Справа № 11- 837-2007 р . Головуючий у 1-й інстанції:
КК України Доповідач апел. інст. :
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Царюка
В.В.,

суддів Пісного
І.М. , Тимошевського В.П.,

за
участі прокурора Данчука
В.М. ,

засудженого ОСОБА_1

4 грудня
2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 та захисника
ОСОБА_8, на вирок Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 11 червня 2007 року,
яким

-
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця М. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм в ПП «ТФТ», проживаючого в АДРЕСА_1не судимого
відповідно ст. 89 КК України,

-
засуджено за ст. 121 ч.1 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування: -920 грн. матеріальної
шкоди і 7000 грн. моральної немайнової шкоди,
вчиненого злочином.

Згідно з
вироком, ОСОБА_1 , визнаний винним в тому, що 21 травня 2006 року, приблизно в 16-00 год.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в дворі АДРЕСА_2, в ході сварки з ОСОБА_2 ,
виниклої на грунті особистих

неприязнених
відносин, став приставати до останнього,
після чого, з метою причинения тілесних
ушкоджень, наніс ОСОБА_2 ,
удар ножом в область живота,
внаслідок чого причинив проникаюче ножове поранення брюшної порожнини з
багаточисельними ушкодженнями тонкого кишківника, ушкодженням великого сальника і брюшною кровотечею, які по ступеню тяжкості відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя.

Засуджений
ОСОБА_1 , в апеляції, просить вирок змінити і пом'якшити
покарання, обрати покарання не пов'язане
з позбавленням волі.

На думку
апелянта, досудове і судове слідство
було проведено односторонньо і неповно,
висновки суду викладені у вироку,
не відповідають обставинам справи,
через що суд не всебічно і не повно дослідив обставини справи, не дав правильну оцінку доказам по
справі, через що він вважає вирок
незаконним, необгрунтованим та
несправедливим.

Також
вважає, що висновки суду про те, що він вчинив злочин в стані алкогольного
сп'яніння нічим об'єктивно не підтверджені,
і спростовуються показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5і ОСОБА_6

На думку
апелянта, при призначенні покарання суд
не врахував обставин, які пом'якшують
покарання, його позитивні характеристики
з місця проживання та з місця роботи, що
у нього на утриманні дружина і двоє дітей,
що його молодший син часто хворіє.

Апелянт
вважає, що в судовому засіданні
18.01.2007 року, було порушено його
право на захист. 3тверджує, що суд не
дав належної оцінки його доводам, щодо
застосування у відношенні нього недозволених методів.

Проте, засуджений не оспорює той факт, що саме він наніс удар ножом потерпілому, але зазначає,
що в тій ситуації він сприйняв дії потерпілого , як такі що погрожували його життю і здоров'ю.

В
доповненні до апеляції, засуджений
ОСОБА_1 , посилається на те, що суд першої інстанції визнав винним у
вчиненні злочину передбаченого ч.1
ст. 121 КК України ОСОБА_1, не його - тобто іншу особу.

Захисник
ОСОБА_8, в апеляції, просить вирок суду у відношенні ОСОБА_1 змінити,
застосувати закон про менш тяжкий злочин. На думку захисника, вирок незаконний, необгрунтований, несправедливий і занадто суворий, вважає що в судовому засіданні не знайшов
свого підтвердження висновок суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1
ст. 121 КК України, на думку захисника, ОСОБА_1
перевищив межі необхідної оборони,
наніс потерпілому удар ножом, зважаючи на те, що
потерпілий сильніший фізично, вище
зростом, перебував в стані алкогольного
сп'яніння. Захисник вважає, що суд дав
невірну оцінку доказам по справі,
односторонньо і неповно їх дослідив,
не дав оцінки доводам засудженого чим порушував право на захист. На думку захисника, суд не дав оцінки доводам апелянтів про
наявність тілесних ушкоджень у засудженого,
та необхідності встановити черговість їх причинения і механізм утворення,
з метою встановлення істини по справі. Захисник вказує і на помилку
допущену судом, який в мотивувальній і
резолютивній частині вироку, визнав
винним у вчиненні злочину -ОСОБА_1,
тобто іншу особу.

