Справа № 11-279/2008 р. Головуючий
у 1 інстанції Салай М.Г.
Категорія ст.307 ч.2 КК Доповідач Трейтяк О.П.
В И Р О К

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2008
року Колегія суддів судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого ТРЕЙТЯК О.П.

Суддів БОЙКО О.В.,
ХРОМЕЦЬ Н.С.

при секретарі ТЕРЕШКО В.В.

з участю прокурора
ІВАНЬКОВА В.П.

адвоката ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями
адвоката ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2. та прокурора, який приймав
участь в судовому засіданні, на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець,
громадянин України, уродженець с.
Сидорівка Борзнянського району Чернігівської області, з середньою
спеціальною освітою, одружений, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей, начальник служби безпеки Чернігівської фірми „Канон”, мешкає в м.
Чернігові по АДРЕСА_1, не судимий ,

засуджений за
ч.2 ст.307 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є власністю засудженого; за ч.1 ст. 190 КК України до 3 років обмеження волі;
за ч.1 ст. 328 КК України до 2 років позбавлення волі без позбавлення його
права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2. остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

З ОСОБА_2. на користь держави стягнуто судові витрати за
проведення експертиз в сумі 183 грн. 07 коп.

Як встановив суд, 18 серпня 2006 року ОСОБА_2. у
невстановленому місці, з метою збуту, незаконно придбав шприц з особливо
небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм об'ємом 1,96 мл та вагою
1,99 г, зберігав при собі і в цей же день об 11 годині збув його ОСОБА_3. за 50 грн. за місцем її проживання в
м. Чернігові, АДРЕСА_2.

Згідно з „Переліком наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів” затвердженим постановою Кабміну від 6.05.2000 року №770,
ацетильований опій віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг
яких заборонено.

ОСОБА_2., з 16 серпня 2006 року перебуваючи на посаді
оперуповноваженого сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі
злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Управління МВС України в
Чернігівській області, мав спеціальне звання - майор міліції, і являючись
службовою особою правоохоронного органу, наділеною функціями представника
влади, продовжував підтримувати стосунки з ОСОБА_3., яка на той час і зараз
була наркозалежною, за що відбувала покарання.

В період з 18 по 19 вересня 2006 року ОСОБА_3. звернулась
до ОСОБА_4. з проханням допомогти їй „вирішити питання” відносно її колишнього
співмешканця ОСОБА_5, у якого працівники міліції вилучили наркотичний засіб. 20
вересня 2006 року о 21 годині ОСОБА_2. приїхав до ОСОБА_3. на її прохання і між
ними у дворі будинку, де проживає ОСОБА_3., знову відбулася розмова під час
якої остання повідомила про затримання ОСОБА_5 і попросила ОСОБА_2. допомогти
звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Між собою вони домовилися,
що за позитивне вирішення питання ОСОБА_3. повинна передати йому гроші в сумі
2000 грн. При зустрічі ОСОБА_2. домовився з ОСОБА_3., що наступного дня прибуде
до неї додому за грошима. На виконання досягнутої домовленості 21 вересня 2006
року о 15 годині на сходовому марші між 2 та 3 поверхами під'їздуАДРЕСА_2 в м.
Чернігові ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_3. гроші в сумі 1700 грн., які вона
отримала від працівників СБУ і якими ОСОБА_2. заволодів шляхом шахрайства, оскільки
сам особисто не мав можливості виконати прохання ОСОБА_3. і припинити дослідчу
перевірку відносно ОСОБА_5, а до інших працівників міліції, які могли це
зробити, не звертався.

ОСОБА_2., отримавши від ОСОБА_3. гроші, і, маючи
можливість ними розпорядитися за своїм розсудом, сховав їх на першому поверсі
зазначеного під'їзду в опалювальній батареї між 2 та 3 секціями.

