Справа № 372/692/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/600/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 15.06.2015

ВИРОК
Іменем України

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

представників цивільного позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8

секретаря судових засідань ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 10 квітня 2014 року, за апеляційними скаргами представників цивільного позивача Повного товариства «Діла Ломбард» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Ржищів, Кагарлицького району, Київської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України та призначено їй покарання: за ч.3 ст.191 КК України у виді обмеження волі строком на чотири роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на два роки; за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на три роки; остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі статей 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на чотири роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями строком на два роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю два роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватою у привласненні майна, яке було їй ввірено та перебувало у її віданні, вчиненому повторно, а також у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою подальшого використання, вчиненому повторно, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , перебуваючи у трудових відносинах з Повним товариством «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 », розташованого за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Миру, 9, офіс 181-А (далі Товариство) та обіймаючи посаду товарознавця-контролера Української філії №5, будучи матеріально відповідальною особою, відповідно до укладеного з нею договору про повну матеріальну відповідальність від 01 травня 2013 року, у період часу з 12 серпня 2013 року по 19 лютого 2014 року, вчинила підроблення офіційних документів, а саме договорів фінансового кредиту під заставу цінностей та специфікацій до них, власноручно виконуючи підписи від імені клієнтів і на підставі зазначених підроблених документів отримувала кошти Товариства, які в подальшому привласнювала та витрачала на власні потреби.

Так, ОСОБА_6 , в період з 11 липня 2013 року по 30 липня 2013 року з метою привласнення грошових коштів Товариства підробила два договори про надання фінансового кредиту під заставу цінностей з ОСОБА_11 на загальну суму 1074 гривні. Отримавши зазначену суму для розрахунку з клієнтом Товариства, ОСОБА_6 кошти привласнила, витративши на свої потреби.

Аналогічним способом ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, в період з серпня 2013 року по лютий 2014 року, підробила договори фінансового кредиту з громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_20 , , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , привласнивши кошти на загальну суму 184 709 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи як представники цивільного позивача та юридичної особи потерпілого, подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання без застосування статті 75 КК України, а також задовольнити позовні вимоги Повного товариства «Діла Ломбард» (далі Товариства) в повному обсязі, стягнувши з обвинуваченої кошти в сумі 595 431, 52 гривні. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм права при вирішенні цивільного позову Товариства. Зокрема, зазначають, що суд не взяв до уваги Постанову Кабінету Міністрів України №116 від 22 січня 1996 року, якою затверджений Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, що призвело до неправильного встановлення збитків, спричинених обвинуваченою ОСОБА_6 в результаті її злочинних дій та безпідставного, на думку апелянтів, незадоволення цивільного позову в повному обсязі заявлених вимог.

Крім того, представники Товариства в своїй апеляційній скарзі зазначають про невідповідність призначеного судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, яке на їх думку, не відповідає тяжкості скоєних нею злочинів та особі обвинуваченої. На думку апелянтів, суд необґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій наявність у ОСОБА_6 повнолітньої дитини, посередню характеристику за місцем проживання та її непрацевлаштування, та безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої - вчинення злочину повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників цивільного позивача, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченої, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представників цивільного позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у привласненні чужого майна, яке було їй ввірено та перебувало у її віданні, вчиненому повторно, а також у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою подальшого використання, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які не оспорювались також і обвинуваченою та досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому згідно ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом цивільного позову Повного товариства «Діла Ломбард» (далі Товариства) є неспроможними. Суд першої інстанції належним чином дослідив всі докази на підтвердження позовних вимог юридичної особи потерпілого і дав їм належну оцінку, зокрема, судом досліджено та взято до уваги відомості, що містяться у висновку експерта №254 Т від 07.11.2014 (т.2, а.с. 193-201) та інші докази.

Посилання апелянтів на неврахування судом при визначенні суми матеріальних збитків, спричинених діями ОСОБА_6 постанови Кабінету Міністрів України №116 від 22 січня 1996 року, не ґрунтується на вимогах закону, так як положення даного нормативного акту застосовуються лише при визначенні розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення чи псування матеріальних цінностей. Як слідує з фактичних обставин провадження, встановлених судом, які учасниками судового провадження не оспорювалися в суді першої інстанції, ОСОБА_6 привласнила грошові кошти ПТ «Діла Ломбард», які їй видавались на підставі підроблених нею ж договорів фінансового кредитування під заставу цінностей, при цьому самі цінності під заставу не надходили. За таких обставин до відшкодування підлягає саме розмір коштів, безпосередньо привласнених обвинуваченою. Сума даних коштів визначена висновком експерта і становить 185 196 гривень. Між тим, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_6 на користь Повного товариства «Діла Ломбард» 184 709 гривень, тобто суму збитків, яка зазначена в обвинуваченні, що є невірним, так як стягнення збільшеної суми збитків при розгляді цивільного позову, якщо це не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої не є порушенням статті 337 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року на підставі п.3 ч.1 ст.408 КПК України та збільшити суму, яка підлягає стягненню, оскільки таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, стягнувши з ОСОБА_6 на користь Повного товариства «Діла Ломбард» в якості відшкодування завданої вчиненими нею злочинами шкоди в розмірі 185 196 гривень.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги представників юридичної особи - потерпілого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.3 ст.358 КК України, які згідно статті 12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості відповідно, згідно статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття обвинуваченої, обставин, які б обтяжували покарання, судом першої інстанції не встановлено. Також, при постановленні вироку судом першої інстанції враховано дані щодо особи ОСОБА_6 , зокрема наявність міцних соціальних зв`язків, повнолітньої дитини, відсутність судимостей у минулому, посередню характеристику з місця проживання та позитивну характеристику з колишнього місця роботи.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції основне покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі та додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із розпорядженням товарно-матеріальними цінностями, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Разом з тим, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представників юридичної особи потерпілого щодо безпідставності звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі на підставі статті 75 КК України. Звільняючи обвинувачену від відбування призначеного основного покарання суд першої інстанції не навів переконливих доводів на підтвердження свого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання. При цьому, судом першої інстанції під час ухвалення вироку не було враховано того факту, що обвинувачена ОСОБА_6 за відносно невеликий проміжок часу (з липня 2013 року по лютий 2014 року) вчинила більш ніж сто епізодів злочинних дій, спрямованих на привласнення чужого майна, заходи для добровільного відшкодування заподіяної майнової шкоди не вчиняла, не працює. Також, судом першої інстанції під час звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від відбування покарання не враховано думку представників юридичної особи потерпілого щодо необхідності ізоляції обвинуваченої від суспільства.

Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від призначеного судом першої інстанції основного покарання з випробуванням, а тому вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням свого вироку відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та зміни оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільного позову повного товариства «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 ».
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 скасувати в частині звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та вважати її засудженою до покарання, визначеного судом першої інстанції.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду щодо стягнення із ОСОБА_6 на користь повного товариства «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 », відшкодування матеріальної шкоди в сумі 184 709 гривень та вказівку суду щодо стягнення із ОСОБА_6 судового збору на користь держави в розмірі 1 847 гривень 09 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь повного товариства «Діла Ломбард Діасамідзе Давід Шукрієвич та ОСОБА_10 » 185 196 (сто вісімдесят п`ять тисяч сто дев`яносто шість) гривень в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 1 851 гривню 96 копійок.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Судді:
________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4