Захисник
вважає, що при призначенні покарання
засудженому, суд не врахував ряд
обставин які пом'якшують його покарання,
наявність на його утриманні дружини яка не працює і двох дітей.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1 на підтримання апеляцій, який просив вирок змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.
121 КК України на ст. 124 КК України та пом'якшити покарання, думку прокурора Данчука В.М. , про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому
задоволенню, а вирок суду
скасуванню, з направленням справи на
новий судовий розгляд в той же суд, з слідуючих
підстав.

Відповідно
до ч.3 ст. 327 КПК України у разі визнання підсудного
винним у вчиненні злочину, суд
постановляє обвинувальний вирок і призначає йому покарання , передбачене кримінальним законом.

Згідно
ч.1 ст.
335 КПК України в резолютивній частині обвинувального вироку повинні
бути зазначені: прізвище , ім'я та по батькові підсудного; кримінальний
закон, за яким підсудного визнано
винним; покарання призначене підсудному що визнано судом доведеним;остаточна
міра покарання, обрана судом; початок
строку відбування покарання; рішення про цивільний позов; рішення про
запобіжний захід до набрання вироком законної сили і вказівка про порядок і
строк оскарження вироку.

Відповідно
до п.3 ст. 367 КПК України підставою для скасування
судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення
вимог кримінально-процесуального закону.

Суд
першої інстанції при постановленні вироку у відношенні ОСОБА_1 , вищезазначені вимоги закону не виконав.

З
мотивувальної частини вироку(а.с. 293)
вбачається, ОСОБА_1визнаний винним в
тому, що 21 травня 2006 року, приблизно в 16-00 год.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в дворі АДРЕСА_1, в ході сварки з ОСОБА_2 що виникла на грунті особистих неприязнених
відносин , став приставати до нього,
після чого з метою причинения
йому тілесних ушкоджень, наніс
останньому удар ножом в область
живота, причинив проникаюче ножове
поранення брюшної порожнини, яке по
ступеню тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя.

В
подальшому, як видно з мотивувальної
частини вироку(а.с. 294, та 294 зв., ) оцінюючи докази у їх
сукупності, суд першої інстанції
визнав, що дії підсудного ОСОБА_1. органами досудового слідства кваліфіковані
вірно за ч.1 ст. 121 КК України. Суд також дав оцінку показам
підсудного ОСОБА_1.
, а при визначенні
покарання ОСОБА_1 , суд врахував обставини справи,
дані про особу винного і
обставини які

пом'якшують
покарання. Тобто, в мотивувальній частині
вироку суд, тричі неправильно вказав
ім'я підсудного.

З
резолютивної частини вироку(а.с. 294
зв., ) вбачається, що суд визнав винним
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КК України й призначив йому
покарання, постановив рішення про
стягнення з засудженого на користь потерпілого грошових коштів на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди а також залишив без зміни обрану міру
запобіжного заходу.

З вимог
кримінально-процесуального законодавства вбачається, резолютивна частина вироку має узгоджуватися
з висновками мотивувальної частини і логічно з неї випливати.

Прізвище, ім'я та по батькові підсудного в резолютивній
частині вироку повинні відповідати даним з матеріалів справи і вступної частини
вироку.

Таким
чином, суд першої інстанції і в
резолютивній частині вироку тричі невірно вказав дані про особу засудженого(а
всього у вироку 6 разів), що не
відповідають матеріалам справи і даним щодо його особи які викладені у вступній
та мотивувальній частині вироку .

Тобто, з матеріалів справи та вироку видно, що суд першої інстанції при постановленні
вироку допустив судову помилку, яку
неможливо виправити при апеляційному розгляді справи.

За таких
обставин, вирок не може залишатися
чинним і підлягає скасуванню а справа направленню на новий судовий розгляд в той
же суд.

Оскільки
вирок щодо засудженого скасовується в зв'язку з порушенням судом вимог
кримінально-процесуального законодавства,
то інші доводи апеляцій не розглядаються.

Керуючись ст .
ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_8, задовольнити частково. Вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 11 червня 2007 року у відношенні ОСОБА_1скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд, але
в іншому складі суду.