Справа № 346/1390/14-к
Провадження № 11-кп/779/35/2015
Категорія ст. 382 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року відносно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноград Городенківського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українець, освіта середня, інвалід 3 групи, громадянин України, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі вважає вирок Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2014 року щодо нього є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.

Просить вирок Коломийського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього за тст.382 ч.1 КК України.

Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді штрафу 8500 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_9 3200 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та 1218 грн. витрат на оплату правової допомоги. В решті позову відмовлено.

За вироком суду, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 травня 2013 року задоволено позов ОСОБА_9 та вирішено усунути перешкоди у користуванні кімнатою площею 18,2 кв.м. квартири АДРЕСА_2 шляхом вселення ОСОБА_9 в дану кімнату та зобов`язано ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_9 перешкод у користуванні даною квартирою.

Однак, після набрання рішенням суду законної сили , ОСОБА_10 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, всупереч законному рішенню суду продовжував не впускати свою колишню дружину ОСОБА_9 до кімнати, що за адресою АДРЕСА_1 , а також зачинивши холодильник та перекривши газопостачання, за допомогою навісних замків, створював перешкоди у користуванні житлом. Після чого, 04.07.2013 року державним виконавцем ВДВС Коломийського МРУЮ винесено постанову про примусове виконання рішення суду. 17.07.2013 року складено акт державного виконавця про примусове виконання рішення суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілу та її представника, обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_10 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а призначене покарання достатнім і справедливим.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_10 за вказаним звинуваченням повністю доведена як частково його показаннями, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , заяви потерпілої, висновків працівників Коломийського МВ УМВС, та іншими доказами.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.382 КК України, так як він вчинив умисне невиконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що рішення суду було фактично виконано, що підтверджується актом державного виконавця від 17.07.2013 року, та постановою про закінчення виконавчого провадження є неправильним, та суперечить дослідженим доказам в суді першої інстанції.

Предметом злочину є судове рішення яке є обов`язковим до виконання.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 07 травня 2013 року за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 фактично складається з двох частин, усунення перешкод шляхом вселення в спірну квартиру, та зобов`язано ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_9 перешкод в користуванні нею.

Покликання ОСОБА_10 у апеляційній скарзі щодо відсутності його вини у вчиненні злочину передбаченого ст.382 ч.1 КК України не заслуговує на увагу та спростовується матеріалами справи, так як він учинив умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, відповідно ст.ст. 65, 66 КК України, в повній мірі врахував ряд обставин, що пом`якшують йому покарання.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої ОСОБА_10 апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405,407, 408, 418,419, КПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2014 року залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2014 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4