В И Р О К

іменем України

13.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської областів
складі:

головуючого судді
Гришка О.М.,

за участю секретаря
Жилко Я.А.,

за участю прокурора
Пастуха І.О., Безсмертного М.П.

захисника
ОСОБА_1

представника потерпілого
ОСОБА_2

цивільного відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження за
обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області, громадянина України, українця,
маючого повну загальну середню освіту,
працюючого водієм МКП «Символ», не
одруженого, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого в
силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України, -

встановив:

29.07.2013 року приблизно о 18 годині 40
хвилин водій ОСОБА_4 керуючи
автомобілем марки УАЗ 3163-034
реєстраційний номер НОМЕР_4, рухався по
вул. Київська в АДРЕСА_3 в напрямку м.
Боярка. Рухаючись у вказаному напрямку,
в районі перехрестя вулиць
Київська-Абрикосова, водій ОСОБА_4
проявив неуважність, не стежив за
дорожньою обстановкою та її зміною,
своєчасно не виявив небезпеку руху у
вигляді моторолера марки Viper ТХМ 150 А
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_5, який зупинився по
переду в попутному напрямку та
намагався виконати маневр повороту
ліворуч на вул. Абрикосова, як наслідок
не своєчасно застосував екстрене
гальмування, не дотримався безпечної
дистанції, в результаті чого скоїв
наїзд на вказаний моторолер під
керуванням ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди водій моторолера марки Viper ТХМ
150 А реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5
отримав тілесні ушкодження у вигляді:
компресійного перелому тіла 1-го
поперекового хребця, які згідно
висновку судово-медичної експертизи
275/Д від 22.10.2013 року відносяться до
категорії середнього ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень.

В даній дорожній обстановці, водій
ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.: 1.5 (Дії або
бездіяльність учасників дорожнього
руху та інших осіб не повинні
створювати небезпеку чи перешкоду для
руху, загрожувати життю або здоров'ю
громадян, завдати матеріальних
збитків); 2.3. «б» (Для забезпечення
безпеки дорожнього руху водій
зобов'язаний - бути уважним, стежити за
дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за
правильністю розміщення та кріплення
вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом на дорозі); 12.3 (у разі
виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до повної зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників об'їзду перешкоди);
13.1 (Водій залежно від швидкості руху,
дорожньої обстановки, особливостей
вантажу, що перевозиться, і стану
транспортного засобу повинен
дотримуватись безпечної дистанції та
безпечного інтервалу).

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 «б», 12.3 та
13.1 Правил дорожнього руху України
стало причиною та умовою виникнення і
настання даної дорожньо-транспортної
пригоди і знаходиться в прямому
причинному зв'язку з наслідками, які
наступили в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні
інкримінованого йому кримінальному
правопорушенні визнав та суду пояснив,
що станом на 29.07.2013 року він працював у
МКП «Символ», що в м. Вишневе по вул.
Чорновола Києво-Святошинського району
Київської області на посаді
водія-електролінійника. Під час
виконання трудових обов'язків, за ним
був закріплений автомобіль ВАЗ-2104
реєстраційний номер НОМЕР_5. Також
інколи він брав у робочих справах
автомобіль марки «УАЗ 3163-034»,
реєстраційний номер НОМЕР_4, який
належить керівнику вказаної
організації ОСОБА_3 В останній час
ОСОБА_3 дозволяв йому їздити на даному
автомобілі до дому та розвозити
бригаду працівників підприємства
після роботи по домівках. 29.07.2013 року у
вечірній період часу, після 18 години
він на автомобілі марки «УАЗ 3163-034»,
реєстраційний номер НОМЕР_4 розвозив по
домам працівників МКП «Символ»,
спочатку він відвіз бригадира ОСОБА_6,
який мешкає в АДРЕСА_3. Близько 18 години
40 хвилин він на вказаному автомобілі
рухався по вул. Київська в с. Тарасівка
зі сторони м. Вишневе в напрямку м.
Боярка. Крім нього в салоні автомобіля
знаходились ОСОБА_10, яка також
працювала в МКП «Символ» та сиділа на
передньому пасажирському сидінні,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходились на
задньому сидінні. На вулиці на той час
було світло, проїзна частина
освітлювалась природним освітленням,
погода була ясною та сонячною, дорожнє
покриття було чистим та сухим.
Швидкість автомобіля була близько 80
км/год та на даній ділянці дороги
мається по одній смузі для руху в
кожному напрямку. Коли він рухався у
вказаному напрямку, під'їжджаючи до
кінця населеного пункту села
Тарасівка, він побачив, як автомобіль,
котрий рухався попереду нього різко
почав пригальмовувати, та в подальшому
змістився праворуч до краю проїзної
частини. Він почав об'їжджати вказаний
автомобіль взявши вліво, його увага
була зосереджена на вказаному
автомобілі, коли він знову поглянув на
проїзну частину попереду себе, то на
відстані приблизно 20 метрів побачив
моторолер, котрий стояв посередині
проїзної частини з ввімкненим лівим
поворотним ліхтарем. Як він зрозумів
даний моторолер намагався виконати
маневр лівого повороту і саме тому
стояв посередині проїзної частини
вулиці Київська, паралельно до її меж.
Зрозумівши що зараз відбудеться наїзд
він застосував екстрене гальмування, і
не відпускав педаль гальм проте
уникнути наїзду так і не вдалось.
Контакт відбувся між передньою лівою
частиною переднього бамперу його
автомобіля та задньою частиною
моторолера. Від наїзду водій
моторолера втративши рівновагу впав на
проїзну частину. Після повної зупинки
автомобіля він вийшов з салону та хотів
допомогти піднятись водію моторолера,
але водій самостійно піднявся з
проїжджої частини. Після чого хтось
викликав швидку медичну допомогу від
якої водій моторолера відмовився та
працівників міліції. Весь час він
знаходився на місці пригоди та нікуди
не від'їжджав.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив,
що зробив належні висновки зі своєї
поведінки, просив його суворо не
карати, заявлений цивільний позов
визнав в повному обсязі та почав
відшкодовувати завдану матеріальну та
моральну шкоду, а саме в сумі 1500
гривень, в подальшому буде
відшкодовувати завдану ним шкоду
потерпілому.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_4
своєї вини у пред'явленому йому
обвинуваченні за ч. 1 ст. 286
Кримінального кодексу України (далі -
КК України) його вина підтверджується
доказами, які були досліджені в ході
судового розгляду, а саме:

- показами свідка ОСОБА_3, який будучи
допитаним в залі судового засідання
суду повідомив, що з 01.05.2012 року на його
підприємстві працював ОСОБА_4 на посаді
водія-електролінійника. Під час
виконання його службових обов'язків, за
ним був закріплений автомобіль ВАЗ-2104
реєстраційний номер НОМЕР_5. 29.07.2013 року
близько 19 години 20 хвилин до нього на
мобільний телефон зателефонував
ОСОБА_4 та сказав, що потрапив в ДТП в с.
Тарасівка, після чого він одразу
приїхав на місце пригоди. Приїхавши на
місце пригоди, а саме с. Тарасівка в
районі перехрестя вулиць
Київська-Абрикосова, він побачив свій
автомобіль УАЗ 3163-034, реєстраційний
номер НОМЕР_4, який стояв неподалік
вказаного перехрестя по середині
проїзної частини передом в напрямку м.
Боярка. Попереду автомобіля, на
відстані близько 2 метрів на проїзній
частині лежав моторолер. На місці
пригоди були присутні ОСОБА_4, водій
моторолера та інші невідомі йому особи,
працівників міліції на місці пригоди
ще не було. Коли він запитав у ОСОБА_4 що
трапилось, останній йому повідомив, що
під час руху в напрямку м. Боярка, перед
вказаним перехрестям, він об'їжджав
автомобіль марки ВАЗ, який зупинився
праворуч попереду нього, при цьому він
задивився на автомобіль та не помітив,
що попереду в попутному з ним напрямку,
перед перехрестям зупинився моторолер,
щоб повернути ліворуч в результаті
чого відбулось зіткнення. При огляді
автомобіля УАЗ 3163-034, реєстраційний
номер НОМЕР_4 він побачив пошкодження
переднього номерного знаку. Моторолер
мав пошкодження правої бокової
поверхні каркасу кузова та з баку
вилилось пальне. З водієм моторолера
він особисто не спілкувався. Оскільки
водії між собою не домовлялись то на
місце пригоди викликали працівників
ДАІ. Під час перебування на місці
пригоди, повз проїжджав автомобіль
швидкої медичної допомоги, яка
зупинилась та запитала чи потрібна
допомога. На що водій моторолера
повідомив, що не потрібна. Він
перебував на місці пригоди до моменту
завершення оформлення всіх
процесуальних документів після чого
його автомобіль УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4 забрали на
штраф майданчик в м. Вишневе. На даний
час ОСОБА_4 на роботі не з'являється,
причини неявки не повідомляє, тобто до
даного часу ОСОБА_4 офіційно рахується
робітником його підприємства та
трудова книжка ОСОБА_4 знаходиться на
МКП «Символ». Також зазначив, що ОСОБА_4
взяв автомобіль УАЗ без його дозволу в
не робочий час за вказаним автомобілем
він закріплений не був;

