Справа № 1-200/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

========================================================================

01 червня 2011 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рабець М.Д.

при секретарі - Гривко А.В.

з участю прокурора - Мухіної Л.В.

потерпілих - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бровари, в приміщенні суду, кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжньої, приватного підприємця, мешкаючої та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, нагород інвалідності не маючої, раніше не судимої, у скоєні злочину, передбаченого ст.172ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Броварським міжрайонним прокурором 29 червня 2010 року порушена кримінальна справа щодо фізичної особи підприємця «ОСОБА_3В.» ОСОБА_3 за фактом грубого порушення вимог законодавства України про працю, що виявилося в неоформлені трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за ознаками злочину, передбаченого ст.172ч.1 КК України.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що підсудна ОСОБА_3, будучи приватним підприємцем, умисно вчинила грубе порушення законодавства про працю, тобто злочин, передбачений ст.172 ч.І КК України за наступних обставин.

Зокрема, вона, будучи, на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії ВОІ № 073599, виданого Броварською міською радою Київської області від 17.01.2004року, фізичною особою підприємцем, в період з березня по липень 2010 року умисно використовувала найману працю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без укладення передбачених ст.ст.21, 21-1, 24 Кодексу законів про працю України трудового договору, який підлягав реєстрації у державній службі зайнятості.

В порушення ст.254 КЗпП України підсудна, не проводила загальнообовязкові відрахування до фондів державного соціального страхування, які передбачені відповідними законами з окремих видів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність з шиномонтажу в м.Бровари Київської області, вул. Дімітрова, №4. З метою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 були залучені до виконання трудових обов'язків наймані працівники: ОСОБА_2, та ОСОБА_1, які виконували роботи автослюсаря у період з березня 2010 року по час перевірки.

В цей період, підсудна ОСОБА_3 не провела відповідних записів у трудових книжках, не провела відрахування з їх заробітної плати податку з доходу фізичних осіб, страхових внесків до пенсійного фонду, у фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, у фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, чим грубо порушила право на працю згаданих працівників та права на соціальний захист.

Таким чином, ОСОБА_3, в порушення вимог ст.46 Конституції України, ст.ст.21, 21-1, 24, 254 Кодексу законів про працю України у період з березня 2010 року по час перевірки, умисно використовувала найману працю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без офіційного оформлення трудових відносин з ними, чим грубо порушила права працівників на нарахування відпрацьованого часу в трудовий стаж працівника, права на матеріальне забезпечення в порядку страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної або часткової втрати працездатності, право на безпечні умови праці, право на відпочинок та належну тривалість робочого часу і оплату праці, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів.

Своїми умисними протиправними діями, що виразились у грубому порушенні законодавства про працю підсудна ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст.172 ч.1 КК України.

Обвинувачення ОСОБА_3 було предявлено 30 червня 2010 року за ст.172ч.1 КК України.

При розгляді кримінальної справи судом, 16 грудня 2010 року постановлявся виправдальний вирок за відсутністю в діях ОСОБА_3 події злочину, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2011 року був скасований, а справа повернута на новий судовий розгляд.(т. 1, а.с.222-226; 249-251).

В цьому судовому засіданні, підсудна ОСОБА_3 вину в інкримінованому злочині визнала повністю, визнала факт порушення законодавства про працю, наслідки якого були нею усунуті, зараз всі наймані працівники оформлені згідно діючого законодавства, щиро розкаюється у вчиненому.

В стадії судового слідства, після допиту свідків і дослідження матеріалів кримінальної справи підсудна ОСОБА_3 заявила клопотання про можливість звільнення її від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям відповідно до ст.45 КК України та ст.7-2 КПК України, надала при цьому письмову заяву в якій вказала, що вона вину в інкримінованому злочині визнає повністю, щиро розкаюється, до кримінальної відповідальності притягається вперше, порушення трудового законодавства усунуті наслідки такого звільнення їй зрозумілі. Вказану заяву підтримав захисник ОСОБА_5

Прокурор вважав за можливе задоволити заявлене клопотання підсудної ОСОБА_3, оскільки вона вину визнала, розкаялася у вчиненому, інкримінований їй злочин невеликої тяжкості, усунула порушення трудового законодавства.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в судовому засіданні вказали, що не заперечують проти звільнення підсудної від кримінальної відповідальності, претензій до неї не мають, з ними вона розрахувалася і на даний час вони продовжують працювати на техстанції, згідно укладеного трудового договору.

Вислухавши думку прокурора, потерпілих, підсудну, яка просить звільнити її від кримінальної відповідальності в звязку з дійовим каяттям суд приходить висновку, що клопотання підсудної підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю.

Злочин, який інкримінується підсудній ОСОБА_3, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

За наведених обставин, приймаючи до уваги, що підсудна ОСОБА_3 вчинила злочин невеликої тяжкості вперше, щиро розкаялася, усунула заподіяну шкоду, заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям і що наслідки такого звільнення їй роз'яснені і зрозумілі, суд вважає за можливе звільнити її від кримінальної відповідальності за ст. 172ч. 1 КК України.

Цивільний позов в справі не заявлявся, речових доказів немає.

Керуючись ст.ст. 7-2; 273; 282 КПК України та відповідно до ст.45 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої сі.172 ч.І КК України у звязку з дійовим каяттям, провадження по кримінальній справі закрити.

Обрану органом досудового слідства міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 підписку про невиїзд з постійного місця проживання скасувати з часу набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом 7-ми діб з дня її винесення до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд.

Суддя М. Д. Рабець