ОСОБА_2., крім викладеного, обіймаючи посади в органах
внутрішніх справ, і маючи допуск до державної таємниці, 22 вересня 2006 року на
допиті у слідчого та при відтворенні обстановки та обставин вчиненого ним
злочину, у присутності сторонніх осіб,
повідомив факти, які стали йому відомі під час виконання своїх службових
обов'язків, і які становлять державну таємницю, чим порушив свої зобов'язання,
які він дав у зв'язку з допуском до державної таємниці.

В апеляціях:

- адвокат ОСОБА_1.
вважає вирок суду незаконним, прийнятим в порушення ст.369 КПК України з
підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, зазначає,
що суд не дав оцінку суттєвим протиріччям в показаннях свідків ОСОБА_3.,
ОСОБА_6, ОСОБА_7та ОСОБА_8, не з'ясував наявність постанови про проведення
оперативної закупівлі і чому вона відсутня в матеріалах справи, що за наркотична сировина знаходилась в
шприці, який принесла до УСБУ свідок ОСОБА_3,
немає в справі і на касетах даних про передачу ОСОБА_2 наркотичного
засобу і отримання ним грошей, і посилання на ці докази є лише припущенням;
щодо засудження ОСОБА_2 за ст.190 ч.1 КК України, то в справі відсутні будь-які
докази отримання ОСОБА_2 грошей від ОСОБА_3 за надання послуг у справі ОСОБА_5,
та просить скасувати вирок Чернігівського районного суду від 18 червня 2007
року і постановити новий вирок;

- прокурор, який
приймав участь в судовому процесі, просить вирок суду щодо ОСОБА_2.
скасувати та постановити новий вирок, мотивуючи тим, що суд безпідставно перекваліфікував дії останнього
з ч.2 ст.368 КК України на ч.1 ст. 190 КК України, а також при призначенні
покарання за ч.2 ст. 307 КК України необґрунтовано застосував ст. 69 КК України
та призначив покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.2 ст.
307 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Іванькова В.П.,
який підтримав апеляцію, пояснення
засудженого ОСОБА_2., який визнав себе винним за ч.1 ст.328 та ч.1 ст.
190 КК України і заперечував проти обвинувачення в збуті наркотичних засобів,
адвоката ОСОБА_1, який просив вирок суду в частині засудження ОСОБА_2. за
ст.307 ч.2 КК України скасувати і закрити провадження по справі в цій частині
за недоведеністю вини та застосувати Закон України «Про амністію», перевіривши
та дослідивши зібрані у справі докази,
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора
підлягає задоволенню частково, підстав для задоволення апеляції адвоката
ОСОБА_1 колегія суддів не знаходить.

Висновок суду про доведеність винності
засудженого ОСОБА_2. у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин,
встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів і є
обґрунтованим.

Провівши повне судове слідство, апеляційний суд
встановив, що ОСОБА_2., займаючи посаду оперуповноваженого УМВС України в
Чернігівській області, маючи спеціальне звання „майор міліції ”, являючись
службовою особою правоохоронного органу, наділеною функціями представника
влади, заволодів чужим майном шляхом обману, незаконно придбав, зберігав і збув
особливо небезпечний наркотичний засіб, а також розголосив державну таємницю,
яка стала відома йому у зв'язку з виконанням службових обов'язків.

Засуджений ОСОБА_2. в судовому засіданні апеляційного
суду визнав себе винним за ст.ст.190 ч.1, 328 ч.1 КК України, не визнав себе
винним за ст.307 ч.2 КК України та показав, що державну таємницю розголосив
тільки тому, що не думав що слідчий прокуратури не має допуску до державної
таємниці. Від ОСОБА_3. отримав гроші для допомоги її колишньому співмешканцю
ОСОБА_5, але поки спускався сходами на перший поверх передумав це робити і тому
засунув пакет з грошима в батарею опалення. Вирішити питання про припинення
кримінальної справи чи перевірки щодо ОСОБА_5 не мав можливості і не збирався
цього робити. Гроші від ОСОБА_3. взяв лише тому, що в нього невелика заробітна
плата. Наркотичні засоби ОСОБА_3. не давав і її квартиру не вимагав. Вона
зверталась до нього по допомогу з метою отримання кредиту для оплати послуг
адвоката, але це не означає, що він намагався заволодіти її квартирою.

Свідок ОСОБА_3.
показала, що з ОСОБА_2, якого знає, як співробітника міліції, підтримувала
дружні стосунки. Будучи залежною від вживання наркотичних засобів, неодноразово
затримувалась співробітниками міліції, у тому числі і ОСОБА_2 Неодноразово
ОСОБА_2 продавав їй наркотичні засоби, коли їй необхідно було уколотися.
Останнім часом ОСОБА_2 почав цікавитись її квартирою, де вона проживала разом з
матір'ю, чи приватизована вона, пропонував прописати в квартиру чи його, чи
його дитину, або продати квартиру. Оскільки ОСОБА_2 став дуже наполегливим в
питанні про квартиру і погрожував їй заведенням кримінальної справи, вона
звернулась до управління СБУ в Чернігівській області. В її квартирі були
встановлені відео спостереження та прослуховування. В серпні 2006 року вона попросила ОСОБА_2.
дістати їй наркотики для особистого вживання. 18 серпня 2006 року ОСОБА_2.
привіз шприц з наркотичним засобом - „ширкою”, який продав їй за 50 грн. Шприц
з наркотиком у ОСОБА_2 був в газеті. Він запитав у неї чи є гроші, вона пішла
до шафи, де лежали гроші, ОСОБА_2 підійшов до неї впритул, розгорнув газету,
вона побачила шприц, забрала його і поклала в газету гроші. ОСОБА_2 відразу
пішов, а вона залишилась вдома. Цей
шприц вона передала в Управління СБУ в Чернігівській області. У вересні 2006
року до неї звернувся її знайомий ОСОБА_5 і повідомив, що його затримали
співробітники міліції з наркотиками та попросив через ОСОБА_2. допомогти
вирішити питання про не притягнення його до відповідальності. Після цієї
розмови вона зателефонувала ОСОБА_2. та розповіла про ситуацію з ОСОБА_5, при цьому
ОСОБА_2. пообіцяв приїхати до неї для розмови. 20 вересня 2006 року ОСОБА_2.
з'явився до неї додому та повідомив, що кримінальна справа стосовно ОСОБА_5
порушена та за її закриття йому особисто необхідні гроші в сумі 4000 гривень.
21 вересня 2006 року співробітниками УСБУ їй були вручені гроші в сумі 1700
грн. для передачі їх ОСОБА_2. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_2. та
запропонувала зустрітися, на що той погодився. Близько 14 години 20 хвилин
ОСОБА_2. прийшов до неї додому та запропонував вийти з квартири для розмови.
Вона взяла гроші в сумі 1700 грн. і вийшла в коридор. Між другим та третім
поверхами під'їзду вона перерахувала та
передала ОСОБА_2. вручені раніше гроші, а пізніше дізналась, що ОСОБА_2.
був затриманий співробітниками УСБУ. Свідок ОСОБА_3. також пояснила, що за
станом здоров'я та через тривалий час вона погано пам'ятає події, що
відбувалися майже два роки тому, але в своїх поясненнях та показаннях, які вона
давала під час досудового слідства відразу після тих подій, все розповідала
правдиво, бо краще пам'ятала.

Свідок ОСОБА_9, мати свідка ОСОБА_3., в судовому
засіданні показала, що ОСОБА_2. неодноразово приходив до її помешкання, де вона
проживає разом з донькою ОСОБА_3., яка вживає наркотики. Спочатку ОСОБА_2
приходив до них додому з перевірками, оскільки її дочка наркоманка, потім став
приходити до дочки і інколи дочка їй розповідала, що ОСОБА_2. продавав їй
наркотики. ОСОБА_2. неодноразово вів бесіди з приводу продажу їх квартири,
просив прописати до квартири його чи його дочку.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
співробітників УСБУ в Чернігівській області, вбачається, що була отримана
оперативна інформація про те, що працівник міліції ОСОБА_2. причетний до
незаконного обігу наркотиків, за цим фактом було заведено оперативно-розшукову
справу. Після звернення в УСБУ ОСОБА_3., яка розповіла про те, що ОСОБА_2
продає їй наркотики та намагається заволодіти її квартирою, в квартирі за місцем проживання ОСОБА_3. були
встановлені відео спостереження та прослуховування.

Свідок ОСОБА_7.
показав, що розробником оперативно-розшукової справи щодо ОСОБА_2 був інший співробітник, а він виконував лише
деякі окремі процесуальні дії за дорученням розробника. Зокрема він вручив
ОСОБА_3. гроші в сумі 50 гривень для купівлі у ОСОБА_2. наркотичного засобу.
Потім він був присутнім, коли ОСОБА_3. в приміщенні управління СБУ в
Чернігівській області передавала шприць з наркотичним засобом, який продав
їй ОСОБА_2. 21 вересня 2006 року після
затримання ОСОБА_2 він проводив огляд під'їзду і вилучав сховані в батареї
опалення гроші. Свідок ОСОБА_7. також пояснив, що гроші в сумі 50 гривень були
вручені ОСОБА_3 вранці, шприц з наркотичним засобом вилучався у неї приблизно в обідню пору, а пояснення від 18 серпня
2006 року він відбирав у неї вже після вилучення шприца, після обіду 18 серпня
2006 року. При написанні часу, коли відбирались пояснення, він помилився і
вказав вранішній час.

Свідок ОСОБА_6. також показав, що виконував окремі
доручення розробника в оперативно-розшуковій справі щодо ОСОБА_2. Після того як
від спостерігачів надійшла інформація, що продаж наркотику відбувся, він
автомобілем виїхав на квартиру ОСОБА_3., де вона повідомила, що ОСОБА_2 приніс
і продав їй шприц з «ширкою» та показала цей шприц. Потім вона поклала цей
шприц в поліетиленовий пакет і вони поїхали в управління СБУ, де було оформлено
вилучення шприца.

Свідок ОСОБА_8. показав, що він був розробником по
оперативно-розшуковій справі щодо ОСОБА_2.. Інші працівники виконували окремі
доручення по проведенню і оформленню окремих процесуальних дій. Під час
проведення оперативно-розшукових заходів 18 серпня 2006 року був встановлений
факт збуту ОСОБА_2 наркотичного засобу ОСОБА_3. В подальшому ОСОБА_3.
звернулась до УСБУ в Чернігівській області з метою припинення протиправної
діяльності з боку ОСОБА_2., який вимагав
в неї хабара у розмірі 4000 грн. за закриття кримінальної справи стосовно її
знайомого ОСОБА_5

21 вересня 2006 року ОСОБА_3. для
документування факту вимагання ОСОБА_2 хабара були вручені гроші в сумі 1700
грн., які остання передала ОСОБА_2. В той же день ОСОБА_2. був затриманий
співробітниками УСБУ та при огляді місця події в під'їзді №3 між секціями батареї опалення був виявлений
та вилучений пакет в якому знаходились гроші в сумі 1700 грн.

Згідно з протоколом вилучення від 18 серпня 2006 року у
ОСОБА_3. був вилучений медичний шприц об'ємом 5 мл з речовиною коричневого
кольору - 2 мл, який за твердженням ОСОБА_3. в цей же день їй збув за 50 грн.
ОСОБА_2. у неї в квартирі ( т.1 а.с.75 ).

Проведення даної процесуальної дії підтвердила і свідок
ОСОБА_3., пояснивши, що відразу після купівлі у ОСОБА_2 шприца з наркотичною
речовиною, до неї додому прийшли працівник УСБУ з двома понятими, вона віддала
шприца і поїхала з ними в управління СБУ, де було оформлено вилучення шприца.
Що стосується передачі в оплату за цей шприц 50 гривень при вартості
наркотичного засобу 10 гривень на 1 мл, свідок ОСОБА_3. пояснила, що вона
віддала всі гроші, які були отримані нею від працівників УСБУ для купівлі
наркотику у ОСОБА_2, бо ці гроші їй були вручені саме для цього.

З показань свідка ОСОБА_8. вбачається, що спочатку було
прийнято рішення про проведення оперативної закупки, але в подальшому, коли
стало відомо про можливість затримання ОСОБА_2 на отриманні хабара, та через
непідготовленість до проведення оперативної закупівлі, вирішили оперативну
закупівлю не проводити. Але це рішення він до відома інших працівників, які
приймали участь в розробці, довести не встиг. Свідки ОСОБА_7. та ОСОБА_6.
показали, що про рішення не проводити оперативну закупку своєчасно повідомлені
не були, тому при оформленні передачі грошей для купівлі наркотичного засобу та
при вилученні шприца з наркотичним засобом вони використовували бланки
відповідних документів для оперативної закупки, хоча в дійсності така закупка
не проводилась.

Свідки ОСОБА_10. та ОСОБА_11, які були понятими при
вилученні шприца з наркотичним засобом у ОСОБА_3., показали, що в серпні 2006
року їх попросили бути понятими. Разом з оперативним працівником ОСОБА_6 вони
службовим автомобілем виїхали на квартиру, де їх зустріла дівчина, яка показала
шприца, якого їй продали. Після цього дівчина зібралась і вони вже вчотирьох,
разом з нею, поїхали в управління СБУ, де був вилучений та опечатаний шприць з
темною рідиною, складений відповідний протокол, який вони всі підписали.

Свідок ОСОБА_6. також пояснив, що в квартирі ОСОБА_3.
була антисанітарна обстановка та
враховуючи стан здоров'я ОСОБА_3., вони вирішили оформлення вилучення шприца
проводити в управлінні СБУ, а не в квартирі. При оформленні протоколу вилучення
шприца, він не зазначив в протоколі прізвище покупця через неуважність, хоча це
була саме ОСОБА_3. і в протоколі стоїть саме її підпис.

Дані протоколу вилучення шприца від 18 серпня 2006 року
узгоджуються та підтверджуються даними протоколу огляду відеокасети „TDK FE Ferric 90” проведених
оперативно-технічних заходів із записами зустрічей ОСОБА_2. з ОСОБА_3. за
адресою : м. Чернігів, АДРЕСА_2, а також даними перегляду відеозапису від
10.08.2006 р., 17.08.2006 р., 18.08.2006 року, 20.09.2006 року, 21.09.2006 року
під час якого зафіксований факт збуту ОСОБА_2 наркотичного засобу, який мав
місце 18.08.2006 року ( т.1 а. с. 263-276 ). Зокрема з відеозапису вбачається,
що ОСОБА_2. прийшов до ОСОБА_3. з газетою в руці, ОСОБА_2 запитав чи є в неї, ОСОБА_3
перепитала: „Гроші?”, ОСОБА_2 відповів ствердно, після цього ОСОБА_3 підійшла
до шафи, до неї впритул підійшов ОСОБА_2, при цьому газету він тримав перед
собою, а через короткий проміжок часу ОСОБА_2 вийшов з кімнати, а ОСОБА_3. відійшла
від шафи, тримаючи в лівій руці цигарку, в правій - шприц з речовиною темного
кольору. З відеозаписів та телефонних розмов між ОСОБА_3. та ОСОБА_2
вбачається, що ОСОБА_3 просила ОСОБА_2: „а можна как обычно?”, при цьому
казала, що їй погано, просила подарунок, а він казав, що придумає щось, обіцяв
принести ввечері, а також пропонував гроші, щоб вона знайшла самостійно,
пояснював, що там де міг взяти немає, казали, щоб приїхав ввечері. Як пояснила
ОСОБА_3. в цих розмовах мова йшла про наркотичні засоби, які повинен був
принести їй ОСОБА_2.