- показами представника потерпілого
ОСОБА_2, який будучи допитаним в залі
судового засідання пояснив, що на даний
час потерпілий ОСОБА_5 після
дорожньо-транспортної пригоди 29.07.2013
року отримав тілесні ушкодження у виді
компресійного перелому тіла LI хребця
та забійні садна правого ліктьового
суглобу в результаті чого не має
можливості самостійно рухатись та бути
присутнім в залі судового засідання.
Заявлений цивільний позов підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити,
щодо відшкодування обвинуваченим
завданої шкоди в сумі 1500 гривень
потерпілий йому не повідомляв та він не
може підтвердити даного факту;

- рапортом про виявлення кримінального
правопорушення слідчого СВ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області, старшого
лейтенанта міліції Слюти Д.М. від 30.07.2013
року, відповідно до якого в с. Тарасівка
Києво-Святошинського району Київської
області на перехресті вулиць Київська -
Абрикосова трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_4, котрий
рухаючись по вул. Київській зі сторони
м. Вишневого в напрямку м. Боярка скоїв
наїзд на моторолер марки Viper ТХМ 150 А
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, котрий
рухаючись по вул. Київська зі сторони м.
Вишневого в напрямку м. Боярка
зупинився, виконуючи маневр лівого
повороту, в результаті чого ОСОБА_5
отримав тілесні ушкодження, з приводу
котрих звернувся за медичною допомогою
до прийомного відділення БЦРЛ ( а.с. 37);

- протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
29.07.2013 року, відповідно до якого
оглянуто ділянку дороги в с. Тарасівка
на перехресті вулиць Київській та
Абрикосова, де відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіль марки УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4, який
направлений до штрафмайданчику в м.
Вишневому Києво-Святошинського району
Київської області, моторолер марки Viper
ТХМ 150 А реєстраційний номер НОМЕР_2,
який переданий власнику (а.с. 38-41);

- протоколом огляду технічного стану
автотранспорту від 29.07.2013 року,
відповідно до якого оглянуто
автомобіль марки УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4 на якому
мається пошкодження переднього
бамперу ( а.с. 46);

- актом № 706 огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу від
30.07.2013 року, відповідно до якого
оглянуто автомобіль марки УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4 на якому
мається деформація переднього лівого
крила, дрібні подряпини по бамперу
кузова та який переданий на тимчасове
зберігання ОСОБА_11. (а.с. 47);

- протоколом огляду технічного стану
автотранспорту від 29.07.2013 року,
відповідно до якого оглянуто моторолер
марки Viper ТХМ 150 А реєстраційний номер
НОМЕР_2 на якому маються пошкодження
правої та задньої сторони (а.с. 48);

- протоколом огляду речового доказу від
06.09.2013 року, відповідно до якого
оглянуто моторолер марки Viper ТХМ 150 А
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
знаходиться в гаражному приміщенні за
адресою: АДРЕСА_4, на якому маються
наступні пошкодження, а саме:
відсутність правого дзеркала заднього
виду, деформація заднього номерного
знаку, яка знаходиться на висоті 60х67 см
від сталої поверхні, заднього
пластикового кутка під заднім колесом,
розбите скло задньої бокової фари на
висоті 75х82 см, чисельні потертості
пластикової декоративної накладки та
поверхні вихлопної труби з правої
сторони (а.с. 72-80);

- протоколом огляду речового доказу від
06.09.2013 року, відповідно до якого
оглянуто автомобіль марки УАЗ 3163-034,
реєстраційний номер НОМЕР_4, на якому
маються наступні пошкодження, а саме:
деформації у вигляді прогнутості,
подряпин та здертості лако-фарбового
покриття переднього номерного знаку,
які розташовані на висоті 60х70 см від
сталої поверхні та починаються на
відстані 75 см від правого переднього
габариту автомобіля (а.с. 81-87);

