ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2007
року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області у складі:

суддів: Гриновецького
Б.М.,

Іванів О.Й., Гандзюка В.П.,

з участю секретаря: Карпець О А.,

прокурора: Левенець Я.І.,

підсудного: ОСОБА_1,

захисника: ОСОБА_2.,

розглянувши кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 за апеляцією прокурора, який брав участь у справі на вирок
Рожнятівського районного суду від 22.03.2007р.

встановила:

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
автослюсара КП „СФК" м.Рожнятів, несудимого засуджено за ст.286 ч.З КК
України із застосуванням ст. 69
КК України до позбавлення волі на 5
років з позбавленням права на керування транспортними засобами на 3 роки.

Згідно ст. 75 КК України його
звільнено від покарання з іспитовим строком випробування на 3 роки.

За вироком
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху 29.05.2005р. в с Ясень
Рожнятівського району, що привело до зіткнення з мотоциклом „Ява",
внаслідок чого загинуло двоє потерпілих: ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

В апеляції прокурор оспорює м'якість покарання,
вважає, що суд необгрунтовано

застосував
ст. 75 КК
України, тому просить винести новий вирок і призначити ОСОБА_1

позбавлення
волі.

На апеляцію
прокурора потерпілі ОСОБА_3., ОСОБА_4. подали заперечення, де просять її
відхилити.

Провівши судове
слідство в частині призначеного ОСОБА_1 покарання, перевіривши справу,
заслухавши прокурора, яка підтримала апеляцію, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, які подали
заяви, де просять не позбавляти волі ОСОБА_1, пояснення ОСОБА_1 і його
захисника, які просять відхилити апеляцію прокурора, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Справа № 11-243/2007р. Головуючий
у І інстанції Пулик М.В.

Категорія ст. 286 ч.З КК
України Доповідач:
Гриновецький Б.М.

Винуватість,
кваліфікація дій ОСОБА_1 в апеляції не оспорюється, тому в цій частині вирок
суду першої інстанції не перевіряється.

Доводи апеляції
в частині неналежного застосування судом до покарання ОСОБА_1 ст. 75 КК України
колегія суддів вважає обґрунтованою.

Призначаючи
ОСОБА_1 покарання і звільняючи засудженого від його відбування, суд в повній
мірі не врахував вимоги ст. 65
КК України про тяжкість вчиненого і те, що він в час злочину перебував у
нетверезому стані. Звільнення від
покарання не забезпечить виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нових
злочинів, як цього вимагає ст. 65 КК України.

Разом з тим,
колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про необхідність
позбавлення волі ОСОБА_1.

Колегія суддів
вважає, що застосування судом першої інстанції до покарання ОСОБА_1 дії ст. 69 КК України
відповідає пом'якшуючим обставинам по справі та даним про особу винного.

Враховуючи те,
що ОСОБА_1 судиться вперше, вчинений ним злочин є необережним, він щиро
розкаявся, сприяв судовому слідству, визнав свою вину, позитивно
характеризується, зокрема й після вчиненого злочину, після якого пройшов
тривалий час, має на утриманні вагітну дружину, яка ніде не працює, допомагає в
утриманні своїх батьків, хворого батька, вжив заходів для відшкодування
заподіяних потерпілим збитків, які вважають, що ОСОБА_1 не слід позбавляти
волі, має постійну роботу, а також його незадовільний стан здоров'я, внаслідок
чого він звільнений від служби в армії.

Колегією суддів
враховано те, що тільки сприяння ОСОБА_1 судовому слідству дало можливість
встановити обставини події, оскільки на досудовому слідстві розслідування
неодноразово зупинялось через неможливість встановити винного у автопригоді.

Ці пом'якшуючі
покарання обставини та дані про особу ОСОБА_1, які істотно пом'якшують
покарання і значно знижують ступінь тяжкості вчиненого, зокрема те, що він має
постійну роботу, дають підстави вважати, що він може бути перевихований без
позбавлення волі і що йому із застосуванням ст. 69 КК України слід призначити покарання у виді виправних
робіт з позбавленням права на керування транспортними засобами, чого буде
достатньо і необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із
правового принципу, що будь-яке реальне покарання є більш тяжчим, ніж
звільнення винного від покарання, колегія суддів прийшла до висновку про
скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ним покарання і
винесення нового вироку з реальним покаранням підсудного у виді виправних робіт
з позбавленням права на керування транспортними засобами.

За наведених
обставин колегія суддів відхиляє апеляцію прокурора в частині призначення
ОСОБА_1 позбавлення волі.

Керуючись
ст. ст. 365, 378 КПК
України, колегія суддів, -

засудила:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок
Рожнятівського районного суду від 22.03.2007р. відносно ОСОБА_1 в частині
призначеного йому покарання скасувати.

За ст. 286 ч.З КК України
із застосуванням ст. 69 КК
України призначити ОСОБА_1 виправні роботи за місцем праці на 2 роки з
відрахуванням 20% заробітку
в дохід держави з позбавленням права на керування транспортними засобами на З
роки.

Запобіжний захід залишити
попередній - підписку
про невиїзд.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі одного
місяця з моменту його проголошення.