Згідно з висновком хімічної експертизи №918(х) від 6
жовтня 2006 року, надана на дослідження рідина у шприці об'ємом 1,96 мл та
вагою 1,99 г є особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм,
вага сухого залишку якого становить 0,009 гр. ( т.1 а.с.86-88 ).

Проаналізувавши наведені докази, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про доведеність
вини ОСОБА_2. в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті
ОСОБА_3. особливо небезпечного наркотичного засобу - ацетильованого опію та
правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 307 КК України.

Безпідставними є доводи апеляції і оспорювання висновків
судово-хімічної експертизи від 6.10.2006 року № 918(х) в частині розміру сухого
залишку ацетильованого опію, оскільки згідно постанови Пленуму Верховного Суду
України від 26 квітня 2002 року №4 „Про судову практику в справах про злочини у
сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів
”, відповідальність за збут таких засобів настає незалежно від їх розміру.

Також безпідставними вважає колегія суддів і доводи про
непослідовність та суперечливість показань свідка ОСОБА_3., оскільки показання
ОСОБА_3. щодо основних подій, їх послідовності та обставин, підтверджуються
іншими, наведеними вище доказами, а недоречності, які містяться в її поясненнях
і показаннях щодо цих основних подій, вона пояснює станом свого здоров'я та
тривалістю часу, що пройшов з моменту зазначених подій. ОСОБА_3. також
пояснила, що по кримінальній справі щодо неї, яка розслідувалась працівниками міліції, вона під
час допитів її як обвинуваченої 30 серпня та 15 вересня 2006 року (а.с.206-211
т.1) не давала показань про придбання нею ацетильованого опію у ОСОБА_2.,
оскільки в цей час ще проводилась оперативна робота працівниками УСБУ щодо
ОСОБА_2, який також був на той час працівником міліції.

Згідно протоколу вручення грошових коштів від 21 вересня
2006 року з додатком, ОСОБА_3. вручені грошові кошти в сумі 1700 грн. для
участі у проведенні оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних
про передачу їх ОСОБА_2. ( т.1 а.с.50-66 ).

Обставини передачі ОСОБА_3. цих грошей підтвердив також і
свідок ОСОБА_11, який був при цьому понятим і показав, що вранці, приблизно
через місяць після вилучення шприца, він був запрошений бути понятим і приїхав
за тією ж адресою, вдома була таж сама жінка, якій вручили близько 2 тисяч
гривень. Вони підписали протокол про
вручення грошей та ксерокопію грошових купюр. Це було в першій половині
дня, дати точно не пам'ятає.

Факт передачі грошових коштів ОСОБА_2. підтверджується
даними протоколу огляду аудіокасети №А90 проведеного оперативно-технічного
заходу із записом розмови, яка мала місце 21 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. під час отримання ОСОБА_2 грошей ( т.1 а.с.267-268), з якого
вбачається, що попередня домовленість була про передачу саме 4000 гривень,
ОСОБА_3 перелічувала гроші в присутності ОСОБА_2, отримавши гроші, ОСОБА_2
сказав ОСОБА_3, щоб вона збирала ще дві.

Засуджений ОСОБА_2. не заперечував, що на аудіо записах
зафіксовані розмови між ним та ОСОБА_3.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 21
вересня 2006 року в під'їзді №3 буд. №29 по проспекту Миру у м. Чернігові перед
сходовим маршем на першому поверсі праворуч від входу в опалювальній батареї
між другою та третьою секціями виявлений та вилучений пакунок в якому
знаходяться гроші у сумі 1700 грн. ( т.1 а.с.67).

За даними протоколу огляду предметів від 26.09.2006 року
номінал банкнот та їх номери вилучені при огляді місця події співпадають з
номіналом та номерами банкнот, які були вручені 21 вересня 2006 року ОСОБА_3.
для участі в проведенні оперативно-розшукових заходів ( т.1 а.с.68-70).

Під час відтворення обстановки та обставин події 22.09.2006 року з участю ОСОБА_2., останній
показав місце, де він отримав грошові кошти та опалювальну батарею на першому
поверсі, де згодом їх сховав (т.2 а.с.179).

Доводи прокурора про наявність в діях ОСОБА_2. складу
злочину, передбаченого ст.368 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Суд, проаналізувавши наявні в справі та досліджені докази, у вироку дав
вичерпну оцінку як об'єктивній так і суб'єктивній складовим пред'явленого
ОСОБА_2. органами досудового слідства обвинувачення і обґрунтовано, з
посиланням на норми чинного кримінального законодавства, дійшов висновку, що
ОСОБА_2., завдяки своєму службовому становищу, не міг виконати сам і вжити
якихось заходів до вчинення дій іншими особами
при вирішенні питань про не
притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5.

Крім того, свідки
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. показали, що будь-яких даних про ведення ОСОБА_2
розмов з іншими працівниками міліції з відділу по боротьбі з незаконним обігом
наркотиків про припинення кримінального переслідування ОСОБА_5 ними не
зафіксовано. Твердження про те, що ОСОБА_2 міг домовитись про припинення
кримінального переслідування щодо ОСОБА_5, оскільки раніше працював у відділі
боротьби з незаконним обігом наркотиків і знайомий з багатьма працівниками цього
відділу, є припущенням.

За таких обставин
суд обґрунтовано визнав, що дії ОСОБА_2., які виразились в заволодінні шляхом
обману ОСОБА_3. грошима в сумі 1700 гривень, підлягають кваліфікації за ч.1
ст.190 КК України.

Версію ОСОБА_2. про те, що він, отримавши від ОСОБА_3.
гроші, вирішив відмовитись від свого наміру заволодіти грошима і тому засунув
пакет з грошима в батарею опалення на першому поверсі, колегія суддів вважає
безпідставною.

Свідок ОСОБА_8. пояснив, що ОСОБА_2., маючи певний досвід
оперативної роботи, міг відчути небезпеку, коли побачив, як поняті, які були
вдягнені у форму військовослужбовців, швидким кроком, майже бігом, передчасно
просувались до опорного пункту міліції. Після цього ОСОБА_2 остаточно пішов від
під'їзду, де проживає ОСОБА_3., хоча до цього декілька разів, перевіряючись,
відходив і повертався до під'їзду.

З відеозапису за 21 вересня 2006 року видно, що, вийшовши
з під'їзду після отримання грошей, ОСОБА_2. зупинився на ганку, оглядався
навкруги, потім відійшов, двічі повертався до під'їзду, оглядаючись навкруги, а
потім пішов. Така поведінка ОСОБА_2., який має достатній досвід оперативної
роботи, на думку суду, свідчить про намір повернутись і забрати гроші, але він
не зробив цього, відчувши небезпеку.

Доводи про суперечливість показань свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. колегія суддів вважає необґрунтованими. Недоречності в своїх
показаннях, даних в суді першої інстанції та в апеляційному суді, свідки
пояснювали тим, що з часу подій, коли розроблявся ОСОБА_2. пройшов тривалий
час, і деякі обставини тих подій просто забулись. Крім того конкретизація
обставин та механізму передачі грошей, вилучення шприца, дача з цього приводу
більш розширених чи уточнених показань свідком не свідчить про зміну чи
неправдивість показань в частині фактичних обставин справи, які до того ж
підтверджуються іншими доказами.

В судовому засіданні як суду першої інстанції, так і в
апеляційному суді ОСОБА_2. винним себе за ст.328 ч.1 КК України визнав і
підтвердив, що на допиті у слідчого та при відтворення обстановки та обставин
події в присутності сторонніх осіб повідомив факти, які стали йому відомі під
час виконання своїх службових обов'язків і які становлять державну таємницю,
чим порушив свої зобов'язання, які дав у зв'язку з його допуском до державної
таємниці.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_2. у розголошенні державної таємниці за викладених у вироку обставин
підтверджується сукупністю зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів
і в апеляціях прокурора і адвоката ОСОБА_1 не оспорюється. Не заперечував проти
вироку суду в цій частині за ст.328 ч.1 КК України і сам засуджений ОСОБА_2.
при розгляді справи апеляційним судом.

