Справа № 583/2035/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 03 червня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Владивосток Приморського краю Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища економічна, не одруженого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 01 серпня 2014 року, підсобного робітника 1 інженерно - будівельного відділення 3 інженерно будівельного взводу 4 інженерно будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата за призивом у зв`язку з мобілізацією на особливий період, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого

за ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» 01 серпня 2014 року призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 та цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

У зв`язку зі створенням в АДРЕСА_2 нового військового формування ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно будівельного відділення 3 інженерно будівельного взводу 4 інженерно - будівельної роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

01 травня 2015 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, без дозволу командування військової частини , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби, військову частину польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено того ж дня командуванням частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні о 08 год. 00 хв. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , займаючись веденням домашнього господарства та нікуди не відлучався.

16 травня 2015 року ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_4 від 16 травня 2015 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

Отже, ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 01 травня 2015 року до 15 травня 2015 року включно, тобто протягом 15 діб.

Таким чином, підсобний робітник 1 інженерно - будівельного відділення 3 інженерно - будівельного взводу 4 інженерно будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 01 травня 2015 року по 15 травня 2015 року включно, протягом 15 діб, самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно в період з 01 травня 2015 року по 15 травня 2015 року був відсутній на місці служби, так як знаходився без дозволу командування військової частини у своїх батьків, допомагав по господарству.

Дослідження доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з"ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз"яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши по справі зібрані докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати по ст. 407 ч. 4 КК України, а саме самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, в скоєному розкаявся, характеризується позитивно, є учасником бойових дій.

За наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягуються вперше, в скоєному розкаявся, характеризується позитивно, є учасником бойових дій, суд вважає можливим при призначенні покарання перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за даний злочин у вигляді арешту, застосувавши ст. 69 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368,370, 374 КПК України суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити йому покарання по цьому закону з застосуванням ст. 69 КК України один місяць арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гаупвахті.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного його поміщення на гауптвахту.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1