АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1456/15 Справа № 204/4198/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, в м. Дніпропетровську матеріали за поданням начальника Дніпропетровського СІЗО про застосування пільг згідно ст. 81 КК України щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою останнього на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 липня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського СІЗО про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 17 липня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На зазначену ухвалу засудженим подана апеляційна скарга та доповнення до неї, в яких останній, виходячи з їх змісту, просить скасувати оскаржувану ухвалу і застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Автор апеляції вказує на те, що ухвала суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального та кримінального - процесуального законів. Так ОСОБА_7 зазначає, що на момент розгляду подання Дніпропетровського СІЗО він відбув 2/3 призначеного йому судом покарання. За час знаходження в слідчому ізоляторі стягнення відсутні, має 2 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, позитивно характеризується. Отже, за переконанням автора апеляційної скарги, він довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятора про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції, прийшов до висновку, про те, що засуджений належним чином не довів своє виправлення.

Провадження № 11-кп/774/1456/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія cт. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив задовольнити скаргу.

На думку прокурора апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки наявні матеріали підтверджують факт недоведеності виправлення останнього.

Вислухавши учасників судового провадження, та його доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами за поданням про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з наявних матеріалів та постановленої ухвали, суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що відносно засудженого ОСОБА_7 наявні лише формально-юридичні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а саме фактичне відбуття останнім двох третин строку покарання, однак засуджений, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При цьому, суд об`єктивно зазначив в ухвалі на ті обставини, що ОСОБА_7 двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, а останній злочин вчинив в період іспитового строку.

Наявність двох заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що були оголошені засудженому 28 листопада 2014 року та 27 березня 2015 року/а.с. 3/, і на які звертає увагу останній в принесеній апеляції, не можуть слугувати безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Також, по даному провадженню відсутні дані в досліджених документах про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання беззаперечно виконував законні вказівки і розпорядження адміністрації СІЗО або про те, що на його поведінку орієнтуються інші особи, які відбувають покарання, в чому, на думку апеляційного суду, полягає прояв сумлінної поведінки засудженого.

Крім того, апеляційним судом при розгляді питання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 враховуються дані, що характеризують останнього, який протягом 2012-2013 р.р. двічі вчинив злочини проти власності, що свідчить про систематичність злочинних дій засудженого.

Враховуючи наведене, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 належним чином не довів своє виправлення, а тому об`єктивно відмовив в задоволенні подання начальника Дніпропетровського СІЗО про застосування пільг згідно ст. 81 КК України щодо ОСОБА_7 ..

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по цьому провадженню відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу, подану засудженим ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 липня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського СІЗО про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області