Призначаючи ОСОБА_2. покарання, суд відповідно до вимог
ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про
особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим рішення суду першої
інстанції про застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_2. покарання
за ч.2 ст. 307 КК України, оскільки ст. 69 КК України передбачає призначення
покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої
частини КК, за наявності кількох (дві і більше) обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції при застосуванні ст. 69 КК України
фактично врахував лише особу ОСОБА_2. і не навів у вироку жодної обставини, яка
б пом'якшувала покарання та істотно знижувала ступінь тяжкості вчинених
злочинів.

Тому вирок суду першої інстанції в частині призначення
ОСОБА_2. покарання підлягає скасуванню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2., колегія суддів враховує
ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_2., який до кримінальної
відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується як за місцем
роботи, так і за місцем проживання, має на своєму утриманні двох малолітніх
дітей.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що один з вчинених
ОСОБА_2 злочинів є тяжким, злочини вчинені ОСОБА_2 створюють негативну думку
щодо роботи органів внутрішніх справ в цілому та викликають недовіру до
працівників міліції, що суттєво впливає на авторитет міліції.

За таких обставин, з урахуванням значущості об'єкта та
предмета посягання, характеру діянь, заподіяння шкоди відносинам, що
забезпечують нормальну діяльність органів внутрішніх справ в цілому, колегія
суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_2. покарання, пов'язане з реальним
позбавленням волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів.

Оскільки санкцією ч.2 ст.307 КК України додаткове
покарання - конфіскація майна - передбачене як обов'язкове, колегія суддів
вважає необхідним призначити ОСОБА_2. додаткове покарання у вигляді
конфіскації майна, але враховуючи, що на
своєму утриманні ОСОБА_2. має двох малолітніх дітей, колегія суддів вважає
необхідним застосувати конфіскацію частини майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_2. є представником влади відповідно до п.1 примітки
до ст.364 КК України. Злочини ним вчинені, на думку суду, саме в зв'язку з його
роботою в органах внутрішніх справ.

Тому з урахуванням
характеру злочинів, які вчинені ОСОБА_2 в зв'язку з тим, що він є працівником
правоохоронних органів, та враховуючи конкретні обставини справи, колегія
суддів визнає неможливим збереження за ним права обіймати посади в
правоохоронних органах.

Санкцією ч.1 ст.328 КК України передбачено призначення
додаткового покарання - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю на строк до трьох
років, альтернативно. Але судом першої інстанції ОСОБА_2. призначено покарання
за ч.1 ст.328 КК України без позбавлення
права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, вирок суду першої інстанції в частині
засудження ОСОБА_2. за ст.328 ч.1 КК України ніким не оскаржений, тому колегія
суддів вважає необхідним позбавити ОСОБА_2. права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на 3 роки відповідно до ст.55 КК України.

Керуючись ст.ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів

п р и с у
д и л а:

Апеляцію прокурора, який приймав участь
в судовому засіданні, задовольнити частково, апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області
від 18 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 в
частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_2
за ст.307 ч.2 КК України 5 (п'ять) років позбавлення волі з конфіскацією
Ѕ частини належного йому майна, за ст.
190 ч.1 КК України покарання призначене
судом першої інстанції - 3 (три) роки обмеження волі; за ст. 328 ч.1 КК
України покарання призначене судом
першої інстанції - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2
призначити 5 (п'ять) років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного
йому майна.

На підставі ст.55 ч.2 КК України
ОСОБА_2 позбавити права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3
(три) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком
чинності засудженому ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_2
залишити без зміни.

На даний вирок можуть бути подані до
Верховного Суду України касаційні скарги
і подання протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді:

БОЙКО
О.В. ТРЕЙТЯК О.П. ХРОМЕЦЬ Н.С.