У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.

суддів

Вус С.М., Кліменко М.Р.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 22 травня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Приморського
районного суду м. Одеси від 20 травня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
с. В.Ломов Нижньоломовського району

Пензенської
області, Російська Федерація,

мешканця
м. Одеси,

раніше
не судимого,

за ст.
364 ч. 2 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 1 листопада 2005 року вирок щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він, працюючи на посаді
директора Одеського спеціального науково-дослідного і
проектно-конструкторського інституту, тобто будучи службовою особою,
зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби в інтересах
третьої особи - ПП “Айсберг”, на порушення ст. 5 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” і п. 2 “Методики розрахунку і порядку
використання оплати за оренду державного майна”, продовжив строком на 2 роки до
7.06.2005 року договір оренди з ІНФОРМАЦІЯ_2 ПП “Айсберг” на нежиле приміщення
з встановленою раніше сумою орендної плати у розмірі 450 гривень на місяць,
хоча фактичний розмір плати повинен був складати 3360, 56 гривень на місяць, що
потягло за собою недоотримання Одеським СНД і ПКІ орендної плати за період з
1.01.2001 р. по 1.05.2004 р. у розмірі 161306, 88 гривень, а державним бюджетом
40326 гривень.

Крім
того, ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби
в інтересах третьої особи - ООО “Салон” у період 6.06.2001 р., 20.12.2001 р.,
2002 р., 30.05.2003 р., 26.12.20003 р., 2.01.2004 р. продовжував з ООО “Салон”
договір оренди на нежиле приміщення з орендною ставкою 7%, а саме 3175 гривень
на місяць, виходячи з того, що орендне приміщення буде використовуватися для
виставки продукції, у той час як на орендній площі фактично знаходився меблевий
магазин, тобто занизив вартість орендної плати, оскільки фактичний розмір
орендної плати за оренду приміщення під магазин становить 15 %, а саме 5991,14
гривень на місяць, що потягло за собою недоотримання інститутом за період з
1.01.2001 р. по 1.05.2004 р. орендної плати у сумі 161306,88 гривень, а
державним бюджетом - 33793,68 гривень.

У
касаційному поданні прокурор просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує
на те, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи і дійшов безпідставного
висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому злочину.

Заслухавши
доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання,
колегія суддів вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню.

Висновок
суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому злочину,
підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні
доказів.

Так,
ОСОБА_1 як під час досудового слідства так і в судовому засіданні пояснив, що
договори оренди нежилих приміщень з ПП “Айсберг” та ТОВ фірма “Салон” були
укладені не ним, а колишнім ІНФОРМАЦІЯ_2 інституту ОСОБА_2, який помер. Крім
того, договір з ТОВ фірма “Салон” був узгоджений з Фондом державного майна. У
зв'язку з умовами договорів він не мав права їх змінювати в односторонньому
порядку.

Як
убачається з матеріалів справи, а саме з договору НОМЕР_1 від 7 червня 2000
року між ПП “Айсберг” та СНД і ПКІ, а
також договору НОМЕР_2 від 1 січня 20001 року між ТОВ фірма “Салон” та СНД і
ПКІ оренди нежилих приміщень, одностороння відмова від виконання умов договорів
і внесення до нього змін не допускалося (а.с.80, 107-108).

При
цьому вказані договори були укладені колишнім ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо якого є
постанова органів досудового слідства про відмову у порушенні кримінальної
справи за ст. 364 ч. 2 КК України у зв'язку з його смертю.

Аналізуючи
дану постанову, колегія суддів вважає, що органами досудового слідства було
встановлено, що саме дії ОСОБА_2, який уклав зазначені договори, спричинили
шкоду СНД і ПКІ.

Крім
того, згідно з Законом України “Про оренду державного і комунального майна”
ОСОБА_1 без згоди орендарів в односторонньому порядку не міг змінити умови, що
були раніше укладені ОСОБА_2

Судом
також обґрунтовано зазначено, що органами досудового слідства не було
встановлено, що діючи в інтересах третіх осіб, ОСОБА_1 отримав будь-яку
винагороду і в чому саме виразилися дії виправданого, що були направленні саме
на користь третіх осіб.

Суд
повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку і
правильно застосував матеріальний закон.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

Підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених
у ст. 384 КПК України, немає.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

відмовити
у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції.

Судді: