У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кравченка К.Т.., Заголдного В В.

за участю прокурора

Сушко Т.М.

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 11 січня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2 і ОСОБА_3

. на
вирок апеляційного суду Вінницької області від 21 серпня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
м. Херсона, громадянина
України, не судимого,

засуджено:

за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що належить йому на праві власності;

за ч. 4 ст. 187 КК України на 12 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, що належить
йому на праві власності;

за ч. 1 ст. 263 КК України - 5 років
позбавлення волі; за ч. З ст. 289 КК України на 13 років позбавлення волі з
конфіскацією майна, що належить йому на праві власності;

за ст. 15-357 ч. З КК України на 3 роки обмеження
волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1 визначено 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 22190 грн. матеріальної і 100000
грн. моральної шкоди і судові витрати в сумі 4125

грн. 91
коп. на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центра при УМВС
України у Вінницькій області за проведення
експертиз.

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
слідуючих злочинів.

Восени 2005 року ОСОБА_1 розробив план,
протиправного заволодіння чужим транспортним засобом - автомобілем з подальшою
його реалізацією та отриманням грошових коштів.

Готуючись до вчинення злочинів, ОСОБА_1 звернувся до
особи, матеріали справи відносно якої виділені в
окреме провадження, з проханням допомогти придбати вогнепальну зброю та
боєприпаси до неї. 9 грудня 2005 року
ОСОБА_1 передав цій особі 1100
доларів США для незаконного придбання вогнепальної зброї та боєприпасів до
неї. Через незначний проміжок часу ця особа за місцем проживання ОСОБА_1 в
АДРЕСА_1 передала засудженому
пістолет-кулемет №НОМЕР_1 та 50 набоїв до нього, калібру 7,65 мм..

24 грудня 2005 року ОСОБА_1 біля 2 год. з метою
незаконного заволодіння автомобілем
прибув до м. Вінниці з м. Херсону на власному автомобілі. Із собою ОСОБА_1 мав придбаний ним пістолет-кулемет та набої до нього.

Залишивши свій автомобіль на стоянці біля
залізничного вокзалу, ОСОБА_1 на таксі поїхав
на автомобільний ринок, який знаходиться в с. Лука-Мелешківська Вінницького району по вул. Тиврівське шосе, 2.

Дочекавшись
світлої пори доби, ОСОБА_1 попрямував дивитися запропоновані для продажу автомобілі і звернув увагу на ОСОБА_5,
який продавав автомобіль «Ауді А4».

Підійшовши до продавця, ОСОБА_1 запитав ціну автомобіля «Ауді А4» і почав з
ним торгуватись, створюючи уяву, що бажає придбати автомобіль. Після чого вони
домовились з ОСОБА_5 зустрітись коли
авторинок буде завершувати свою роботу.

Приблизно о 10.50 год. цього ж дня ОСОБА_1
повернувся на ринок. Знаходя­чись на ринку,
ОСОБА_1 привів пістолет-кулемет у бойову
готовність і утримував його за
поясом в положенні, зручному для швидкого використання.

Підійшовши до ОСОБА_5 повторно, ОСОБА_1 домовився з
продавцем про продаж автомобіля за 10000 доларів
США, що станом на 24 грудня 2005 року становило 50500 гривень.

Ввівши ОСОБА_5 в оману щодо купівлі автомобіля «Ауді А4», ОСОБА_1
запропонував перевірити технічну справність автомобіля, маючи намір виїхати з
ОСОБА_5 у безлюдне місце, щоб уникнути можливих перешкод у реалізації своїх
злочинних намірів.

Виїхавши з території автомобільного ринку, ОСОБА_1
та ОСОБА_5 на автомобілі «Ауді А4»,
повернули в напрямку м. Вінниці.

По дорозі ОСОБА_5 з власної ініціативи зупинив автомобіль і вийшов з нього, щоб оббити очисники
вітрового скла від льоду. Скориставшись цим
моментом, ОСОБА_1 дістав пістолет-кулемет, який перебував у бойовій
готовності і коли ОСОБА_5 сів у автомобіль, навів зброю на потерпілого, наказав йому не робити різких рухів, повідомив, що
має намір заволодіти автомобілем, а ОСОБА_5 прив'яже до дерева, а потім
зателефонує його родичам, щоб вони його забра­ли.

Вийшовши з машини і попрямувавши в напрямку лісосмуги, ОСОБА_5 побіг.
ОСОБА_1, діючи з корисливим мотивом, бажаючи досягти до себе матеріальної
вигоди - заволодіння автомобілем ОСОБА_5 та
документами на нього, побіг за ОСОБА_5, при цьому зняв пістолет-кулемет
із запобіжника. Наздоганяючи потерпілого, ОСОБА_1 зробив попереджувальні постріли у повітря і, переконавшись, що зброя
перебуває у бойовій готовності та
поставлена в режим автоматичного ведення вогню, наздогнав ОСОБА_5, збив
його з ніг і вистрелив у голову, натиснувши на спусковий гачок. В результаті
натискання на спусковий гачок відбулось два постріли.

ОСОБА_5 в результаті вогнепальних кульових проникаючих поранень помер
на місці.

Продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, ОСОБА_1 незаконно заволодів
автомобілем «Ауді А4», належним ОСОБА_5. Оскільки для подальшої реалізації
автомобіля були необхідні документи на нього, ОСОБА_1 повернувся до тіла
ОСОБА_5, перевірив вміст кишень одягу, але
документів не виявив.

25 грудня 2005 р. ОСОБА_1 прибув у м. Хмільницький, де вирішив продати автомобіль «Ауді А4». Придбавши газету з
оголошеннями, по телефону подзвонив особі, яка дала оголошення про придбання автомобіля.

Зустрівшись з ОСОБА_6, ОСОБА_1 пояснив останньому, що в нього вкрадені всі
документи на автомобіль і поновити їх в даний час він не може.

Після даної розмови ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_1 поїхати до свого родича
ОСОБА_7, щоб порадитись з ним щодо купівлі автомобілю.

В квартирі ОСОБА_7 засуджений також повідомив про
крадіжку в нього документів.

Оскільки ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_7 не погодились
купляти автомобіль «Ауді» без документів за 3000 доларів США, то ОСОБА_1
погодився продати його за 850 доларів США.

Отримавши 850 доларів США, що відповідно офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 25
грудня 2005 року складало 4292,5 гривень, ОСОБА_1 передав ключі від автомобіля ОСОБА_6.

На даний вирок подані касаційні скарги.

Адвокат ОСОБА_2, діючий в інтересах потерпілої ОСОБА_4 просить вирок щодо
ОСОБА_1 скасувати у зв'язку із м'якістю призначеної міри покарання.

Адвокат ОСОБА_3 вказує, що по справі не доведено, що ОСОБА_1 мав намір
вбивати потерпілого, не враховано, що засуджений добровільно видав зброю. Також
на думку адвоката, не доведено, що засуджений вчинив розбійний напад. У зв'язку
з цим, адвокат просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати а справу направити на новий
судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_1 також вважає, що вирок суду є необґрунтованим. Зокрема
засуджений стверджує, що не мав наміру вбивати і вчиняти розбійний напад на
потерпілого, постріли вчинив по необережності, зброю видав добровільно. За
таких підстав засуджений просить вирок щодо нього скасувати а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1, міркування прокурора про необхідність скасування
вироку в частині засудження ОСОБА_1 за ст.187 ч.4 КК України, виключення кваліфікуючої
ознаки ч.3 ст.289 КК України а в решті залишити вирок без зміни, обговоривши доводи
скарг, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити скарги засудженого і його
захисника, а скаргу представника потерпілих - залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_1 в умисному вбивстві
з корисливих мотивів, заволодіти автомобілем, незаконному володінні зброєю і
намаганні заволодіти документами
є обґрунтованими.

Доводи захисника ОСОБА_3 і
засудженого про невідповідність висновків суду зібраним по справі доказам та доводи
засудженого і його захисника про відсутність умислу на вбивство потерпілого не
відповідають фактичним обставинам справи,
ґрунтуються на припущеннях і тому є безпідставними.

Викладені у вироку обвинувачення засудженого відповідає
фактичним обставинам справи і підтверджено
дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку
доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так суд ретельно перевірив доводи
ОСОБА_1, аналогічні викладеним у скаргах про те, що він не мав наміру вбивати потерпілого
і що постріл вчинив
при падінні і навів у вироку мотиви визнання цих доводів безпідставними, які були спрямовані
на ухилення від відповідальності за більш тяжкий злочин.

