У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому засіданні 23 жовтня 2008 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_1 на
вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 лютого
2007 року, яким засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

неодноразово
судимого, останнього разу -

29 листопада 2006
року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК

України на п'ять
років позбавлення волі,

за ч. 4 ст. 187 КК України на дев'ять років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, на підставі ч. 4 ст. 70
КК України за сукупністю злочинів остаточно йому призначено десять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_2. і ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4 5.000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,

установила:

Суд визнав ОСОБА_2
винуватим у тому, що 5 липня 2006 року він за попередньою змовою з ОСОБА_3 та
особою, матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження, всі у стані
сп'яніння біля будинку по вул. 50 років СРСР в Жовтневому районі м. Маріуполя вчинили
напад на ОСОБА_4., під час якого нанесли йому серію ударів кулаками і
дерев'яною палкою по голові, чим заподіяли тяжкі тілесні ушкодження (відкриту
черепно-мозкову травму, відкритий лінійний перелом зводу та основи черепа зі
здавлюванням головного мозку) та заволоділи майном потерпілого на суму 686 грн.
20 коп.

Ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 4 травня 2007 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено без
зміни.

У
касаційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_1просить скасувати ухвалу
апеляційного суду щодо ОСОБА_2., а кримінальну справу - направити на новий
апеляційний розгляд. Твердить, що будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2розбійного
нападу, а тим більше - перебування його у стані сп'яніння під час злочину, у
справі немає. На його думку, в основу вироку суд поклав неправдиві показання
самих засуджених, які на досудовому слідстві обмовили себе під психологічним
тиском працівників міліції. Зазначає, що суд апеляційної інстанції всупереч
вимогам ст. 377 КПК України не дав відповіді на доводи апеляцій.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_3., яким судові рішення не оскаржуються, і щодо якого
касаційне подання не принесено.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено, матеріалами справи доведена.

Сам ОСОБА_2 на досудовому
слідстві, розповідаючи про обставини вчинення розбійного нападу на ОСОБА_4.,
неодноразово твердив, що цей злочин вони вчинили разом ОСОБА_3 та іншою особою.
За його словами, він, будучи нетверезим, одразу погодився на пропозицію
співучасників вчинити напад на невідомого чоловіка. Потерпілого били утрьох
кулаками і палкою по голові, пояснював ОСОБА_2.

Засуджений ОСОБА_3 на
досудовому слідстві давав аналогічні показання, підтверджував, що розбійний
напад він вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_2 та іншою особою. Під час
відтворення обстановки і обставин події він показував і механізм нанесення
тілесних ушкоджень потерпілому.

Ці показання засуджених
узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_4., який твердив, що тієї ночі
його наздогнали троє, збили з ніг, нанесли серію ударів по голові, від чого він
втратив свідомість, а коли отямився, виявив пропажу мобільного телефону «Нокія
6030», грошей та іншого майна.

За словами свідка
ОСОБА_5., на початку липня 2006 року ОСОБА_3 подарував їй мобільний телефон
«Нокія 6030», який, як повідомив засуджений, він знайшов уночі по дорозі
додому.

За таких обставин,
ураховуючи показання свідків, дані висновків експертиз та протоколів огляду
місця події і речових доказів, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_2
за ч. 4 ст. 187 КК України.

Покарання ОСОБА_2у
призначене у відповідності з вимогами закону, воно є необхідним і достатнім для
його виправлення і попередження нових злочинів.

Будь-яких
даних про те, що досудове слідство чи судовий розгляд справи проведені з
порушенням вимог КПК України, у тому числі тих його норм, що забезпечують право
на захист, не встановлено.

Підстав
для призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Ураховуючи
наведене та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити
захиснику - адвокату ОСОБА_1. в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.