Справа № 448/207/15-к Головуючий у 1 інстанції- ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/462/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши кримінальну справу № 448/207/15-к про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ременів Кам`янка Бузького району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_7
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 17 березня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 17 березня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 18 січня 2015 року.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 18 січня 2015 року близько 05 год. за попередньою домовленістю із невстановленою слідством особою з метою таємного викрадення чужого майна спиртних напоїв і продуктів харчування шляхом розбиття шиби вікна проник до житла (приміщення літньої кухні) ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що в с. Тщенець Мостиського району Львівської області, де був затриманий господарями.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувати ст. 69 КК України та пом`якшити призначене покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що він визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла претензій до нього не має та просила суворо його не карати, він попросив вибачення за вчинене, цивільний позов заявлено не було, у нього мати, яка тяжко хворіє.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що, проникнувши у приміщення літньої кухні, він мав намір викрасти звідти пляшку горілки і щось закусити. Потерпілі, які його затримали, дали йому поїсти те, що в них було: чай, булочки, яблука. Визнає, що незаконно проник у житло потерпілих, у вчиненому щиро розкаюється, просить пом`якшити покарання.
Прокурор ОСОБА_9 апеляційну скаргу обвинуваченого підтримала частково, просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України і призначити обвинуваченому покарання у виді двох років обмеження волі.
Після виступу прокурора обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали позицію прокурора щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України, просять вирок змінити та призначити обвинуваченому менш суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, виступи захисника та прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Суд першої інстанції при кваліфікації дій засудженого за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 408, п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою зміну вироку.
Так, вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло. Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
З аналізу норм ст. 51 КУпАП та ст. 185 КК України вбачається, що кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна наступає за умови, якщо сума викраденого (чи охоплена умислом особи при вчиненні замаху на крадіжку) перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Між тим на досудовому розслідуванні не було встановлено вартості майна, на викрадення якого був направлений умисел ОСОБА_7 , й в обвинувальному акті вказівка на таку обставину відсутня (а.с.42).
В суді першої інстанції прокурором не доведено, що умислом обвинуваченого охоплювалось скоєння крадіжки на суму, яка б перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
ОСОБА_7 визнає, що 18 січня 2015 року він з метою вчинення крадіжки незаконно проник у житло ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Тщенець Мостиського р-ну Львівської обл. Показання обвинуваченого в суді про те, що він хотів викрасти пляшку горілки та закуску, не дають підстав для кваліфікації його дій як кримінально караної крадіжки.
При формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, суд у вироку зазначив, що з метою таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 шляхом розбиття шиби вікна проник до житла, де був затриманий господарями.
Таким чином обвинувачення фактично сформульоване судом як незаконне проникнення до житла, а не як замах на вчинення крадіжки.
Отже при апеляційному розгляді встановлено, що 18 січня 2015 року близько 05.00 год. ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки незаконно проник у житло ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Тщенець Мостиського р-ну Львівської обл. Оскільки умислом обвинуваченого не охоплювалось скоєння крадіжки на суму, яка б перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.
З огляду на викладене дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину як обставин, що пом`якшують покарання, рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України.
На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
У решті вирок слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України покарання 1 (один) рік 6 місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 18 січня 2015 року з врахуванням положень ст. 72 КК України.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .