СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 669 /2007 року Головуючий
у 1-й інстанції: Кузнецов
187 КК України Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

2007 року липня
місяця 6 дня Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді Копитько Л.І. суддів: Довгаль С. А., Павленка В.П.3 участю прокурора Калька
О.С. захисника ОСОБА_1

засуджених: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в
м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
з внесеними змінами
старшого помічника прокурора Кременчуцького району Полтавської області на вирок
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 6 березня
2007 року. Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кременчука
Полтавської області, гр. України, освіта середня, одруженого,
працюючого у ПП «Ліон»,
мешкаючого АДРЕСА_1, раніше
судимого: 25 січня 1996 року військовим трибуналом Миколаївського гарнізону
за ст.
ст. 254-2 п.«в», 44 КК України на
4 роки позбавлення волі без конфіскації майна,
23 жовтня 1999 року звільненого по відбуттю покарання, засуджено за ч.4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 (п'ять) років
позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця М. Кременчука, гр.
України, освіта середня, неодруженого,
непрацюючого, мешкаючого
АДРЕСА_2, раніше судимого:

- 26
лютого 1999 року Валківським районним судом Харківської області за ст.
ст. 142 ч.3, 140 ч.3, 42 КК України на 6 років позбавлення
волі із конфіскацією майна, 8 серпня
2001 року звільненого постановою Запорізького районного суду на підставі ст. 6 Закону

2

України «Про
амністію» від 05.07.2001 р. - на 1 рік 8 місяців 3 дні з іспитовим строком 1
рік 6 місяців,

засуджено
за ч.2 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 ЮС України на 4
роки позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна, на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за вироком Валківського районного суду Харківської області від
06.02.1999 р. до покарання за останнім вироком,
остаточно визначено покарання - п'ять років позбавлення волі із конфіскацією
усього належного йому майна;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця
м. Полтави, гр.

України, освіта середня, неодруженого,

непрацюючого, мешкаючого
АДРЕСА_3, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України на
два

роки 8 місяців 28 днів позбавлення волі із конфіскацією усього належного

йому майна.

Постановлено
стягнути: із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_5 1429, 60
гривень на відшкодування матеріальної шкоди,
із засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно на
користь потерпілого ОСОБА_6 - 15 000
гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання
щодо судових витрат та речових доказів. За вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 визнано винними у
вчиненні розбою за таких обставин.

12
серпня 2002 року, приблизно о 2 год. 30 хв., ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном, на автомобілі «Фольксваген-Транспортер», державний НОМЕР_1,
під керуванням громадянина ОСОБА_7
прибули в м. Глобине Полтавської області. Маючи при собі ніж, букову биту та перероблений пістолет
АПС, вони проникли на подвір'я АДРЕСА_4 і вчинили напад
на ОСОБА_6 , який вийшов на подвір'я.
Члени сім ї потерпілого, почувши його
крик, вискочили із будинку на
допомогу, але ОСОБА_3, погрожуючи ножем потерпілому, силоміць утримував його, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4, погрожуючи застосувати до ОСОБА_6
насильство, небезпечне для життя та
здоров'я потерпілого, силою, з пістолетом та битою в руках, змусили сім'ю потерпілого повернутися в
будинок і де останні встигли зачинити двері.

ОСОБА_3, який не чекав такого розвитку подій, злякався,
відпустив ОСОБА_6 і залишив подвір'я,
а ОСОБА_2 та ОСОБА_4, сховавшись
за рогом будинку, не залишили намір
проникнення до житла, але потерпілий
встиг зачинитися в будинку.

ОСОБА_4, намагаючись проникнути до будинку
потерпілого, декілька раз вдарив ногою
по вхідних дверях, але мети не досяг.
Тоді ОСОБА_2, діючи в

з

стані
раптово виниклого умислу, без
попередньої домовленості про це з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зробив постріл із переробленого пістолету АПС
по вхідних дверях будинку ОСОБА_6,
заподіявши при цьому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, зятю останнього ОСОБА_5 у вигляді сліпого
вогнепального проникаючого поранення грудної клітки з пораненням лівої легені
та перелому II ребра зліва.

В
апеляції з внесеними змінами помічник прокурора Кременчуцького району
Полтавської області просить вирок суду скасувати як незаконний та постановити
новий вирок, посилаючись на
невідповідність висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, що потягло за собою
безпідставну перекваліфікацію дій винних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з ч.4 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 187 КК України і призначення занадто
м'якого покарання ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
При постановленні нового вироку просить дії винних кваліфікувати за ч.4 ст. 187 КК України І призначити покарання
ОСОБА_2- 10 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому
майна, ОСОБА_4 - 9 років позбавлення
волі із конфіскацією усього належного майна і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої
частини покарання за вироком Валківського районного суду Харківської області
від 26.02.1999 року, остаточно визначити
покарання - 10 років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому
майна та ОСОБА_3 - 9 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного
майна.

Інші
учасники судового процесу вирок не оскаржили,
але засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 надали свої заперечення на апеляцію прокурора, де висловили свою думку про законність вироку
і просили залишити апеляцію прокурора без задоволення, а вирок суду щодо них без зміни.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, думку
прокурора, який підтримав апеляцію з
внесеними змінами і просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок з
наведених в апеляції з внесеними змінами підстав, пояснення захисника ОСОБА_8, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
які заперечували проти задоволення апеляції прокурора і
просили вирок залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у апеляції з
внесеними змінами доводи, колегія суддів
вважає, що апеляція старшого помічника
прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та
перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Так, потерпілий ОСОБА_6 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні пояснював, що засуджені вчинили на нього напад у дворі його
будинкуАДРЕСА_4, завдавши легких
тілесних ушкоджень і вимагаючи передати їм гроші. Від членів його родини, які вибігли на подвір я, зачувши його крики, нападники гроші не вимагали, а з погрозою застосування до нього
насильства, загнали їх в будинок.
Забігти в

4

будинок
вдалося і йому, бо нападники залишили
його. В двері будинку хтось із нападників двічі вдарив ногою, але відчинити двері не вимагали, а потім пролунав постріл і його зять ОСОБА_9
був поранений - отримав тяжке тілесне ушкодження.

Із
показань потерпілого ОСОБА_5, свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, оголошених в судовому засіданні, вбачається,
що на потерпілого ОСОБА_6 напад
було вчинено у дворі і, коли вони вибігли
у двір, почувши крики ОСОБА_5, нападники, яких було троє, загрожуючи розправою з останнім і маючи при
собі пістолет, ніж, дерев'яну биту, загнали їх у будинок, а потім повернувся в будинок і ОСОБА_6 (а.с. 106,
т.10).

Вчинення
розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6
у дворі будинку із погрозою застосування насильства не заперечували і
засуджені (ах. 69-97, т.10).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1298 від 15 серпня 2002 року
у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у
виді садна, крововиливів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
без розладу здоров'я (а.с. 16-20, т.2).

За
висновком судово-медичної експертизи за № 214 від 4 жовтня 2002 року ОСОБА_9
отримав сліпе вогнепальне проникаюче поранення грудної клітки зліва з
пораненням лівої легені та перелому 2 ребра зліва, яке утворилося від одиночного пострілу кулею
із вогнепальної зброї, яким може бути
пістолет системи «Вальтер», що
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,
як небезпечні в момент їх спричинення (а.с. 116-118, т.2).

Застосування
пістолету при заподіянні зазначеного тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5
не заперечує і сам засуджений ОСОБА_2,
при цьому пояснював, що
застосовувати зброю при нападі вони не домовлялися, це сталося раптово.

Засуджені
ОСОБА_4 та ОСОБА_3
також весь час стверджували, що вони
не домовлялися про застосування зброї.

Доказів
про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заздалегідь
домовилися про застосування вогнепальної зброї при розбійному нападі органами
слідства не здобуто, не встановлено їх і
в суді першої інстанції.

А тому суд
першої інстанції правильно виключив з обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 таку
кваліфікуючу ознаку як розбійний напад,
поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Суд дії
засуджених ОСОБА_3
та ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України
кваліфікував вірно, оскільки вони
вчинили розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування
насильства, небезпечного для життя та
здоров'я потерпілого, за попередньою
змовою групою осіб.

Доводи ж
в апеляції про те, що умислом всіх
засуджених охоплювалося спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому із
застосуванням вогнепальної зброї є нічим іншим як припущеннями.

5

Відповідно
ж до ч.2 ст. 327 КПК України
обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду
наведеного доводи апеляції про неправильну кваліфікацію дій засуджених ОСОБА_4
та ОСОБА_3 є безпідставними і колегією суддів не приймаються до уваги.

Також
вірно судом кваліфіковані і дії засудженого ОСОБА_2 за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив розбій за попередньою
змовою групою осіб, поєднаний із
заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

З
матеріалів справи вбачається, що знайшло
своє підтвердження і в судовому засіданні,
що. першою у двір на занепокоєння собаки вийшла дружина ОСОБА_6, другим вийшов сам ОСОБА_6 і у дворі нападники
збили його з ніг, вимагаючи грошей.

Як вбачається із показань потерпілих,
свідків - членів родини ОСОБА_6 ,
двері будинку було розчинено неодноразово і ніхто із нападників не
намагався скористатися цим і проникнути до будинку.

Із
протоколу огляді місця події вбачається,
що вхідні двері будинку мали пошкодження у виді отвору від кулі, інших пошкоджень не виявлено (а.с. 5-13, 19,
т.1).

З цього
ж протоколу вбачається, що в будинку
ОСОБА_6 нараховується 8 вікон, які на момент огляду також пошкоджень не
мають.

Як
пояснили суду засуджені, їм нічого не
заважало проникнути у житло через вікно,
що було поруч із вхідними дверима.

А тому
правильно суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що засуджені вчинили розбій без проникнення у
житло і фактично виключив таку кваліфікуючу ознаку розбою з обвинувачення всіх
засуджених.

Таким
чином, доводи апеляційного подання із
внесеними змінами старшого помічника прокурора Кременчуцького району
Полтавської області щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильної кваліфікації дій
ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за ч.2 ст. 187 КК України є
безпідставними, оскільки не ґрунтуються
на матеріалах справи.

Безпідставне
твердження в апеляції і про надмірну м'якість обраного засудженим покарання.

Перевіривши
доводи апеляції в цій частині, колегія
суддів приходить до висновку, що
покарання ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 призначено з
дотриманням вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особи
засуджених, обставин, що обтяжують та пом'як шують покарання.

Відповідно
до ст. 69 КК України за наявності
декількох обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може за особливо тяжкий, тяжкий або злочин середньої тяжкості
призначити основне покарання, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
статті, за якою він засуджується.

Саме з
урахуванням наявності декількох пом'якшуючих обставин і даних про особи
винних, що суд належним чином мотивував
у вироку, суд і призначив всім
засудженим покарання, нижче
від найнижчої межі,

6

передбаченою
санкціями статей, за які їх
засуджено, яке відповідає вчиненому
кожним з них, і є необхідне й достатнє
для їх виправлення і попередження нових злочинів і не є занадто м'яким.

Вирок
щодо ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є законним і
обгрунтованим, будь-яких
передбачених ст. 367 КГЖ України підстав
для його скасування чи зміни, про що
порушено питання у апеляції з внесеними змінами при перевірці справи в
апеляційному порядку не виявлено, а тому
апеляція задоволенню не підлягає.

Разом з тим, вирок суду підлягає
уточненню: у мотивувальній частині вироку при мотивуванні кваліфікації дій
підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.
187 КК України слід вважати, що дії
кваліфіковані правильно за ч.2 ст. 187
КК України за ознакою розбою, тобто
нападу з метою заволодіння чужим майном,
поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
з внесеними змінами старшого помічника прокурора Кременчуцького району
Полтавської області залишити без задоволення.

Вирок
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 6 березня 2007 року щодо
ОСОБА_4 та ОСОБА_3
уточнити: вважати засудженими ОСОБА_4та ОСОБА_3 за ч.2 ст. 187 КК України, за ознакою розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим
майном, поєднаного з погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя і здоров'я особи, яка зазнала
нападу, вчиненого за попередньою змовою
групою осіб.

В іншій
частину вирок суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_3 залишити без зміни.