Справа № 206/1086/15-к
Провадження № 1-кп/206/82/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" липня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001206 від 15.07.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, працюючого ДП «Придніпровська залізниця» помічником начальника служби локомотивного господарства, має вищу освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник-адвокат - ОСОБА_5

потерпіла - ОСОБА_6

представник потерпілої - ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

11.07.2014 року близько 23.30 години у ОСОБА_3 , який знаходився за місцем свого проживання, в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязнених відносин, які склалися після розірвання шлюбу між ним і його колишньою дружиною ОСОБА_6 та розподілу спільного майна подружжя, під час сварки раптово виник умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень з будь-якими наслідками ОСОБА_3 , близько 23 години 30 хвилин 11.07.2014 року, знаходячись в приміщенні кухні вище зазначеної квартири, стоячи обличчям до ОСОБА_6 , умисно наніс їй один удар рукою в плече, від чого остання вдарилась об стіну спиною та головою. Намагаючись уникнути конфлікту, ОСОБА_6 стала покидати приміщення кухні, однак ОСОБА_3 продовжуючи злочинні дії, своєю ногою вдарив ОСОБА_6 по спині.

Сукупними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 були спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта №4561-е від 24.11.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також забою, підшкірних гематом в поперековій області та правого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта №4561-е від 24.11.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , не визнав та суду пояснив наступне. 11.07.2014 року прийшовши додому, потерпіла ОСОБА_6 , його до квартири не впустила. Він викликав міліцію та зайшов до квартири разом із ними. Коли міліція пішла, він пішов на кухню для того, щоб приготувати собі поїсти, забігши на кухню потерпіла ОСОБА_6 , почала ображати його. Оскільки він не реагував на її образи, вона вдарила його баклажкою із водою, а потім почала бити стільцем по голові, та тулубу, він лише закривався від ударів та нікого не чіпав.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вони розлучені з 1999 року, мають спільних дітей та квартиру. 11.07.2014 року близько 23 год., до їх спільного помешкання у квартиру АДРЕСА_3 прийшов обвинувачений ОСОБА_3 . Спочатку вона його не пускала, оскільки останній напередодні в судовому засіданні по цивільній справі зазначив, що він не проживає в цій квартирі, і вона бажала зафіксувати вказану обставину за участю працівників міліції. Коли останній, разом з працівниками міліції зайшов до квартири вона із дитиною ОСОБА_8 , пішли до своєї кімнати. Зі своєї кімнати вона почула, що обвинувачений у кухні перевіряє їхні шухлядки. Щоб пересвідчитися в цьому вона, разом із донькою попрямували до кухні. Побачивши їх обвинувачений почав висловлюватися нецензурною лайкою в їх бік, ображав та розкидав їхні речі. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 , вдарив її у щелепу, та схвативши за шию вдарив її об стінку. Донька просила обвинуваченого не бити її. У коридорі обвинувачений наніс їй ще два удари ногою в спину, від падіння вона впала та вдарилась головою. З метою захисту від обвинуваченого вона схопила стілець, обвинувачений взявся за ніжки стільця. Однак, коли стілець вислизнув з її рук, обвинувачений впав на підлогу, а стілець впав зверху йому на голову. Випадок, коли обвинувачений підійняв на неї руку був не поодинокий.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що точної дати вона не пам"ятає, в липні місяці 2014 року її батько, обвинувачений ОСОБА_3 , прийшов до дому пізно ввечорі, коли вона із матір`ю збирались відпочивати. В цей день при розгляді справи у суді з приводу стягнення із батька, аліментів, останній зазначив, що за адресою в квартирі АДРЕСА_3 , разом із ними він не проживає, тому мати (потерпіла ОСОБА_6 ), не пускала його додому. Батько викликав міліцію та зайшов до квартири разом із ними. Після того як пішла міліція вона із матір`ю була у їх кімнаті, а батько на кухні. Батько почав відкривати шухляди у шафах, в яких зберігались їх продукти, та звинувачував їх у крадіжках. Вийшовши разом із матір`ю на кухню, батько продовжував висловлюватись нецензурно в іх бік та ображати. Потім, батько наніс удар матері в щелепу, а потім штовхнув її у стінку головою. Взявши баклажку з водою, батько вилив воду матері на голову. Ще було два удари в коридорі в спину ногою від якого її мати впала на підлогу та вдарилась головою. Підійнявшись з підлоги мати схопила дерев"яний стілець за його спинку та захищалася ним від батька. Батько намагався відібрати стілець, в цей час у матері зіскочила рука та батько впав зі стільцем на підлогу. Вона пішла за сусідкою. Це не перший випадок, коли мамі під час сварок, батьком були нанесені тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що точної дати він не пам"ятає, це відбувалося у липні-серпні 2014 року. Ввечорі був виклик на вул.Ладозьку. Викликав чоловік. Черговому повідомив, що не може попасти додому т.к. посварився з дружиною. Потерпіла пояснила, що обвинувачений не тверезий. Чоловік не заперечував, що вживав алкогольні напої, проте у невеликій кількості. Після бесіди жінка впустила чоловіка. Через декілька годин був повторний виклик за тією ж адресою, хто вдруге викликав міліцію, він не пам`ятає. Виїхавши на адресу вдруге, він побачив, що у жінки були садна на шиї сліди від пальців руки. А у чоловіка стесана голова та він умивався в ванній кімнаті. Вони викликали швидку та обвинувачений був відправлений у 6 лікарню. В квартирі знаходилась донька цього чоловіка та жінки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає. До чергового частини надійшов виклик, приїхавши вони побачили, порушену обстановку в квартирі, розлиту воду, поламані меблі та наявність слідів крові на підлозі. Обвинувачений зазначив, що його побила дружина. Вони прийняли заяву. За цією адресою вони виїзжали двічи. Вперше, оскільки дружина не пускала чоловіка додому. Щодо тілесних ушкоджень на жінці він не пам"ятає. Вони опитували потерпілу у лікарні в неї була ушкоджена щелепа, та вони прийняли заяву про побиття.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілої. До неї прибігла їх дуже схвильована донька, та повідомила, що у них була бійка. Усі обставини справи їй відомі лише зі слів доньки обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_12 . Зайшовши до квартири побачила подряпану потерпілу, яка трималась за спину, обвинувачений був з розбитою головою. На підлозі була розлита вода та сліди крові. Це був не перший випадок бійки між сусідами.

Таким чином, вказані свідки одностайно підтвердили факт сварки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 . Вищезазначений факт не заперечує і сам обвинувачений ОСОБА_3 . Отже, суд вважає доведеним та встановленим факт сварки, яка відбулась 11.07.2014 року близько 23.30 між обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілою ОСОБА_6 , що повністю узгоджується з письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні та у висновку судово-медичної експертизи.

Крім вищезазначеного, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, надані стороною обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України, а саме:

Протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення кримінальне правопорушення від 15.07.2014 року (т.1, а.п 11).

Висновком експерта № 4561е від 24 листопада 2014 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою та підшкірних гематом в поперековій області та в області правого плечового суглобу, їй було спричинено не менш як 2-х механічних дій спричинених від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі. Враховуючи характер і локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані документації можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобтоі в термін на який указує обстежена та слідчій у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (т.1 а.п. 47-49).

Протоколом проведення слідчого експеременту, з фототаблицею до нього, від 13.02.2015 року, відповідно до якого, було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_3 , в присутності експерта, під час якого останній показав обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т.1, а.п. 79-81).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №644е тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою та підшкірних гематом в поперековій області та в області правого плечового суглобу. Локалізація та характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_3 (т.1 а.п. 77-78).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту, з фототаблицею до нього, від 14.02.2015 року, було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 , під час якого остання показала обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень(т.1, а.п. 84-96).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту, з фототаблицею до нього, від 14.02.2015 року, було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 , під час якого остання показала обставини та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т.1, а.п. 112-119).

