ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-62

2007року

10
жовтня 2007 року Вільшанський
районний суд

Кіровоградської
області

в
складі: головуючого судді: - Савченко
С. О.

при
секретарі: - Лалаян А.С

з участю
прокурора: - Романескула С. М.

захисника - ОСОБА_8

представника
служби в справах неповнолітніх - Легкої Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт.
Вільшанці кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1народження , уродженця с Новосилівка Березівського району Одеської області, українця,
громадянина України з освітою неповною середньою, непрацюючого,
неодруженого,
невійськовозобов»язаного, жителя
АДРЕСА_1судимого Вільшанським райсудом 7 листопада 2006 року за ст.
186ч.1, 75, 76 КК України до 1
року позбавлення волі, від відбування
покарання звільненого з іспитовим строком один рік - за ст.
ст. 162ч.2, 355ч.2 КК України,

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного
сп»яніння, близько 1 години 12 червня
2007 року за попередньою змовою з ОСОБА_2,
незаконно проник в житловий будинок потерпілого ОСОБА_3, який знаходиться в с. Дорожинці
Вільшанського району, в будинку разом з ОСОБА_2примусили потерпілого віддати
мобільний телефон вартістю 379 грн, який
нібито потерпілий викрав в співмешканки ОСОБА_4

Підсудний винним
себе визнав повністю, суду пояснив, що біля півночі 11 червня 2007 року разом з
ОСОБА_2та ОСОБА_4 він поїхав в с
Дорожнику Вільшанського району за пропозицією ОСОБА_2, який повідомив, що ОСОБА_3 викрав в його дружини мобільний
телефон і цей телефон потрібно забрати. Після приїзду в село Дорожнику вони
вияснили в людей місце проживання ОСОБА_3 і біля 1 години зайшли в двір до
нього. ОСОБА_2 вибив вхідні двері, вони
зайшли в веранду і біля кухні побачили ОСОБА_3,
якого ОСОБА_2 підштовхнув до кімнати і там почав вимагати телефон.
ОСОБА_3 говорив , що телефон не
брав, але вони вимагали телефон і
ОСОБА_3 віддав свій телефон. ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 сімкартку, а телефон забрав.

Винність
підсудного крім його пояснень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні
слідуючими доказами :

Потерпілий суду
показав, що біля 1 години ночі 12 червня 2007 року він почув

сильний стукіт в
двері. Засвітивши світло, почав
одягатися в кухні свого будинку, в чей час вхідні двері будинку
не видержали і відчинились . До кухні зайшов ОСОБА_2 з ОСОБА_1. ОСОБА_2 в грубій формі почав вимагати його
телефон який він нібито викрав в лікарні в співмешканки ОСОБА_2. Він пояснював
що телефон не крав, а тому його не може
повернути, але ОСОБА_2 продовжував
вимагати мобілку, ОСОБА_1 погрожував
застосувати до нього кип»ятильник, він
злякавсь і запропонував забрати його мобільний телефон. ОСОБА_2 з ліжка забрав
телефон , сімкартку витягну і віддав
йому. Ні підсудний ні ОСОБА_2 крім телефона
в будинку нічого не шукали , ніяких
речей не перекидали. Його не били,
тільки ОСОБА_2, підштовхнув його
з кухні в кімнату . Всі збитки йому відшкодовані.

Свідок
ОСОБА_4 підтвердила суду , що в неї на роботі в лікарні хтось викрав
телефон , про що вона повідомила
співмешканця ОСОБА_2.

11
.06.2007 року пізнім вечором вона ,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їздили в с
Дорожника до ОСОБА_3, в будинок
заходили ОСОБА_2 та ОСОБА_1, чула
розмови в підвищених тонах з приводу мобільного телефону .

Свідок
ОСОБА_6 показав
суду , що 11 06.2007 року близько
23год.30хв. Разом з ОСОБА_7 знаходились разом в будинку останнього, до них зайшли два чоловіки , які цікавились місцем проживання ОСОБА_3
, а десь через годину до них прибіг
ОСОБА_3 і розповів, що двоє чоловіків вибили двері його будинку , зайшли до
нього і забрали мобільний телефон.

Аналогічні
показання свідка ОСОБА_7 .

Речовий
доказ - мобільний телефон, який було вилучено в ОСОБА_2 та який опізнав
ОСОБА_3, також підтверджує винність
підсудного (а. с. 28-29).

Вартість
телефону становить 379 грн що підтверджує висновок товарозначої експертизи (а.
с. 19).

Аналізуючи
та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що підсудний вчинив незаконне проникнення до
житла ОСОБА_3 без застосування насильства ,
а тому його дії в цій частині повинні кваліфікуватися за ч.1 ст.
162 КК України . Кваліфікація цих дій за ч.2 ст.162 КК України за
ознакою застосування фізичного насильства до потерпілого не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні. Як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 зайшли в будинок
до потерпілого без присутності потерпілого ,
якого зустріли уже в кухні ,
пройшовши перед цим приміщення веранди,
а тому не могли застосувати фізичного насильства до ОСОБА_3 при
проникненні в будинок.

Примушування
ОСОБА_2та ОСОБА_1 повернути нібито викрадений ОСОБА_3 мобільний телефон суд
розцінює як примушування до виконання цивільних правових зобов»язань за
попередньою змовою групою осіб з застосуванням насильства , яке не було небезпечне для життя і здоров»я
потерпілого, що підтверджується судово -
медичним висновком про наявність на тілі потерпілого тілесних ушкоджень (
а.с. 20). Не зважаючи на те , що між
підсудним та потерпілим і ОСОБА_2не було укладено жодних угод, договорів, з суб»ективної сторони умисел
підсудного був направлений на відшкодування спричинених співмешканці ОСОБА_2
матеріальних збитків , які, на думку ОСОБА_1а, спричинив ОСОБА_3 крадіжкою мобільного
телефону і саме з спричинення матеріальних збитків виникали зобов»язання по їх
відшкодуванню , а тому дії ОСОБА_1а в
будинку потерпілого необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст.
355 КК України.

Призначаючи
покарання підсудному суд враховує :

Ступінь
тяжкості вчинених підсудним злочинів - відповідно вимогам с 12 КК України
злочин, передбачений з ч. 1 ст. 162
КК України відноситься до невеликої тяжкості,
а ч. 2 ст 355 КК України - до середньої тяжкості;

Обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в
стані алкогольного сп»яніння;

Обставини
які пом»якшують покарання - вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття в скоєному, тяжких наслідків від злочину не настало ;

Особа підсудного
- неповнолітній виховувася біля бабусі ,
мати померла, батько

часто виїзджає на заробітки в міста України . Характеризується
посередньо і вчинив злочин в період іспитового строку , що свідчить про настання ОСОБА_1а на шлях
виправлення .

Зважаючи
на всі обставини справи та особу винного суд приходить до висновку, що підсудному необхідно обрати міру покарання
у вигляді позбавлення волі за ст. 355
ч.2 КК України , а за ст.162 ч.1 КК України - штраф .

Враховуючи
декілька наявних пом»якшуючих покарання обставин суд вважає за можливе
застосувати до підсудного с
69 КК України обравши йому покарання нижче нижчої межі передбаченої
санкціями ч.1 ст.162 та ч.2 ст.355 КК України .

Керуючись ст.
323 - 324 КПК України , суд

засудив:

ОСОБА_1визнати
винним та призначити покарання :

за ч.
1 ст.
162 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України - штраф в сумі
510 грн.,

за ч. 2
ст.355 КК України з застосування
ст. 69 КК України 2 роки
позбавлення волі

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів
остаточним покарання вважати 2 роки позбавлення волі та штраф 510 грн .

Відповідно ст. 71
КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати
покарання за вироком Вільшанського райсуду
від 7 листопада 2006 року , за яким ОСОБА_1 засуджений за ч. 1 ст.
186 КК України до 1 року позбавлення волі і остаточним покаранням
ОСОБА_1у вважати 2 роки 1 місяць позбавлення волі, покарання в вигляді штрафу
510 грн виконувати самостійно.

Строк покарання
рахувати з 22 серпня 2007 року .

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню-тримання
під вартою .

Вирок може бути
оскаржений в Кіровоградський апеляційний суд через Вільшанський райсуд на протязі 15
діб з моменту його проголошення, а
засудженим в тому ж порядку і тойже термін з дня отримання копію вироку.