- висновком експерта № 275/Д від 10.10.2013
року, відповідно до якого згідно
наданій медичній документації та
висновку консультанта рентгенолога
КОБ СМЕ у ОСОБА_5 мались компресійний
перелом тіла першого поперекового
хребця, садна правого ліктьового
суглобу. Описані тілесні ушкодження
утворились від дії тупих предметів
можливо в термін та за обставин
вказаних у постанові. Компресійний
перелом тіла першого поперекового
хребця відноситься до ушкоджень
середньої тяжкості, як такий, що
викликав довготривалий розлад
здоров'я. Садна відносяться до легких
тілесних ушкоджень ( а.с. 110-111).-

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд визнає, що
обвинувачений ОСОБА_4, свідок ОСОБА_3,
представник потерпілого ОСОБА_2 під час
розгляду справи в суді, давали
правдиві, послідовні, логічні покази,
які відповідають встановленим судом
фактичним обставинам справи.

Суд не приймає як доказ по
кримінальному провадженню висновок
експерта № 235/Д від 06.09.2013 року, оскільки
при його постановленні не були
враховані рентгенограми, які ОСОБА_5
були надані 07.10.2013 року і які були
враховані в висновку консультанта
рентгенолога № 793/33 від 21.10.2013 року щодо
наявності компресійного перелому тіла
першого поперекового хребця і в
подальшому в висновку експерта № 275/Д
від 10.10.2013 року, на підставі чого було
зроблено висновок, що згідно наданій
медичній документації та висновку
консультанта рентгенолога КОБ СМЕ у
ОСОБА_5 мались компресійний перелом
тіла першого поперекового хребця,
садна правого ліктьового суглобу.

Суд визнає, що вина обвинуваченого
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України доведена повністю, його дії
кваліфікуються судом як порушення
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинило заподіяння середнього
ступеню тяжкості тілесні ушкодження
потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_4, суд враховує, що злочин за ч. 1
ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК
України, відноситься до злочинів
невеликої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не
судимий на підставі ст. 89 КК України
(а.с. 120), негативних характеристик за
місцем проживання не має (а.с. 122), за
місцем роботи характеризується добре
(а.с. 124), на обліку у лікаря-психіатра та
у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 131).

Обставиною, що пом'якшує покарання,
відповідно до ст. 66 КК України, суд
визнає щире каяття в скоєному злочині,
що полягає у критичній оцінці
обвинуваченим своєї протиправної
поведінки, що характеризується щирим
осудом цієї поведінки, повним
визнанням своєї вини, висловленні жалю
з приводу вчиненого та готовності
нести покарання за вчинений злочин та
часткове відшкодування завданих
збитків.

Обставин, що обтяжують покарання,
відповідно до ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2003 року
за № 7 «Про практику призначення судами
кримінального покарання» суди при
призначенні покарання у кожному
випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину,
мають суворо дотримуватись вимог ст. 65
КК України стосовно загальних засад
призначення покарання, оскільки саме
через останні реалізуються принципи
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання.

У зв'язку з вищевикладеним, призначаючи
необхідне та достатнє покарання для
виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд вважає
за необхідне призначити покарання
ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді
обмеження волі в межах санкції
вказаної статті без позбавлення права
керувати транспортним засобом.

Враховуючи ставлення обвинуваченого
до вчиненого, його щире каяття,
часткове відшкодування завданої шкоди
потерпілому ОСОБА_5, суд приходить до
переконання про можливість
виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без
ізоляції від суспільства, тобто без
реального відбування покарання і на
підставі ст. 75 КК України звільняє його
від відбування остаточного покарання з
випробуванням.

При вирішенні питання щодо цивільного
позову потерпілого ОСОБА_5, до ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі 5 849, 34 гривень та
моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень
та накласти арешт на майно
відповідачів, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України
особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Враховуючи те, що в матеріалах
кримінального провадження наявні
підтвердження матеріальних збитків
понесених потерпілим ОСОБА_5 на
придбання ліків на суму 1849, 34 гривень,
суд задовольняє цивільний позов саме в
цій частині відшкодування
матеріальних збитків за цивільним
позовом потерпілого ОСОБА_5 та
враховує часткове відшкодуванням
заподіяної шкоди обвинуваченим ОСОБА_4
в сумі 1500 гривень.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини фізичної особи, яка її завдала,
якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння моральних чи фізичних
страждань, за яких обставин і якими
діями вони завдані, ступінь вини
заподіювача, яких моральних чи
фізичних страждань зазнав потерпілий,
в якій грошовій сумі він оцінює
пов'язані з ними втрати, та з чого при
цьому виходить, а також інші
обставини, які мають значення для
вирішення даного спору. Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи глибину моральних
страждань потерпілого ОСОБА_5 в зв'язку
з отриманням тілесних пошкоджень в
результаті ДТП, суд встановлює розмір
моральної шкоди в розмірі 30 тисяч грн.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України). Не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК. На особу,
яка перебувала в трудових відносинах
на підставі трудового договору
(контракту) і завдала шкоди життю чи
здоров'ю у зв'язку з використанням
транспортного засобу, що належить
роботодавцю, відповідальність за
завдання шкоди може бути покладена
лише за умови, якщо буде доведено, що
вона заволоділа транспортним засобом
неправомірно (частини третя і четверта
статті 1187 ЦК).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду від 23.12.2005 року № 14 «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також
адміністративні правопорушення на
транспорті» суб'єктом злочину,
передбаченого ст. 286 КК України,
визнають особу, яка керує транспортним
засобом, незалежно від того, чи має вона
на це право.

Оскільки в процесі розгляду
кримінального провадження було
встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4
працює в МКП «Символ»
водієм-електролінійником з 01.05.2012 року
та за ним закріплений автомобіль
ВАЗ-2104, реєстраційний номер НОМЕР_5,
автомобіль марки УАЗ 3163-034
реєстраційний номер НОМЕР_4 перебуває у
власності ОСОБА_3 та не перебуває на
балансі підприємства або в оренді МКП
«Символ», та вказаний автомобіль був
взятий ОСОБА_4 після робочого дня без
згоди власника, суд вважає вимоги
потерпілого ОСОБА_5 щодо стягнення з
власника транспортного засобу ОСОБА_3
заподіяної матеріальної шкоди не
обґрунтованими.

Суд відмовляє в задоволенні цивільного
позову ОСОБА_5 в частині накладення
арешту на майно відповідачів виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 171 КПК України
вартість майна, яке належить
арештувати з метою забезпечення
цивільного позову, повинна бути
співмірною із розміром шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням.

В процесі розгляду кримінального
провадження потерпілим ОСОБА_5 не було
надано перелік майна, що перебуває у
власності обвинуваченого ОСОБА_4 на яке
може бути накладено арешт та його
вартість.

Долю речових доказів по кримінальному
провадженні суд вирішує згідно з п.3 ч.9
ст. 100 Кримінального процесуального
кодексу України (далі - КПК України).

Судові витрати відповідно до ст.ст. 118,
124, 126 КПК України підлягають стягненню
з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_4, визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і
призначити йому покарання у виді
обмеження волі строком на 1 (один) рік
без позбавлення права керувати
транспортирними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_4 від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком 1
(один) рік.

Зобовязати ОСОБА_4 в період іспитового
строку повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому
ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4
рахувати з моменту проголошення
вироку.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_5 349 (триста сорок дев'ять)
гривень 34 коп. матеріальної шкоди та 30
000 (тридцять тисяч) гривень
відшкодування моральної шкоди в іншій
частині цивільного позову відмовити.

Речові докази по справі, а саме:

- Автомобіль марки УАЗ 3163-034
номерний знак НОМЕР_4 переданий на
тимчасове зберігання ОСОБА_11 (а.с. 47) -
повернути власнику ОСОБА_3;

- Моторолер марки Viper ТХМ 150 А
реєстраційний номер НОМЕР_2, переданий
під розписку ОСОБА_5 (а.с. 55) - залишити в
його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом 30 (тридцяти)
діб з часу його проголошення
прокурором, захисником, представником
потерпілого, потерпілим, обвинуваченим
з моменту його вручення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку,
копія вироку негайно після його
проголошення вручається прокурору,
захиснику, представнику потерпілого,
потерпілому, обвинуваченому.

Суддя
Гришко О.М.