У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України в складі :

головуючого Пилипчука П.П., суддів Волкова
О.Ф., Пінчука М.Г.,

за участю прокурора Ковтуна О.А. та заявника ОСОБА_1,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1на постанову
військового місцевого суду Львівського гарнізону від 12 липня 2007 року та
ухвалу військового апеляційного суду Центрального регіону від 13 серпня 2007
року, постановлені за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого помічника
військового прокурора Тернопільського гарнізону від 24 травня 2007 року про
відмову в порушенні кримінальної справи стосовно військовослужбовців НКВС СРСР
за фактами, викладеними в газетах “Прикарпаття” від 30 квітня 2005 року і
“Свобода” від 14-20 червня 2005 року,

в с т а н о в и л а :

17 червня 2005 року ОСОБА_1. звернувся до органів
прокуратури із заявою-повідомленням про вчинення злочину, в якій просив
порушити кримінальну справу за фактами вчинення військовослужбовцями НКВС СРСР вбивств та катувань жителів
західної України, які були описані в публікаціях у газетах “Прикарпаття” від 30
квітня 2005 року і “Свобода” від 14-20 червня 2005 року.

Постановою старшого помічника військового прокурора
Тернопільського гарнізону від 24 травня 2007 року в порушенні кримінальної
справи за вказаними фактами відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 6 КПК України
у зв'язку з відсутністю події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 442 КК України.

Зазначену постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи ОСОБА_1. оскаржив у порядку ст. 236-1 КПК України до суду.

Постановою військового місцевого суду Львівського
гарнізону від 12 липня 2007 року, залишеною без змін ухвалою військового
апеляційного суду Центрального регіону від 13 серпня 2007 року, скаргу ОСОБА_1 на постанову від 24 травня 2007 року
про відмову в порушенні кримінальної справи за фактами, викладеними в газетах
“Прикарпаття” від 30 квітня 2005 року і “Свобода” від 14-20 червня 2005 року,
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., не погоджуючись з
постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, просить їх
скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи та істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., пояснення заявника
ОСОБА_1, який підтримав викладені в своїй скарзі вимоги, думку прокурора
Ковтуна О.А., який просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги колегія суддів
Військової судової колегії вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а
постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст. 94 КПК України підставою до порушення
кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. В
цій же статті встановлено, що приводами до порушення кримінальної справи можуть
бути як повідомлення окремих громадян, так і повідомлення, опубліковані в
пресі.

Відповідно до ст. 97 КПК України, по заяві або
повідомленню про злочин прокурором, слідчим, органом дізнання або суддею має
бути прийнято рішення про порушення кримінальної справи, відмову в порушенні
кримінальної справи або про направлення заяви чи повідомлення за належністю. У
випадках, коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочини до
порушення кримінальної справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим
або органом дізнання шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи
посадових осіб або витребування необхідних документів.

Згідно зі ст. 99 КПК України прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя відмовляють у порушенні кримінальної справи при відсутності
підстав для її порушення.

З судових матеріалів та матеріалів прокурорської
перевірки заяви ОСОБА_1 про вчинення злочину вбачається, що органами досудового
слідства неодноразово приймались рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи за описаними в газетах “Прикарпаття” від 30 квітня 2005 року і “Свобода”
від 14-20 червня 2005 року фактами. Зазначені постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи неодноразово скасовувались прокурорами вищого рівня у
зв'язку із неповнотою вжитих заходів для повної перевірки обставин, вказаних у
заяві ОСОБА_1 та викладених у відповідних публікаціях в ЗМІ.

В оскаржуваній заявником постанові старшого помічника
військового прокурора Тернопільського гарнізону від 24 травня 2007 року
висновок про відсутність достатніх даних, які вказують на наявність ознак
злочину, обгрунтовується тим, що в результаті проведення прокурорської перевірки та
оперативно-розшукових заходів описані у газетах “Прикарпаття” від 30 квітня
2005 року і “Свобода” від 14-20 червня 2005 року події свого підтвердження не
знайшли.

У мотивувальній частині постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи зазначено, що в статті “Провокаторы из МГБ-КГБ”
газеті “Свобода” від 14-20 червня 2005 року відсутні посилання на конкретні
факти вчинення військовослужбовцями НКВС злочинів на території Тернопільської
області. Перевірка описаних у цій газеті обставин, що відбувались поза межами
території сучасної Тернопільської області, старшим помічником військового
прокурора Тернопільського гарнізону не проводилась. Однак, повідомлення
ОСОБА_1 про факти вчинення злочинів,
описаних в газеті “Свобода” від 14-20 червня 2005 року, за належністю до інших
органів не направлялось, а було розглянуто старшим помічником військового
прокурора Тернопільського гарнізону, який і прийняв щодо нього процесуальне
рішення, допустивши порушення вимог статей 97, 99 КПК України.

Статтею 236-2 КПК України встановлено, що за результатами
розгляду скарги заінтересованої особи на постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи суддею приймається рішення про залишення скарги без
задоволення або про скасування оскаржуваної постанови і повернення матеріалів
для проведення додаткової перевірки. Таке рішення залежить від того, чи були
при відмові у порушенні справи виконані вимоги статті 99 КПК України.

Суд
першої інстанції, розглядаючи скаргу ОСОБА_1, не прийняв до уваги доводи
скаржника про необхідність перевірки усіх описаних у названих газетних
публікаціях злочинних дій, а не лише тих, які мали місце на території
Тернопільської області, та, дійшовши передчасного висновку щодо виконання
прокурором вимог ст. 99 КПК України при винесенні постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи, в порушення норм, передбачених ч. 3 ст. 236-2
КПК України, залишив скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

За
наявності підстави для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний
суд Центрального регіону в порушення п. 3 ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 370 КПК
України постанову військового місцевого суду Львівського гарнізону від 12 липня
2007 року в цій справі залишив без зміни.

В
зв'язку з викладеним, колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України вважає за необхідне судові рішення в даній справі скасувати у зв'язку з
істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а матеріали за
скаргою ОСОБА_1 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
направити на новий судовий розгляд.

Керуючись
ст.ст. 394, 396, 398 КПК України, колегія суддів Військової судової колегії
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити, постанову військового місцевого суду Львівського
гарнізону від 12 липня 2007 року та ухвалу військового апеляційного суду
Центрального регіону від 13 серпня 2007 року скасувати, а матеріали за скаргою
ОСОБА_1 постанову старшого помічника військового прокурора Тернопільського
гарнізону про відмову в порушенні кримінальної справи від 24 травня 2007 року
заявою ОСОБА_1 про факти вчинення військовослужбовцями НКВС СРСР вбивств жителів західної України, які
були описані в публікаціях у газетах “Прикарпаття” від 30 квітня 2005 року і
“Свобода” від 14-20 червня 2005 року, направити на новий розгляд до військового
місцевого суду Львівського гарнізону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

П.П.
Пилипчук
О.Ф. Волков М.Г.
Пінчук