ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
листопада 2007 року місто
Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду у складі: головуючого підполковника юстиції РИМАРА Є.П., при секретарі
ЛОЗІ К.А., за участю державного обвинувача - заступника військового прокурора
Київського гарнізону майора юстиції МОСКАЛЮКА О.П., захисника - адвоката
ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню
військовослужбовця строкової служби військової частини А-0139, солдата

ОСОБА_3,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с Дружелюбівка, Борівського району
Харківської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною
освітою, не судимого, неодруженого, призваний на військову службу у 2006 році,
проживаючого за адресою: с Дружелюбівка, Борівського району Харківської
області, в скоєні злочину, передбаченого ч. З ст. 424 та ч. 1 ст. 421 КК
України.

Судовим
слідством військовий суд, -

ВСТАНОВИВ:

29
серпня 2007 року солдат ОСОБА_3, перебуваючи черговим по роті, хибно розуміючи
інтереси служби та будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_2 намагався
приховати факт відсутності комплектуючого приладдя в закріпленому за ним
автоматі АК-74 №НОМЕР_1, в порушення вимог ст.ст. 58, 59, 267, 291, 310, 312
Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту України,
із застосуванням зброї, вчинив відносно потерпілого фізичне насильство та
застосував нестатутні заходи впливу при наступних обставинах.

Під час
контрольної перевірки ОСОБА_3 комплектності закріпленого за ОСОБА_2 автомата
АК-74 було виявлено відсутність приладдя, внаслідок чого ОСОБА_2 намагався
взяти його з іншого автомату. Будучи невдоволеним такими діями потерпілого та
виниклою в результаті цього словесною перепалкою, хибно розуміючи інтереси
служби, ОСОБА_3 умисно застосував до ОСОБА_2 фізичне насильство, яке виразилось
в нанесенні одного удару ногою, взутою в черевик з високим берцем в область
гомілки лівої ноги, одного удару прикладом автомата АК-74 в область лівого
плеча та одного удару долонею правої руки в область лівого вуха. Внаслідок
вказаних дій, підсудний заподіяв ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження у вигляді
травми лівого вуха у формі розриву (перфорації) барабанної перетинки.

Допитаний
у судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні вказаних злочинних дій
визнав повністю, про обставини скоєного дав покази цілком відповідні
викладеному вище і пояснив, що він, будучи черговим по роті та виконуючи
обов'язки щодо прийому закріпленої за військовослужбовцями стрілецької зброї,
виявивши відсутність комплектуючого приладдя в автоматі, що був закріплений за
ОСОБА_2, висловив зауваження останньому з приводу вказаного факту, на що
ОСОБА_2 відповів нецензурною лексикою. Будучи цим обуреним, він застосував до
останнього фізичне насильство, що виразилось в нанесенні одного удару ногою,
взутою в черевик в нижню частину ноги потерпілого, а також одного удару
прикладом автомата АК-74 в область лівого плеча та одного удару долонею правої
руки в область лівого вуха.

Особистих
рахунків з потерпілими він до того не мав і більше ніяких ударів не наносив.

Крім
особистого визнання, вина підсудного ОСОБА_3 в скоєному злочині підтверджується
добутими під час досудового слідства та розглянутими у судовому засіданні
іншими доказами, які не викликають у суду сумнівів у своїй достовірності,
підсудним та іншими учасниками процесу не заперечуються і підтверджуються в
повному обсязі. За клопотанням ОСОБА_3, яке підтримали інші учасники процесу,
судове слідство судом проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.299 КПК
України. При цьому судом їм роз'яснено, що в цьому випадку вони будуть
позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Згідно
висновку судово-медичного експерта ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді травми лівого вуха у формі розриву (перфорації) барабанної перетинки,
що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким
чином, оскільки ОСОБА_3, являючись військовою службовою особою, з застосуванням
зброї застосував щодо підлеглого фізичне насильство, яке виразилось у завданні
фізичного болю,

побоїв та
заподіянні легких тілесних ушкоджень у вигляді розриву (перфорації) барабанної
перетинки, то суд такі дії ОСОБА_3 кваліфікує за ч.3 ст. 424 КК України.

Дії
підсудного, що виразились у порушенні ним, як військовою службовою особою, що
входить у добовий наряд частини, статутних правил внутрішньої служби, яке
виразилось в неповідомленні командуванню роти про вчинення тяжкого злочину з
травмуванням військовослужбовця, що судом розцінюється як спричинення тяжких
наслідків, запобігання яким входило в його обов'язки, то такі дії суд
кваліфікує за ч.1 ст. 421 КК України.

Військово-лікарською
комісією підсудний ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби.

При
призначенні покарання підсудному, суд визнає і враховує, як обставини, що
пом'якшують його відповідальність, те, що ОСОБА_3 з'явився із повинною, сприяв
розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому злочині та в повному обсязі
відшкодував заподіяну злочином шкоду.

З
урахуванням обставин даної конкретної справи, вищевказаних пом'якшуючих
обставин, особи винного, який раніше ні в чому протизаконному замічений не був,
під час проходження військової служби характеризується виключно позитивно, до
кримінальної відповідальності притягається вперше, а також того, що підсудний
діяв виходячи з невірного розуміння інтересів служби, його дії в певній мірі
були обумовлені неправомірною поведінкою потерпілого, який просив суворо не
карати ОСОБА_3, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, то суд знаходить можливим в даному конкретному випадку застосувати до
останнього ст.69 КК України і призначаючи покарання за ч.3 ст.424 КК України,
призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції
цієї статті. Призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів суд
застосовує принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а також
застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування основного
покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид та розмір покарання в даному
випадку, на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для його
виправлення.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст. 299,323,324,328,332 КПК України,
військовий суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3
визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 424 КК України, на
підставі якої, з застосуванням ст.ст. 69 КК України, призначити йому покарання
у вигляді 1 (одного) року б (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3
визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 421 КК України, на підставі
якої призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

За
сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити
ОСОБА_3 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у
вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У
відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування
призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1
(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов'язок -
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання.

Речовий
доказ по справі: автомат АК-74 №НОМЕР_1, який знаходиться на відповідальному
зберіганні у військовій частині А-0139, передати до останньої для використання
за належністю.

Міру
запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 - нагляд командування військової частини А-0139
-скасувати.

Вирок
може бути оскаржений в апеляційному порядку у військовий апеляційний суд
Центрального регіону України через військовий місцевий суд Київського гарнізону
протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим протягом того ж
строку, з моменту вручення йому копії вироку.