Справа № 265/4064/14-к
Провадження № 1-кп/265/270/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Ковтуненко О.В.,

при секретарі Григор А.Г.,

за участю прокурора Тесленко Т.Ю.,

потерпілої ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в місті Маріуполі в залі суду
угоду про примирення у кримінальному
проваджені № 0000805 відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Маріуполя Донецької області,
громадянина України, працюючого у ПАТ
«МК «Азовсталь» ,УЖДЦ помічником
машиніста, не одруженого, із середньою
спеціальною освітою, раніше не
судимого в силу ст. 89 КК України, без
визначеного місця проживання, останнє
місце реєстрації: АДРЕСА_2,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.
185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року, точні дата та час в
ході досудового розслідування не
встановлені, ОСОБА_2, знаходячись у
квартирі АДРЕСА_1, діючи умисно,
керуючись корисним мотивом,
переслідуючи мету таємного викрадення
чужого майна, шляхом вільного доступу,
таємно, з зальної кімнати з полиці
меблевої стінки викрав мобільний
телефон «Нокіа N-73» вартістю 500 гривень,
який належав ОСОБА_1, спричинивши
останній матеріальну шкоду на вказану
суму. З викраденим з місця скоєння
злочину зник, розпорядився викраденим
на власний розсуд.

У травні 2012 року, точні дата та час в
ході досудового розслідування не
встановлені, ОСОБА_2, знаходячись у
квартирі АДРЕСА_1, діючи умисно,
повторно, керуючись корисним мотивом,
переслідуючи мету таємного викрадення
чужого майна, шляхом вільного доступу,
таємно, з зальної кімнати з полиці
меблевої стінки викрав цифровий
фотоапарат «Кенон А 550» в корпусі
сірого кольору вартістю 1300 гривень,
який належав ОСОБА_1, спричинивши
останній матеріальну шкоду на вказану
суму. З викраденим з місця скоєння
злочину зник, розпорядився викраденим
на власний розсуд.

У вересні 2012 року, точні дата та час в
ході досудового розслідування не
встановлені, ОСОБА_2, знаходячись у
квартирі АДРЕСА_1, діючи умисно,
повторно, керуючись корисним мотивом,
переслідуючи мету таємного викрадення
чужого майна, шляхом вільного доступу,
таємно, з зальної кімнати з полиці
меблевої стінки викрав телевізор
«Декс» вартістю 2000 гривень, який
належав ОСОБА_1, спричинивши останній
матеріальну шкоду на вказану суму. З
викраденим з місця скоєння злочину
зник, розпорядився викраденим на
власний розсуд.

21 травня 2014 року між потерпілою ОСОБА_1
та обвинуваченим ОСОБА_2 укладено угоду
про примирення, за якою:

- потерпіла та обвинувачений
погодились, що вказаним кримінальним
правопорушенням завдано матеріальну
шкоду у розмірі 3800 гривень та моральну
шкоду в розмірі 6000 гривень, яку на
момент укладення угоди не
відшкодовано;

- підозрюваний повністю визнав свою
винуватість у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст.
185 КК України та зобов'язався
беззастережно визнати обвинувачення в
обсязі підозри у судовому провадженні;
з дня винесення вироку відшкодувати
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3800
гривень та моральну шкоду в сумі 6000
гривень шляхом щомісячного
перерахування по 500 гривень до повного
погашення матеріальної та моральної
шкоди на загальну суму 9800 гривень;
публічно вибачитись перед потерпілою;

- сторони узгодили, що ОСОБА_2 необхідно
призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК
України у вигляді позбавлення волі
строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України -
у вигляді позбавлення волі строком на 2
роки; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим, остаточно
призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 2 роки, від
якого на підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 з випробуванням на 2
роки та покласти обов'язки, передбачені
ст. 76 КК України, а саме, не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи чи навчання, періодично
з'являтися на реєстрацію в
кримінально-виконавчу інспекцію.

При укладенні угоди сторони
погодились, що відповідно до положень
ст. 473 КПК України наслідком укладання
та затвердження угоди є обмеження їх
права оскарження вироку згідно з
положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України,
крім того, для обвинуваченого ОСОБА_2 -
відмова від здійснення прав,
передбачених п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а
для потерпілої ОСОБА_1 - позбавлення
права вимагати в подальшому
притягнення особи до кримінальної
відповідальності за відповідне
кримінальне правопорушення і
змінювати розмір вимог про
відшкодування.

Наслідки невиконання угоди ОСОБА_2 та
потерпілій ОСОБА_1 роз'яснені та
зрозумілі.

У підготовчому судовому засіданні
обвинувачений вину в інкримінованих
йому кримінальних правопорушеннях
визнав повністю та публічно вибачився
перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_1 та обвинувачений
ОСОБА_2 просили затвердити укладену між
ними угоду про примирення. Зазначили,
що наслідки укладення та затвердження
вказаної угоди їм зрозумілі,
підтвердили, що угода укладалася
добровільно.

Прокурор просив суд угоду про
примирення затвердити, додав, що вона
відповідає всім вимогам чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши угоду про
примирення на відповідність вимогам,
встановленим ст. 471 КПК України, суд
вважає необхідним затвердити її,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК
України, у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення може бути
укладена угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
обґрунтовано обвинувачується у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, які
відповідно до ст. 12 КК України, є
злочинами середньої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471
КПК України, підстави для відмови в
затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст.
474 КПК України, відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
ч. 1 ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення, вид покарання, який буде
застосований до нього у разі
затвердження угоди судом.

Також судом з'ясовано, що потерпіла
ОСОБА_1 цілком розуміє наслідки
затвердження угоди, передбачені ст. 473
КПК України.

Відповідно до пояснень обвинуваченого
та потерпілої суд переконався, що
укладення угоди сторонами є
добровільним.

Також судом встановлено, що умови даної
угоди відповідають вимогам КПК України
та КК України та на її основі може бути
ухвалений вирок, оскільки її умови не
порушують права, свободи та інтереси
сторін, укладення угоди було
добровільним. Правова кваліфікація
кримінальних правопорушень відповідає
обставинам кримінальних
правопорушень. Крім того, суд бере до
уваги той факт, що узгоджені сторонами
вид і міра покарання є відповідними
ступеню тяжкості кожного
кримінального правопорушення та
характеристиці особи обвинуваченого,
який в силу ст. 89 КК України не судимий,
працює, на обліку у спеціалізованих
лікарських закладах не перебуває.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд
переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
міру покарання.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473- 476 КПК
України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 21
травня 2014 року в рамках кримінального
провадження № 0000805, укладену між
потерпілою ОСОБА_1 та обвинуваченим
ОСОБА_2.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,
та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді
позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим остаточно
призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 2
(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбування
призначеного покарання з
випробуванням на 2 (два) роки, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені
судом обов'язки.

Відповідно до ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого в період
іспитового строку повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи чи
навчання, періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію, не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції.

Зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати
ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, матеріальну шкоду у
розмірі 3800 (три тисячі вісімсот)
гривень та моральну шкоду в сумі 6000
(шість тисяч) гривень, а всього 9800
(дев'ять тисяч вісімсот) гривень шляхом
перерахування щомісяця по 500 гривень,
починаючи з дня ухвалення вироку, до
повного відшкодування шкоди.

Роз`яснити ОСОБА_2, що у разі
невиконання угоди про примирення,
потерпіла чи прокурор має право
звернутися до суду, який затвердив таку
угоду, з клопотанням про скасування
вироку. Клопотання про скасування
вироку, яким затверджена угода, може
бути подано протягом встановлених
законом строків давності притягнення
до кримінальної відповідальності за
вчинення відповідного кримінального
правопорушення. Умисне невиконання
угоди є підставою для притягнення
особи до відповідальності,
встановленої законом.

На вирок суду протягом тридцяти діб з
дня його проголошення може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області, з підстав передбачених ч. 3 ст.
394 КПК України.

Суддя