Справа № 11, - 635 2007 року. Категорія: ч. 3 ст.
153, ч. 2 ст. 289
КК України. Головуючий у першій інстанції: Устіченко К.І. Доповідач
апеляційного суду: Ржепецький О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого:
Ржепецького О.П. Суддів: Маркової Т.О.,
Пісного І.М. За участю

Прокурора:
Земляного В.М. Захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією старшого помічника прокурора
Снігурівського району Гамери Н.В.,
захисників ОСОБА_1, ОСОБА_3
, засудженого ОСОБА_4 на вирок Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 16 червня 2007 року,
яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Великополовецьке Сквирського
району Київської області, раніше не
судимий,

засуджений
за ч.3 ст. 153 КК України до дев'яти років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 289 КК України до п'яти років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 15, ч.
2 ст.
289 КК України до шести років позбавлення волі. На підставі ст. . 70 КК України остаточне покарання
призначено, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, у виді
позбавлення волі на дев'ять років.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с.
Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, раніше не судимий,

засуджений
за ч. 2 ст. 289 КК України до п'яти років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 15, ч.
2 ст. 289 КК України до шести років
позбавлення волі. На підставі ст.
70 КК України
остаточне покарання призначено, шляхом

поглинення
менш суворого покарання більш суворим, у
виді позбавлення волі на шість років.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженець с Давидівка
Воронежської області Російської Федерації,
раніше не судимий,

засуджений
за ч. 2 ст. 289 КК України до п'яти років позбавлення
волі; за ч. 2 ст. 15, ч.
2 ст.
289 КК України до шести років позбавлення волі; за ст.
304 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 70
КК України остаточне покарання призначено,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на шість років.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь
ОСОБА_7 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_8 5000
гривень на відшкодування моральної шкоди; на користь фінансового відділу
Новобугської райдержадміністрації Миколаївської області 32 гривні 50 копійок
затрат на стаціонарне лікування потерпілого від їх злочинних дій.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при УМВС
України в Миколаївській області 329 гривень 50 копійок розходів на проведення
експертизи.

ОСОБА_4 визнано винним в тому, що він в серпні - вересні 2006 року в с Виноградне
Снігурівського району тричі задовольнив статеву пристрасть неприродним способом
з малолітньою ОСОБА_9
, ІНФОРМАЦІЯ_4, з використанням її безпорадного стану в
наслідок малолітства.

23
грудня 2006 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 за попереднім зговором в с
Миролюбівка Новобугського району незаконно заволоділи трактором МТЗ -
80, реєстраційний НОМЕР_1, вартістю 10554 гривень, завдавши шкоду ОСОБА_10. Вони ж, 24 грудня 2006 року за попереднім
зговором, на полі біля с Баратівка
Новобугського району, застосовуючи
насильство, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я, щодо тракториста
ОСОБА_8 намагались заволодіти трактором МТЗ - 80, вартістю 30600 гривень, який належить на праві власності ОСОБА_11. Довести свій
умисел до кінця не змогли, оскільки не
подолали опір ОСОБА_8

ОСОБА_6, знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_5, втягнув його у вчинення злочинів, а саме - заволодіння трактором 23.12.2006
року та замах на заволодіння трактором 24.12.2006 року.

В
апеляції прокурор, який приймав участь в
розгляді справи, просить вирок в частині
вирішення цивільного позову скасувати через невірне застосування норм закону та
постановити в цій частині вирок. На його думку,
суд в порушення вимог ч. 2 ст. 1179 ЦК
України, поклав обов'язок по
відшкодуванню шкоди на неповнолітнього ОСОБА_5,
а не на його маму ОСОБА_12. Вважає,
що шкода повинна бути стягнута з ОСОБА_12 у дольовому порядку, а з ОСОБА_4
та ОСОБА_6 - у солідарному порядку.

Захисник
ОСОБА_1 просить вирок суду щодо ОСОБА_5 змінити та призначити йому покарання
без позбавлення волі. На її думку, суд
не врахував в достатній мірі те, що
ОСОБА_5 розкаявся, вчинив злочин в
неповнолітньому віці, позитивно
характеризується як за місцем проживання так і за місцем навчання, частково відшкодував збитки, а тому призначив занадто суворе покарання.

