У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Пошви Б.М., Гошовської Т.В.

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

та потерпілої

ОСОБА_1

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 25 жовтня 2007 року
кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за спільною касаційною скаргою потерпілих
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на судові рішення у даній справі.

Вироком
Соснівського районного суду м. Черкас від 5 вересня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимого,

засуджено за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування
призначеного покарання з випробуванням, і встановлено іспитовий строк 2 роки.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь
потерпілої ОСОБА_1 1 045 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в
тому, що він 6 вересня 2005 року близько 12 години, перебуваючи на території
АТП №2302, що знаходиться по вул. Автомобілістів, 7 у м. Черкаси, під час
сварки з ОСОБА_4, що виникла на грунті неприязних відносин, за обставин, встановлених
судом та детально наведених у вироку, штовхнув останнього в область шиї та
ключиці, внаслідок чого той впав спиною на асфальтове покриття і втратив
свідомість, отримавши таким чином тяжкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_4
був доставлений у лікарню, де 8 вересня 2005 року помер.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 21 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 частково змінено.
Постановлено стягнути з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_1 5 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкас від 15 червня 2007 року
ОСОБА_2 на підставі п.б ст.1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007
року звільнено від призначеного покарання.

У спільній касаційній скарзі потерпілі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказують на неповноту та однобічність в стадії досудового
слідства і в суді, істотні порушення кримінально-процесуального
законодавства, невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного. Стверджують про те,
що дії ОСОБА_2 необхідно додатково кваліфікувати за ч.1 ст.296 КК України,
наводячи відповідні доводи. Зазначають про неправильне вирішення апеляційним
судом цивільного позову в частині відшкодування не в повному обсязі моральної
шкоди. Просять судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на
нове розслідування.

Заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_1на підтримання скарги, думку
прокурора про законність судових рішень, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки про доведеність винності
ОСОБА_2 у вчиненні вбивства з необережності
потерпілого ОСОБА_4. та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.119 КК України,
місцевий суд зробив на підставі зібраних у справі та детально досліджених
доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку. А зокрема, вони підтверджуються
послідовними показаннями засудженого ОСОБА_2 як в стадії досудового слідства,
так і в суді про те, що він, лише штовхнув потерпілого від чого той впав на
асфальт та втратив свідомість; показаннями потерпілихОСОБА_1 та ОСОБА_4.;
показаннями свідка ОСОБА_5 та інших вказаних у вироку свідків; даними протоколу
відтворення обстановки та обставин події, висновками судово-медичної і
додаткової судово-медичної експертиз.

Фактичні
обставини справи свідчать, що ОСОБА_2 штовхнув потерпілого ОСОБА_4. в область
шиї і ключиці від чого той впав на асфальтове покриття та вдарившись головою
втратив свідомість. У справі відсутні докази, які свідчили б про спрямованість
умислу засудженого на грубе порушення громадського порядку, тому дії ОСОБА_2
додаткової кваліфікації ще і за ч.1 ст.296 КК України не потребують.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи процесуальних порушень при
збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів
обгрунтованість висновків суду у вчиненні ОСОБА_2 вбивства з необережності потерпілого ОСОБА_4.
та правильність кваліфікації його дій, судом касаційної інстанції не
встановлено. Висновки суду в цій
частині грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що
стосується призначеного ОСОБА_2покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України. Місцевий суд
врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу винного, який вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, повністю визнав свою
вину, щиро розкаявся у скоєному, частково відшкодував завдану злочином
матеріальну шкоду, і дійшов вірного висновку про можливість застосування до
призначеного йому покарання ст.75 КК України. А отже, підстав для скасування
судових рішень за м`якістю призначеного покарання, про що йдеться у скарзі
потерпілих, колегія суддів не знаходить.

Разом
з тим, твердження потерпілих про малий розмір, стягнутий судом на відшкодування
моральної шкоди, колегія судів вважає обгрунтованим.

Як
вбачається з матеріалів справи, при розв`язанні цивільного позову в цій
частині, апеляційний суд в достатній мірі не врахував того, що внаслідок дій
засудженого потерпілий ОСОБА_4 помер та моральних страждань потерпілої з
приводу втрати годувальника.

За
таких обставин ухвала апеляційного в частині розв`язання цивільного позову щодо
відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, а справа в цій частині направленню
на новий апеляційний розгляд в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

спільну касаційну скаргу потерпілих
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 21 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 в частині розв`язання
цивільного позову стосовно стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди
скасувати, а справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд в
порядку цивільного судочинства.

С у д д
і:

Пивовар В.Ф.
Пошва Б.М.
Гошовська Т.В.