Справа № 358/2146/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/478/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 09.06.2015

УХВАЛА
іменем України
09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Кулундинського району Алтайського краю Російської Федерації, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.07.1998 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст. ст. 81 ч.3, 140 ч. 2, 42 КК України (1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 17.06.2002 року Андрушевським районним судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч.3, 194 ч. 2, 304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 06.09.2007 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11.06.2008 року Лисянським районним судом Черкаської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; 16.01.2009 року Богуславським районним судом Київської області за ст. ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 05.09.2013 року Хустським районним судом Закарпатської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі строком, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік; 30.10.2014 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 30.10.2014 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і три місяця.

Вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 08.12. 2014 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув до господарства ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та діючи із корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник на територію господарства, звідки таємно викрав металеві щипці в кількості 2 шт. вартістю по 25 грн. за кожні; диск до штанги з позначкою 5 кг вартістю 70 гривень; дві металеві пластини прямокутної форми розмірами 20х30 см вартістю по 15 грн. за кожну та наковальню вагою 90 кг вартістю 400 грн., після чого зник з місця вчинення злочину, а майном, яким заволодів злочинним шляхом, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 550 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок. Зазначає апелянт, що сторони даного кримінального провадження не були проінформовані про можливість укладення угоди про примирення, чим було обмежено їхні права.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор зазначає, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тому просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину не можуть бути оскаржені та відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряються.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність тяжких наслідків від скоєного кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченому, який при прийнятті рішення поклався на розсуд суду, та прийшов до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавленні волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше засуджений 30.10.2014 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки, протягом іспитового строку знову вчинив злочин, суд першої інстанції призначив йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі (до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком).

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий

Судді