У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Скотаря А.М., Коновалова В.М.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 5 липня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за їх спільною касаційною скаргою на судові рішення у даній справі.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської
області від 4 грудня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до 510 грн. штрафу.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

не судимого,

засуджено за ч.1 ст.125 КК
України до 150 годин громадських робіт.

ОСОБА_3 виправдано за ч.1 ст.125 КК України за відсутністю в
його діях складу злочину.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь потерпілого ОСОБА_3 300 грн. за юридичну допомогу та 1 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними в тому, що вони
7 липня 2006 року, близько 23 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1,
на грунті неприязних відносин, під час сварки, за обставин, встановлених судом
та детально наведених у вироку, вчинили побиття ОСОБА_3, спричинивши
потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 лютого 2007 року вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без зміни.

У спільній касаційній скарзі засуджені
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказують на те, що справа розглянута з істотними порушеннями
вимог кримінально-процесуального законодавства та обвинувальним ухилом, що
призвело до їх безпідставного засудження і приводять відповідні доводи з
приводу цього. Зазначають, що висновки суду грунтуються на припущеннях, а судом
з достатньою повнотою не встановлено дійсних обставин події. Стверджують про
порушення їх права на захист в стадії судового слідства. З урахуванням
наведених доводів, просять судові рішення щодо них скасувати, а справу закрити
за відсутністю в їх діях складу злочину.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи спільної
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні такої слід
відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки суду про доведеність винності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в заподіянні
потерпілому ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень та кваліфікацію їх дій за ч.1 ст.
125 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з
урахуванням усіх обставин справи, що
мали бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються
на зібраних у справі доказах. Зокрема, вони підтверджуються показаннями
потерпілого ОСОБА_3 про те, що засудженні вчинили його побиття; показаннями
свідка ОСОБА_4, даними протоколу огляду місця події та висновком
судово-медичної експертизи про характер і локалізацію заподіяних потерпілому
тілесних ушкоджень та їх тяжкість.

Суди як першої, так й апеляційної
інстанцій ретельно перевіряли доводи засуджених, аналогічні тим, що викладені у
касаційній скарзі, про відсутність в їх діях складу злочину. Викладені у
судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, такими, що не
відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить обгрунтованими.
Перевіркою матеріалів кримінальної справи процесуальних порушень при дослідженні й оцінені доказів, які б ставили
під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації
злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1, судом касаційної інстанції не встановлено.
Висновки суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що стосується призначеного ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає вимогам ст. 65 КК
України, підстав для зміни судових
рішень в цій частині також немає.

Доводи
засуджених про те, що їх захисника не було повідомлено про дату судового засідання,
яке відбулось 4 грудня 2006 року, чим порушено їх право на захист, є
безпідставними. З протоколу судового засідання видно, що засудженим було роз`яснено їх права, але від участі захисника в судовому засіданні вони
відмовились (а.с.37). Крім того, зауваження на протокол судового засідання
засудженими не подавались.

Таким
чином, не вбачаючи, передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення
даної справи до розгляду касаційним судом з повідомленням визначених ст. 384
КПК України осіб, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

у задоволенні спільної касаційної скарги засуджених
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вирок Криворізького районного суду
Дніпропетровської області від 4 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 лютого 2007 року відмовити.

С
у д д і :

Пивовар
В.Ф. Скотарь А.М. Коновалов В.М.