Події про які розповіли свідки, факт нанесення ударів, висновки експерта та слідчі експерименти, всі дані обставини свідчать про наявність ударів, які спричинили тілесні ушкодження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

До показів обвинуваченого ОСОБА_3 про не визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд відноситься критично, вважає їх недостовірними, оскільки його вина повністю доведена в суді та підтверджується сукупністю всіх досліджених судом доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою. Такі покази обвинуваченого спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Отже, досліджені в сукупності всі здобуті у провадженні докази дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду та його повне не визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для них судово-слідчій ситуації. Також, згідно показів сторін кримінального провадження та свідків між потерпілою та обвинуваченою останнім часом склались, неприязні стосунки, які могли сприяти побиттю.

Посиланя сторони захисту на ту обставину, що свідок ОСОБА_9 , пояснював, що у потерпілої містяться подряпини та синці на руках не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини не покладено в основу обвинувачення ОСОБА_3 , а тому виходить за межі висунутого обвинувачення. Крім того, вказані обставини ані доводять вину обвинуваченого, ані підтверджують його невинуватість. Суд відноситься критично і до пояснень сторони захисту, що діагноз було поставлено лише через три дні після події. Оскільки відповідно до висновку експерта № 4561е від 24 листопада 2014 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобто і в термін на який указує обстежена та слідчій у постанові. Окрім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №644е локалізація та характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_3 (т.1 а.п. 77-78).

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо недопустимості доказів з підстав, що медичні документи на підставі яких медичний експерт зробив висновок про тілесні ушкодження у потерпілої, вилучені з порушенням порядку встановленому КПК України у зв`язку з чим вони не можуть бути допустимими у кримінальному процесі. А саме: ухвалою від 11 листопада 2014 року слідчій суддя ОСОБА_13 задовольнив клопотання слідчої ОСОБА_14 та надав ій право тимчасового доступу до медичних документів потерпілої та їх вилучення. Згідно дослідженого судом протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11 листопада 2014 року, тимчасовий доступ і вилучення медичних документів ОСОБА_6 , здійснено дільничому інспектору Колесникову слідчий суддя не надав права доступу до медичних документів ОСОБА_6 , та їх вилучення.

Суд не вважає, що вказані докази в розумінні ст. 86 КПК є недопустимими, оскільки відповідно до постанови про призначення групи слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001206 призначено слідчу групу до якої входить слідчий ОСОБА_10 (т.1 а.п.8).

Суд приймає до уваги зауваження сторони захисту щодо проведення слідчого експеременту від 23.01 2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 та додаткового висновку експерта № 342е і вважає за необхідне визнати їх недопустимими доказами з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту. Стаття 104 КПК України передбачено, що протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Згідно зі статтею 223 КПК України вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Натомість, як вбачається з протоколу проведення слідчого експеременту, з фототаблицею до нього, від 23.05.2015 року, було проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_6 за участю спеціаліста та в присутності захисника, але за участю лише одного понятого. (т.1, а.п. 65-69). Таким чином, в силу ч. 2 ст. 86 КПК України наданий суду вищевказаний протоколи проведення слідчого експерименту (т.1, а.п. 65-69) та висновок судової експертизи №342е. проведений на підставі вищеззначеного протоколу проведення слідчого експеременту (т.1 а.п. 77-78) не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і суд не вправі посилатись на них при ухваленні судового рішення. Посилання обвинуваченого на ту обставину. Що в данному кримінальному провадженні фактично потерпілою особою є він, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, як зазначили сторонни кримінального провадження органом досудового слідства, за заявою ОСОБА_3 , порушено кримінальну справу та проводяться слідчі дії. Цю обставину підтверджує і сам обвинувачений, а акож виходить за межі висунутого обвинувачення і не підлягає включенню до доказів.

А також посилання сторони захисту на неправдивість свідчень свідка ОСОБА_8 , суд не приймає до уваги, оскільки свідок ОСОБА_8 , є спільною дитиною обвинуваченого ОСОБА_3 , та потерпілої ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.п.142). На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т.1 а.п.140, 141), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, необхідно призначити покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбуванням покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України та покладенням на нього обов"язків передбачених ст.76 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочина) передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 рік

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1