Справа № 1/257/345/13
П О С Т А Н О В А

24 грудня 2013 року Київський районний суд
м. Донецька у складі:

Судді:
Ополинської І.Г.,

при секретарі
Дємєнчук К.Ю.,

за участю прокурора
Зурнаджи В.М., Зілової К.Ф., Атаманова
О.М.

захисника підсудної
ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Донецьку
кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Донецька, українки, з вищою освітою, не
працюючої, не одруженої, не судимої, яка
зареєстрована та мешкає за адресою: м.
Донецьк вул. Собінова, 152, 5-А,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.121
ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства
ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення в
тому, що вона 23.05.2012 року, приблизно о 22.00
годині, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись
за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1,
після спільного вживання спиртних
напоїв із співмешканцем ОСОБА_3, маючи
намір на заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих
неприязних стосунків, діючи навмисно,
нанесла один удар кухонним ножем, що
знаходився в її правої руці, в область
тулубу останньому, чим заподіяла
потерпілому ОСОБА_3, проникаюче
поранення черевної порожнини с
пошкодженням жирового підвіска
сигмовидної кишки із розвитком
внутрішньочеревної кровотечі, що
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень, як небезпечні для
життя.

Дії підсудної ОСОБА_2 органом
досудового слідства кваліфіковані за
ст.121 ч.1 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 винною
себе у вчиненні інкримінованого їй
злочину не визнала та пояснила суду, що
не скоювала того, у чому її
звинувачують.

Захисником ОСОБА_2, в судовому
засіданні, заявлено клопотання про
направлення даної кримінальної справи
на додаткове розслідування, з мотивів
неповноти та неправильності
досудового слідства, яку неможливо
усунути в ході розгляду справи судом.

Підсудна підтримала клопотання свого
захисника та просила суд задовольнити
його.

Прокурор заперечував проти
задоволення вказаного клопотання та
направлення даної кримінальної справи
на додаткове розслідування, мотивуючи
тим, що на його думку, вину ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 121
ч.1 КК України доведено у повному
обсязі.

Дослідивши усі матеріали кримінальної
справи та допитавши підсудну, а також
свідків, що з'явилися, суд дійшов до
переконання про неможливість
закінчення судового слідства та
необхідність повернення справи
прокурору для організації додаткового
досудового слідства з мотивів
неповноти та неправильності
проведеного досудового слідства, що не
може бути усунена у судовому засіданні.

Відповідно до ст.281 КПК України
повернення справи на додаткове
розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства
може мати місце лише тоді, коли ця
неповнота або неправильність не може
бути усунена у судовому засіданні.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №2 Про практику
застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування» від 11.02.2005 року
повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового
розгляду справи допускається лише з
мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним,
якщо під час його провадження всупереч
вимогам статей 22 і 64 КПК не були
досліджені або були поверхово чи
однобічно досліджені обставини, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

Неправильним досудове слідство
визнається в разі, коли органом
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно не
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону і без усунення
цих порушень справа не може бути
розглянута в суді.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи досудове слідство
проведено однобічно, поверхово та
неправильно, а також без вжиття
необхідного комплексу
слідчо-розшукових заходів для
встановлення обставин, що підлягають
доказуванню в кримінальній справі,
усунення суттєвих протиріч.

Виходячи з вимог ч.1 ст.22 КПК України
орган досудового слідства зобов'язаний
був вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин
справи, виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують
обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ст.64 КПК
України орган досудового слідства при
встановленні обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальній справі,
зобов'язаний встановити подію злочину,
як то спосіб та інші обставини вчинення
злочину.

Між тим, зазначенні вимоги закону
органом досудового слідства виконанні
не були, заходів до всебічного
дослідження обставин, що мають
суттєвого значення для правильного
вирішення справи, не вжито.

Зокрема, як на стадії досудового
слідства, так і у суді підсудна ОСОБА_2
показала, що дійсно у зазначеному в
обвинувальному висновку місці та часу
вона завдала одного удару кухонним
ножем в область живота ОСОБА_3, чим
заподіяла йому тілесні ушкодження,
проте зробила це у наслідок
необережного поводження з ножем та не
навмисно, здійснивши різкий невмілий
оберт у бік ОСОБА_3, з ножем у правій
руці. При цьому, ОСОБА_2 показала, що
будь-яких інших тілесних ушкоджень,
окрім ножового поранення, ОСОБА_3 вона
не спричиняла. З приводу наданих нею 24
та 25 травня 2012 року інших показів
органу досудового розслідування в
частині обставин заподіяння ножового
поранення співмешканцю ОСОБА_3
показала, що вони не відповідають
дійсності та були наданні нею у зв'язку
із перебуванням у приміщенні
райвідділу міліції протягом доби та
знаходженням у стресовому стані.