Захисник
ОСОБА_3 просить змінити вирок суду та
призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 2
ст. 15, ч. 2
ст. 289 КК України з
застосуванням вимог ст. 69 КК України, а остаточне покарання призначити з
звільненням від покарання з випробуванням.
Вважає, що суд призначив
засудженому покарання без врахування його розкаяння, наявності на утриманні неповнолітньої
дитини, стан здоров'я, часткового відшкодування збитків.

Засуджений
ОСОБА_4 просить вирок суду змінити та
пом'якшити покарання. Просить врахувати його розкаяння та перше притягнення до
кримінальної відповідальності.

Заслухавши
доповідача, прокурора Земляного В.М.
, який підтримав доводи апеляції
прокурора, який приймав участь в
розгляді справи, пояснення засудженого
ОСОБА_4 , який просив задовольнити його
апеляцію, захисника ОСОБА_1, яка просила вирок суду змінити та пом'якшити
покарання ОСОБА_5, захисника ОСОБА_3 , яка вважала призначене засудженому ОСОБА_6
покарання занадто суворим і просила його пом'якшити, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів не знаходить підстав до
задоволення апеляцій.

Дослідженими
судом доказами встановлена вина засуджених у вчиненні ними злочинів, а саме: ОСОБА_4 , передбачених ч.3 ст.
153, ч. 2 ст.
289, ч. 2 ст.
15, ч. 2 ст. 289 КК України; ОСОБА_5, передбачених ч. 2

ст. 289, ч.
2 ст. 15, ч.
2 ст. 289 КК України;
ОСОБА_6, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.
2 ст. 15, ч.
2 ст. 289 КК України. В
апеляціях доведеність обвинувачення та кваліфікація дій засуджених не опорюється.

При
вирішенні питання про покарання засудженого ОСОБА_4 , судом враховано, що засуджений позитивно
характеризується, раніше злочинів не вчиняв, розкаявся,
тобто ті обставини, на які є
посилання в апеляції. Але судом враховано і те,
що ним вчинено два тяжких і один особливо тяжкий злочини, а також обтяжуючу покарання обставину
-вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Обговорюючи
питання про покарання засудженого ОСОБА_5,
суд врахував його неповнолітній вік,
позитивну характеристику,
розкаяння та часткове відшкодування збитків, тобто ті обставини які на думку захисника
ОСОБА_1 суд належним чином не врахував. Але суд послався і на те, що засуджений вчинив два тяжких злочини.

Обираючи
покарання засудженому ОСОБА_6, суд
врахував його розкаяння, позитивну
характеристику та часткове відшкодування збитків. Крім того, судом було враховано, що засуджений вчинив два тяжких злочину та
втягнув неповнолітнього в злочинну діяльність.

Таким
чином, покарання засудженим обрано
необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав до задоволення апеляцій
засудженого ОСОБА_4 , захисників
ОСОБА_1, ОСОБА_3 не має.

Як видно
з матеріалів кримінальної справи,
потерпілими ОСОБА_7, ОСОБА_8
заявлені цивільні позови про стягнення моральної шкоди з осіб, які вчинили щодо них злочини.

Судом
вказані цивільні позови належним чином досліджені і з врахування доказанності
вини засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів у відношенні
потерпілих, судом прийнято рішення про
їх часткове задоволення .

Згідно з
ч. 1 ст.
1179 ЦК України, неповнолітня
особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років ) відповідає за завдану
нею шкоду самостійно на загальних підставах. На батьків відшкодування завданої неповнолітньою
особою шкоди покладається лише в тому випадку,
коли шкоду завдано з їхньої вини ( ч. 2
ст. 1179 ЦК ).

Враховуючи
те, що в ході розслідування та в
судовому засіданні питання про вину матері ОСОБА_5 - ОСОБА_12 не
досліджувалось, не вказував на її вину у
завданій шкоді прокурор в судовому розгляді справи та апеляції на вирок
суду, не має підстав до задоволення
апеляції прокурора.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія судців

ухвалила:

Апеляцію
старшого помічника прокурора Снігурівського району Гамери Н.В., захисників ОСОБА_1, ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Вирок
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2007
року, у відношенні ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, залишити без зміни.