прокурора Решетняк И.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на
вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 червня 2007 року, згідно з
яким, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка м. Києва, українка, громадянка
України, з середньою спеціальною освітою, не працююча, раніше не судима, -

- засуджена за ст. 191 ч. 1 КК України
на один рік обмеження волі з позбавленням

права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських

обов'язків строком на один рік.

Згідно із вироком суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона в період часу
з 28 березня 2006 року по 5 травня 2006 року з метою привласнення чужого майна,
яке їй було ввірене, працюючи продавцем на ринку «Даринок», в залі «Б», ряду
№5, місце 4 по вул. Магнітогорській, 1-А у м. Києві та знаходячись на своєму робочому
місці, привласнила чуже майно, а саме грошові кошти в сумі 5582 грн., які були
отримані від реалізації товару, що належить ОСОБА_2, та розпорядилась ними на
власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції зі змінами прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, просить вирок суду щодо ОСОБА_1 в частині додаткового
покарання, а саме виду посад, які їй заборонено займати, змінити, визначивши
його у вигляді заборони займати посади, пов'язані з розпорядженням
товарно-матеріальними цінностями, та виключивши посилання на заборону займати
посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських обов'язків.

При цьому апелянт посилається та те, що засуджена при скоєнні злочину
займала посаду, що пов'язана із розпорядженням товарно-матеріальними
цінностями, і використовувала цю посаду при вчиненні інкримінованих їй дій, а
тому повинна бути позбавлена права займати саме цю посаду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який
підтримав апеляцію та просив вирок суду змінити в частині визначення виду
додаткового покарання; пояснення засудженої, яка не заперечувала проти апеляції
прокурора, а також зазначала про суворість призначеного покарання; провівши
судові дебати і надавши засудженій останнє слово, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд уважає, що вона підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду І інстанції про доведеність винності ОСОБА_1у привласненні
чужого майна, що було їй ввірене та кваліфікацію дій засудженої за ст. 191 ч. 1
КК України обгрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені представленими в справі, дослідженими у судовому засіданні та
наведеними у вироку доказами, в їх сукупності, які не заперечувались учасниками
процесу та не оспорюються ними в апеляційному порядку.

Основне покарання ОСОБА_1 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України,
за своїм видом і розміром є справедливою, відповідає тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженої, є необхідним для її виправлення, перевиховання та
попередження нових злочинів.

Разом з тим, вирішуючи питання про вид додаткового покарання, яке слід було
призначити ОСОБА_1, суд допустив помилку у зв'язку з чим, апеляція прокурора
підлягає задоволенню, а вирок суду зміни.

Згідно із ст. 55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або
займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене у
випадках, коли з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою або у
зв'язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин суд
визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю.

Суд першої інстанції, правильно призначивши ОСОБА_1 додаткове покарання,
при цьому невірно визначив вид посад та діяльності, які їй слід було заборонити
у зв'язку із скоєння злочину.

Як вбачається із матеріалів справи, при вчиненні злочину засуджена
використовувала свою займану посаду, пов'язану з розпорядженням
товарно-матеріальними цінностями, будь-яких адміністративно-господарських
обов'язків не виконувала, а тому при призначенні додаткового покарання повинна
була бути позбавлена права обіймати саме посади, що пов'язані з розпорядженням
товарно-матеріальними цінностями, а не адміністративно-господарськими обов'язками.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 365, 365 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 15 червня
2007 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині додаткового покарання та виду
посад та діяльності, якими засудженій заборонено займатися, а саме визначивши
додатково покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з
розпорядженням товарно-матеріальними цінностями, строком на один рік.

В решті вирок суду залишити без зміни.