У свою чергу із єдиних показів
потерпілого ОСОБА_3, наданих ним 24.05.12
під час досудового розслідування, про
конкретні обставини отримання
ножового поранення, останній
показував, що коли він лежав на дивані
та дивився телевізор, а поруч з ним
сиділа співмешканка ОСОБА_2, то він
відчув різку, гостру біль в області
живота та побачив, що ОСОБА_2 витягнула
ніж з вказаної частині тіла, після чого
в нього почалась кровотеча. При цьому,
про механізм заподіяння ножового
поранення, потерпілий не розповідав, а
лише показав про його наслідки.

Крім того, потерпілий показував, що
ножовому пораненню, передували події,
коли його співмешканка ОСОБА_2 зробила
поріз кухонним ножем на його руці і шиї,
а також те, що він не вживав у вказаний
день спиртних напоїв.

Разом з цим, відповідно до проведеної
по справі судово-медичної експертизи №
566 від 11.07.12 р. та врахованим, зазначеною
експертизою, протоколом № 79 «медичного
огляду для встановлення факту вживання
психотропних речовин та ступеню
алкогольного сп'яніння» від 23.05.12 р.,
будь-яких інших тілесних ушкоджень,
окрім проникаючого поранення черевної
порожнини, у ОСОБА_3 не виявлено, а також
останній перебував у стані
алкогольного сп'яніння, в його крові
виявлено 1,8 % етилового алкоголю.

Також, судом встановлено, що при
призначенні проведення
судово-медичної експертизи відносно
потерпілого ОСОБА_3, органом досудового
слідства у відповідній постанові від
11.07.12 р. зазначені данні, які не
відповідали матеріалам кримінальної
справи, а саме вказано, що нібито під
час допиту потерпілого, стало відомо,
що його співмешканка ОСОБА_2А, сидячи на
ліжку з лівого боку від нього, своєю
правою рукою один раз тичком нанесла
йому удар кухонним ножем в область
тулубу у лівий бік нижчі ребер.

Проте, про такий спосіб заподіяння
ножового поранення потерпілий ОСОБА_3,
не показував органу досудового
слідства під час його допиту, а лише
розповів про гостре відчуття болі в
області живота та подальшого бачення,
як ОСОБА_2 висунула з його тіла кухонний
ніж.

Як наслідок, судово-медичним експертом
у висновку №566 від 11.07.12 зазначено, що
виявлене у ОСОБА_3 проникаюче поранення
черевної порожнини утворилось від дії
колючо-ріжучого предмету та могло
утворитися при обставинах наведених
потерпілим, однак, як встановлено
судом, потерпілим про конкретний
спосіб отримання ножового поранення
під час його допиту не вказувалось,
відтворення обстановки та обставин
події за його участю з цих питань, не
проводилось.

Крім того, поза уваги органу досудового
розслідування залишилось не надання
судово-медичним експертом у висновку
№566 від 11.07.12 відповіді на постановлене
слідчим питання щодо можливості
утворення ножового поранення у ОСОБА_3
при обставинах на які посилалась
обвинувачена ОСОБА_2 при проведенні за
її участі відтворення обстановки та
обставин події 24.05.12 р.

З урахуванням наведеного, маючи
зазначені суттєві протиріччя в показах
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та висновку
судово-медичної експертизи, орган
досудового слідства не вжив жодного
заходу до їх усунення у встановленому
законом порядку, шляхом проведення
додаткового, більш ретельного, допиту
потерпілого, проведення очних ставок
між вказаними особами, відтворення
обстановки та обставин події за участю
ОСОБА_3 з мето з'ясування механізму
заподіяння останньому тілесних
ушкоджень ОСОБА_2, спростування версії
останньої щодо необережного характеру
її дій, призначенню додаткових
судово-медичних експертиз, тощо.

