У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України

у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Коротких О.А.,

за участю прокурора Опанасюка
О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 14 серпня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Львівської області на вирок
Сихівського районного суду м. Львова від 4 квітня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2006 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Санкт-Петербурга Російської Федерації, жителя м. Львова, раніше не
судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 153 КК України на 3
роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 189 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5
років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено
наступні обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Гур'єв Республіки
Казахстан,
жителя м. Львова, в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 3
ст. 189 КК України із застосуванням ст.
69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено
наступні обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця та жителя м. Львова,

раніше судимого 08.10.2004 року за ст. 124 КК України на 2
роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком
частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 8
жовтня 2004 року і ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено
наступні обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про
зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30
травня 2006 року вирок щодо засуджених залишено без зміни.

Як установив суд, 11 червня 2005 року близько 20 години
засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою між собою та особою,
матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, будучи у стані алкогольного
сп'яніння, у квартирі АДРЕСА_1 вимагали у ОСОБА_4 із застосуванням насильства,
небезпечного для життя й здоров'я потерпілого, сплачувати їм щомісяця гроші у
сумі 100 доларів США.

Крім того, у цей же день близько 21
години ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за попередньою змовою між
собою та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, будучи в
стані алкогольного сп'яніння, із застосуванням фізичного насильства
почергово задовольнили свою статеву
пристрасть неприродним способом із ОСОБА_4.

У
касаційному поданні прокурор
вказує, що суд призначив засудженим покарання, яке не відповідає ступеню
тяжкості вчинених злочинів та даним про
особу засуджених через м'якість. Просить судові рішення щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора Опанасюка О.В., який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
поданні доводи, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування покарання з
випробовуванням на підставі ст. 75 КК України, суд належним чином не мотивував,
які саме дані про їх особу дають підстави для висновку про можливість
виправлення цих засуджених без відбування покарання. Пославшись на пом'якшуючі
покарання обставини, зокрема, на виключно позитивні характеристики засуджених,
суд не зазначив, в чому саме полягає виключна їх позитивність. Ураховуючи, що
засуджені ніде не працюють, до матеріалів справи долучено тільки характеристики
з їх місця проживання. З їх змісту вбачається, що на засуджених не надходило
скарг, і при цьому відсутні дані, які б виключно позитивно їх характеризували.
Також суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 разом зі своєю неповнолітньою
дочкою не проживає (т.1 а.с. 57), а тому висновок суду, що остання знаходиться
на його утриманні, є необгрунтованим.

Крім того, суд
належним чином не урахував характер та ступінь тяжкості вчинених ними злочинів,
які є тяжкими те, що внаслідок скоєного засудженими потерпілий намагався
покінчити життя самогубством. Не дав суд належної оцінки і тій обставині, що
засуджений ОСОБА_3 вчинив новий злочин протягом іспитового строку за попереднім
вироком.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що рішення суду
про призначення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. ст.
75, 76 КК України в даному випадку не є необхідним й достатнім.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що судові рішення щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи буде доведена
винуватість ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину,
то покарання, що було визначене за вироком від 4 квітня 2006 року, слід вважати
невиправдано м'яким.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання заступника прокурора Львівської області
задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м.
Львова від 4 квітня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області
від 30 травня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд у той же місцевий суд в іншому складі
суддів.

Судді:

Синявський О.Г. Коротких О.А. Глос Л.Ф.