Справа № 11а- 2339
Головуючий у першій інстанції - Котович О.Л.
Доповідач - Стрижко С. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007
року колегія суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва у кримінальних справах у складі:

Головуючого
судді - Бєлан Н.О., суддів - Стрижко С. І., Балацької Г.О., за участю прокурора - Мінакової Г.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні: в м. Києві кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок, на вирок
Деснянського районного суду м. Києва від
05 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженку м.
Коростеня Житомирської області,
громадянку України, без
освіти, працюючу прибиральницею в ТОВ
«Трипс-Плюс», проживаючу та зареєстровану за
адресою: АДРЕСА_1, не
судиму в силу ст.
89 КК України, -- засуджено за
ч.1 ст.
307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.
75, 76 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання, якщо
вона протягом іспитового строку - 1 року не вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця
проживання, роботи, періодично
з'являтися для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої міліції.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця м.
Узургете Грузії, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, судимого:

11
червня 1993 року вироком Мінського районного суду м. Києва за
ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 19 Жовтня 1994 року на підставі ст. 4
Указу Президента України «Про амністію» від 18 вересня 1994 року; 16 квітня
1998 року вироком Ватутінського районного суду м. Києва за
ст. 229-6 ч. 2, ст.
14 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі, на підставі п. «а» ст. 7
Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року невідбутий строк покарання
скорочено на 1/2, звільненого 25 квітня
1999 року по відбуттю покарання;

11
жовтня 1999 року Радянським районним судом м.
Києва за ст. 229-6 ч. 2 КК України 1960 року до 3 років 6
місяців позбавлення волі, на підставі п
«а» ст.
9 Закону України «Про амністію» від 16 липня 1999 року невідбутий строк
покарання скорочено на 1/2, звільненого
26 квітня 2001 року по відбуттю покарання;

24 червня 2004
року Косовським районним судом Чернігівської області за ст.
309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 14 квітня 2006 року по відбуттю
покарання, - засуджено за ст.
309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.

Згідно вироку
суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що
02 липня 2007 року приблизно о 18 год., перебуваючи по АДРЕСА_3,
незаконно збула ОСОБА_2 наркотичний засіб метадон, вагою 0, 6646г.

ОСОБА_2
за вироком суду визнаний винним в тому,
що 02 липня 2007 року біля 18 год., перебуваючи по АДРЕСА_3,
незаконно без мети збуту повторно придбав у ОСОБА_1 наркотичний засіб
метадон, вагою 0, 6646г.,
і незаконно зберігав при собі до затримання працівниками міліції.

В
апеляції прокурор, який затвердив
обвинувальний висновок, не оспорюючи
фактичних обставин справи і правильність кваліфікації дій засуджених, зазначаючи,
що суд безпідставно звільнив засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання
відповідно до ст. 75 КК України, оскільки вона як мати дитини, якій не виповнилось 7 років підлягає звільненню
від відбуття покарання на підставі
ст. 79 КК України, просить вирок суду змінити та звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі
ст. 79 КК України.

Вирок відносно
ОСОБА_2 ніким з учасників
судового процесу не оскаржується.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора про
обґрунтованість апеляції прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів уважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки
суду 1-ї інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у незаконному збуті
наркотичного засобу, про кваліфікацію
злочинних дій засудженої за ст. 307 ч. 1 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені представленими в справі,
дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх
сукупності, та у скарзі не оспорюються.

Міра
покарання ОСОБА_1 призначена з дотриманням вимог ст. 65
КК України, за своїм видом "та
розміром є справедливою, відповідає
тяжкості вчиненого і особі засудженої, є
необхідною для її виправлення і перевиховання.

При
призначенні ОСОБА_1 покарання, суд
обґрунтовано врахував особу засудженої,
її вік, позитивні
характеристики, наявність у неї на
утриманні неповнолітніх дітей, щире
каяття, а також відсутність по справі
обставин, що обтяжують покарання
засудженій, в зв'язку з чим дійшов
вірного висновку про можливість її звільнення від відбуття покарання у вигляді
позбавлення волі.

Разом з
тим, вирішуючи питання про звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання- з іспитовим строком, районний суд неправильно застосував
кримінальний закон, а саме ст. 75
КК України, оскільки засуджена є
спеціальним суб'єктом, тобто особою -
жінкою, яка має дитину, якій не виповнилось 7 років, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 194).

Відповідно
до вимог ст. 19 КК України у разі призначення судом
покарання у виді позбавлення волі жінкам,
які мають дітей віком до семи років,
крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п'яти років за тяжкі
і особливо тяжкі злочини, суд може
звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням
іспитового строку у межах строку, на
який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв'язку з
вагітністю, пологами і до досягнення
дитиною семирічного віку.

За таких
обставин, у разі прийняття рішення про
можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання, районний суд повинен був застосувати до
неї ст.
79 КК України.

А
тому, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а вирок зміні.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який затвердив обвинувальний
висновок, -ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок
Солом'янського районного суду м. Києва
від 05 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 в частині звільнення від відбуття
покарання з випробуванням відповідно до вимог
ст. 75 КК України -змінити.

Вважати
ОСОБА_1 засудженою за ст. 307 ч. 1 КК України до чотирьох років шести
місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з встановленням іспитового строку до досягнення дитиною
семирічного віку, а саме, до 07 березня 2008 року, поклавши на неї передбачені ст. 76
КК України обов'язки, саме повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
міліції.

В решті
вирок залишити без зміни.