Також, суд не може залишити поза уваги
виявленні порушення вимог ст.85 КПК
України, допущені органом досудового
розслідування, під час єдиного допиту
потерпілого ОСОБА_3, в частині
невідповідності зазначеному у
протоколі допиту місця проведення
слідчої дії, фактичному місцю
перебування потерпілого під час його
допиту.

Зокрема, у протоколі допиту
потерпілого ОСОБА_3 від 24.05.13 слідчим
зазначено, що допит останнього
проводиться у кабінеті №7 СВ
Київського ДМУ ГУМВС України в
Донецькій області, у той час коли із
змісту протоколу допиту ОСОБА_3, а також
висновку судово-медичної експертизи
№566 від 11.07.12 вбачається, що на час
проведення органом досудового
слідства допиту потерпілого, останній
перебував на стаціонарному лікуванні у
МЛ №21 м.Донецька, знаходячись у тяжкому
стані після нічної операції.

З метою перевірки доводів підсудної
ОСОБА_2 та спроби усунення протиріч, що
є в показах останньої та потерпілого
ОСОБА_3, суд вжив максимальний комплекс
заходів передбачений законодавством
до виклику та допиту у суді потерпілого
ОСОБА_3, шляхом неодноразового
направлення повісток за місцем
мешкання останнього, зазначеного у
обвинувальному висновку та прийняттям
рішення щодо примусового приводу
потерпілого, які органом дізнання
виконанні не були з причин
неможливості встановлення місця
знаходження ОСОБА_3

Відсутність можливості
безпосереднього допиту потерпілого
ОСОБА_3 у судовому засіданні фактично
створює умови до порушення прав
підсудної, передбачених п. 7 ст. 263 КПК
України щодо можливості задавати
питання потерпілому, а отже може
порушити право на захист ОСОБА_2

Також, залишення без безпосереднього
допиту потерпілого ОСОБА_3 у судовому
засіданні фактично позбавляє суд
можливості дотриматись принципу
безпосередності та усності судового
розгляду, передбачений ст. 257 КПК
України.

Орган досудового слідства при
наявності очевидної неповноти та
протиріч по справі, безпідставно не
вжив жодних заходів, передбачених
законом щодо встановлення та допиту
додаткових свідків скоєння ОСОБА_2
злочину стосовно ОСОБА_3, насамперед
шляхом надання доручень органу
дізнання на встановлення свідків з
числа осіб, що безпосередньо лікували
ОСОБА_3 у відповідному медичному
закладі, знаходились з останнім
тривалий час у одній палаті та можливо
володіють інформацією зі слів ОСОБА_3
про конкретні обставини отримання ним
тяжкого тілесного ушкодження, а також
допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яки приймали
участь у якості понятих при проведенні
25.05.12 р. за участю обвинуваченої ОСОБА_2
відтворення обстановки та обставин
події, з метою з'ясування
добровільності прийняття участі
останньої у вказаній слідчій дії та
надання пояснень щодо конкретних
обставин заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_3

Відповідно до ст.62 Конституції України
та ч.2 ст.22 КПК України ніхто не
зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні злочину та
орган досудового слідства, не вправі
перекладати обов'язок доказування на
обвинуваченого.

Так, під час додаткового допиту у
якості обвинуваченої, ОСОБА_2 показала
органу досудового слідства, що вона у
наслідок необережного поводження з
ножем та не навмисно, тримаючи у правій
руці кухонного ножу, здійснила різкий
невмілий оберт у бік ОСОБА_3, чим
завдала одного удару в область живота
останнього.

Не дивлячись на це, а також на
клопотання сторони захисту, орган
досудового слідства, не вжив заходів
щодо перевірки вказаної версії шляхом
проведення додаткового відтворення
обстановки та обставин події за участю
обвинуваченої, призначенню та
проведенню додаткової судово-медичної
експертизи з метою підтвердження або
спростування вірогідності заподіяння
ножового поранення, що має конкретні
особливості, за таких обставин.

Крім того, всупереч обов'язку
виявлення, як тих обставин, що
викривають, так і тих обставини, що
виправдовують обвинуваченого, орган
досудового слідства не вжив заходів
щодо допиту ОСОБА_6, з пояснень якого
випливає, що він приходив у вказаний
день до знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де
вживав з останніми спиртні напої, при
цьому час відвідування, він зазначав у
період приблизно з 20.00 до 21.30 годин, що
також підтверджувала у своїх показах
підсудна ОСОБА_2, а отже з урахуванням
єдиних показів потерпілого ОСОБА_3,
наданих ним під час досудового
слідства, зазначений свідок може
підтвердити або спростувати версію
потерпілого про те, що ОСОБА_2 після 16.30
годин заподіяла ОСОБА_3 поріз ножем в
області шиї, у зв'язку з чим в нього
відкрилось кровотеча.

Таким чином, спосіб скоєння злочину та
обставини, що впливають на ступень
тяжкості злочину, були встановленні
органом досудового розслідування з
порушенням вимог ст.ст.22,64 КПК України
при поверховому та однобічному
дослідження обставин, що у свою чергу
позбавляє суд можливості закінчити
судове слідство та встановити чи мало
місце діяння, у скоєнні якого
обвинувачують підсудну.

Згідно законодавства в порядку,
якого здійснюється розгляд справи, суд
позбавлений можливості здійснювати
виклик і допит нових свідків,
призначати проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребувати
документи, давати судові доручення у
порядку, передбаченому ст. 3151 КПК, на
підтвердження чи спростування позицій
сторін, без наявності відповідних
клопотань, що відповідно до ст.16-1 КПК
України буде розцінено, як грубе
порушення засад змагальності і
диспозитивності судового розгляду
справи.

При цьому, судом виконанні вимоги
ст.317 КПК України щодо з'ясування у
сторін, чи всі докази на обґрунтування
своїх доводів вони подали, за
результатами чого додаткових доказів
сторонами надано не було, клопотань
щодо необхідності проведення тих чи
інших процесуальних дій з метою
отримання додаткових доказів або
дослідження інших доказів сторонами не
заявлено.

Отже, суд дійшов до висновку, що
допущена органом досудового слідства
неправильність та неповнота слідства,
а також порушення процесуального та
кримінального законодавства, привели
до обмеження гарантованих законом прав
і свобод учасників процесу, що
перешкоджає об'єктивному розгляду
справи у суді.

За таких обставин суд об'єктивно
позбавлений можливості усунути
виявлені недоліки досудового слідства
під час судового розгляду справи
шляхом більш ретельного допиту
підсудного, потерпілого, свідків,
виклику й допиту нових свідків,
проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів,
давання судових доручень у порядку,
передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення
інших процесуальних дій, а також шляхом
поновлення порушених під час
розслідування справи процесуальних
прав учасників процесу.

Також, судом звернуто увагу, що
фактично ОСОБА_2 під час свого допиту
21.08.12 р. повідомила орган досудового
розслідування про факт безвісного
зникнення свого співмешканця ОСОБА_3,
ще 11.06.12 р., проте всупереч вимогам
кримінально-процесуального
законодавства та Закону України «Про
міліцію» слідчим не було вжито заходів
до встановлення місця знаходження
останнього, що з урахуванням тривалого
періоду його зникнення з невідомих
причин, потребує найскорішого
реагування правоохоронних органів
відповідно до встановленого
законодавством порядку.

З урахуванням наведеного справа не
може бути розглянута у суді та підлягає
направленню прокурору для організації
додаткового досудового слідства
відповідно до вимог ст. 281 КПК України.

Під час додаткового досудового
розслідування необхідно вжити
вичерпних заходів, передбачених
кримінальним процесуальним
законодавством, до усунення протиріч,
що містяться в показах ОСОБА_2А та
ОСОБА_3, встановлення способу
заподіяння останньому ножового
поранення, відшукання додаткових
свідків, з числа осіб, яким потерпілий
розповідав про обставини отримання
тяжкого тілесного ушкодження,
виконання інших процесуальних дій в
проведенні яких виникне об'єктивна
необхідність та за результатами
додаткового досудового слідства,
надати належну оцінку зібраним доказам
у їх сукупності і визначитися з обсягом
обвинувачення відносно ОСОБА_2

Відповідно до п.12 розділу ХІ перехідних
положень діючого Кримінального
процесуального кодексу України
проведення додаткового розслідування
організувати у порядку передбаченому
цим Кодексом з обов'язковим внесенням
відомостей по справі до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 281 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК
України повернути прокурору
Київського району м.Донецька, для
організації проведення додаткового
розслідування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2
у вигляді підписки про невиїзд -
залишити без змін.

На постанову протягом семі діб з
дня її винесення може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Донецької області.

Суддя:
І.Г.Ополинська