Мотивуючи висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні умисного вбивства потерпілого з
корисливих мотивів, суд обґрунтовано послався на показання засудженого
який у ході досудового слідства в присутності захисника
зізнався в умисному вбивстві потерпілого і неодноразово стверджував, в тому числі при відтворенні
обстановки і обставин події, що він
купив пістолет - кулемет, з яким поїхав у Вінницю на авторинок. Там з потерпілим домовився про придбання автомобіля, на
якому виїхали на об'їзну дорогу, де він, погрожуючи пістолетом, який привів в
бойову готовність, вивів потерпілого в лісосмугу. Коли потерпілий почав
від нього тікати він зняв запобіжник, зробив
постріли у напрямку потерпілого і таким чином вбив потерпілого. Документів на автомобіль він не знайшов, тому вирішив
продати цей автомобіль на запчастини.
Приїхавши у м. Хмільницький, він по об'яві знайшов особу, яка погодилась придбати
автомобіль «Ауді А-4» на запчастини за 850 доларів США.

Відповідно до висновку
судово-медичної експертизи смерть потерпілого ОСОБА_5 настала від вогнепальних проникаючих
кульових поранень голови з
руйнуванням речовини головного мозку.

З висновків
судово-балістичних експертиз слідує, що кулі, вилучені з тіла потерпілого, стріляні з
наданого на експертизу пістолета, для здійснення пострілу з якого необхідно прикласти зусилля на спусковий
гачок. Судово-криміналістичною експертизою встановлена наявність на одязі
потерпілого вхідних наскрізних вогнепальних кульових пошкоджень.

Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_6
підтвердили факт придбання останнім у засудженого, якого вони впізнали по фотографіях, автомобіля «Ауді А4».

Посилання на те, що ОСОБА_1 добровільно видав
зброю, не відповідає дійсності тому що це було зроблено вже в той час, коли
засуджений фактично був викритий у вчиненні злочинів, вказаних у вироку.

Отже наведені у вироку
докази узгоджуються між собою,
відповідають фактичним обставинам справи і обґрунтовано покладені в основу вироку.

Дії ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 263 ч. 3 та 15, 357 ч. З КК України.

Разом з тим, через
невідповідність формулювання обвинувачення кваліфікації судом злочинні дії
засудженого, за ст. 187 ч. 4 КК України засудження ОСОБА_1 колегія суддів вважає за
необхідне скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Колегія суддів зробила
такий висновок щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. 334 КПК України, відповідно до якої мотивувальна частина обвинувального вироку повинна
містити формулювання обвинувачення,
визнаного судом доведеним, з значенням місця, часу, способу вчинення та
наслідки злочину, форми вини і мотивів злочину.

Зміст вироку вказує на
те, що суд належним чином не сформулював обвинувачення за ст. 187 ч. 4 КК
України.

При цьому колегія суддів також виходить з того, що
кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 289 КК України
є незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, тобто ці дії фактично
охоплюються диспозицією вказаного закону.

Разом з тим, колегія
судів вважає за необхідне виключити з вироку кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст.289 КК
України заподіяння великої матеріальної
шкоди, тому, що транспортний засіб не зазнав ніяких ушкоджень унаслідок
незаконного заволодіння і його технічний стан не погіршився.

Міра покарання засудженому обрана у
відповідності до вимог ст. 65 КК України, з
врахуванням ступеня тяжкості вчиненого, даних про його особу, обставин, що
пом'якшують покарання.

Підстав до пом'якшення
призначеного судом покарання, відповідно і до задоволення касаційної скарги представника потерпілої
судова колегія не знайшла.

Процесуальних порушень,
які тягнуть зміну або скасування вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396
КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу представника потерпілих
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Касаційні скарги
засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_3.
задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Вінницької області
від 21 серпня 2006 року в частині засудження ОСОБА_1 за ст. 187 ч. 4 КК України
скасувати, справу в цій частині на підставі
ст. 6 п. 2 КПК України провадженням закрити.

Виключити кваліфікуючу
ознаку ч. 3 ст. 289 КК України заподіяння великої матеріальної шкоди.

В решті вирок щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

Коновалов В.М.
Кравченко К.Т.
Заголдний В.В.