АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» червня 2014р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула в кримінальному провадженні №0000820 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2014 року.
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Чернівці, будинок на земельній ділянці № НОМЕР_1 садівничого ТОВ «Берізка-2+» по вул. Кронштатській, Темірязєва, Вижницька, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання:
за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за винятком житла.

Провадження №11-кп/794/211/14 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_8
Категорія ст. 307 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за винятком житла.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_6 вирахувано з моменту його затримання 12 год. 00 хв. 11 квітня 2014 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання період його затримання з 11 год. 40 хв. 05 грудня 2013 року по 17 год. 00 хв. 06 грудня 2013 року.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 засуджений за те, що при невстановлених слідством обставинах придбав амфетамін, який у вересні, масою 0,0837 грама, та в грудні 2013 року, масою 0,0886 грама, збув покупцю ОСОБА_9 .
Крім того, у грудні 2013 року було виявлено та в подальшому вилучено амфетамін, масою 0,4398 грама, який ОСОБА_6 зберігав з метою збуту.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить змінити вирок та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та пом`якшуючі обставини.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд відповідно до наведених вимог закону, в судовому засіданні з`ясував у ОСОБА_6 чи правильно він розуміє зміст цих обставин, переконався у добровільності його позиції та роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Ці роз`яснення суду і пояснення обвинуваченого відображені у засобах фіксування кримінального провадження.
Таким чином, відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу, зокрема те, що він працював, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, а також його молодий вік. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Посилання апелянта на неврахування судом при призначенні йому покарання всіх даних, які характеризують його особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ці обставини були враховані судом при призначенні останньому покарання.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, всіх даних про особу винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, та з огляду на відсутність у нього обставин, які б обтяжували покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому підставно призначив йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановлених санкціями ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, а остаточне на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
10 червня 2014 року на адресу апеляційного суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році», відповідно до якої необхідно скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 фактично не почав відбувати покарання, а згідно вироку суду першої інстанції йому змінено лише міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, в задоволенні його заяви про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» слід відмовити, оскільки вона є передчасною.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 що після початку відбування ним покарання він вправі звернутися з відповідним клопотанням до суду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, вирок суду без змін, у задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» - відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2014 року залишити без змін.
У задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» відмовити.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

З оригіналом згідно: