Дата документу Справа № 318/2034/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №918/2034/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/152/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 263 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Водяне Камянка-Дніпровського району Запорізької області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 .

В апеляції потерпіла ОСОБА_6 просить вищезазначений вирок скасувати, постановити новий вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.355 КК України на ч.1 ст.189 КК України, оскільки судом першої інстанції і органом досудового слідства не враховано, що за рішенням К-Дніпровського райсуду від 03.11.2000 р. - сплив термін позовної давності, стягнення було призведено не на користь свідка ОСОБА_9 , та не в тому розміру, що вимагав з неї раніше невідомий їй ОСОБА_7 із застосуванням фізичного насильства та погрозами вбивством і розправою щодо неї та її близьких родичів, знищенням майна. Крім того, вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України є занадто м`яким, не враховуючим що ОСОБА_7 двічи судимий, і злочин щодо неї скоїв у період іспитового строку за останнім вироком.

В доповненнях до апеляції потерпіла ОСОБА_6 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.355 КК України на ч.2 ст.189 КК України.

Вироком Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року ОСОБА_7 , раніше судимий:

1)23.03.2012 р. Камянсько- Дніпровським райсудом Запорізької області ч.2 ст. 185 КК України до штрафу 1000 грн.;

2)30.08.2012 Камянсько- Дніпровським райсудом за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджений ч.1 ст. 355 КК України на 1 рік обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік з виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 3, 4 ст.76 КК України.

До набрання вироком законної сили знаходиться під домашнім арештом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_6 підтримала доводи своєї апеляційної скарги з доповненнями за вказаних в ній підстав, при цьому вказала на те, що рішення К-Дніпровського райсуду від 03.11.2000 р. про стягнення з неї 1000 долларів на користь ОСОБА_10 було давно нею виконано, тому вважає, що суд безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.355 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній інстанції заперечував проти апеляції потерпілої з тих підстав, що від своєї старої бабусі ОСОБА_10 знає про те, що ОСОБА_6 неодноразово займала у неї великі суми грошей, але до теперішнього часу не віддала навіть за вказаним рішенням суду. При цьому вказав на те, що ніякого насильства до ОСОБА_6 він не застосовував.

Прокурор ОСОБА_8 вважає апеляцію потерпілої ОСОБА_6 підлягаючою частковому задоволенню, а вирок - скасуванню в частині призначеного покарання, необґрунтованого застосування ст.75 КК України.

Заслухав доповідь судді, потерпілу ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія судів не вбачає підстав до задоволення апеляції з наступного.

Згідно вироку ОСОБА_7 засуджено за те, що він 20.10.2013 р. близько 11.30 год. зайшов до кафе «Каскад» за адресою: АДРЕСА_2 , де, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства, став вимагати від ОСОБА_6 виконати цивільно-правове зобов`язання щодо сплати боргу на користь ОСОБА_9 у сумі 1500 доларів США.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Так, згідно показань ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції він, дізнавшись від своїх родичів ОСОБА_11 , що власниця кафе «Каскад» ОСОБА_6 ще з 1999 р. винна їм гроші в сумі 1500 доларів США, але до теперішнього часу борг не віддала, він за власною ініціативою 20.10.2013 р. об 11-30 год. разом з ОСОБА_12 приїхав до кафе, де нагадав ОСОБА_6 про вказаний борг, після чого вона запросила його до кафе, де він став дзвонить ОСОБА_9 з приводу боргу, а потім надав телефон ОСОБА_6 . У них з ОСОБА_6 виник конфлікт, при цьому він міг погрожувати застосуванням фізичної сили, але вбивством не погрожував та фізичної сили не застосовував.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив в суді, що дійсно у 2013 р. під час розмови з ОСОБА_7 , родичем своєї родини, казав про те, що власниця кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з Кам`янки-Дніпровки має борг перед його родиною.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 03.11.2000 р. з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 стягнуто борг в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 5500 грн(а.п.13).

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що дійсно привозив на своєму автомобілі ОСОБА_7 до кафе «Каскад», при цьому чекав його в автомобілі, що відбувалося в кафе йому невідомо.

Згідно показань ОСОБА_6 в суді, 20.10.2013 р. об 11-30 год до неї в кафе «Каскад», власником якого вона являється, прийшов раніше незнайомий їй ОСОБА_7 , якого вона впізнала по фотознімкам (а.п.86-87). і почав вимагати з неї повернення боргу в сумі1500 доларів США, при цьому в його руці вона бачила ніж, а другою рукою він за волосся прижав її до пола, висловлюючись грубою нецензурною лайкою і погрожуючи фізичною розправою їй та її родині. Коли ОСОБА_7 почув голос її сина, то пішов з кафе, погрожуючи спалити будинок.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив у судовому засіданні, що перед обідом 20.10.2013 р., відпочиваючи у дворі свого будинку почув сварку в приміщенні кафе, під час якої чоловік вимагав у його матері повернення боргу.

На підставі вказаних доказів, протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_6 від 05.04.2014 р.(а.п.80-85), обвинуваченого ОСОБА_7 від 16.04.2014 р. суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_15 в скоєнні примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань з погрозою насильства над потерпілим і вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.355 КК України.

Вимога потерпілої ОСОБА_6 про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.355 КК України на ч.1 ст.189 КК України чи ч.2 ст.189 КК України є незаконною з тих підстав, що згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, коли прокурором під час судового засідання змінено обвинувачення, чи в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, вказане обвинувачення в судовому засіданні прокурором не змінювалося, вказана потерпілою перекваліфікація погіршує становище ОСОБА_7 , судова колегія вважає апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 в частині перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст.355 КК України на ч.1 ст.189 КК України чи ч.2 ст.189 КК України, а також посилання про застосування ОСОБА_7 до неї насильства з погрозою вбивством не підлягаючою задоволенню.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції на підставі ст.65 КК України врахував, що скоєне ним кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості; дані про особу винного, який хоча раніше і був судимий, але позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню доньку; щиро розкаявся у скоєному і активно сприяв розкриттю злочину, що судом обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує покарання; вчинив злочин щодо особи похилого віку, що визнано судом обставиною, що обтяжує покарання.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, що покарання ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції в межах санкції ч.1 ст.355 КК України вище найнижчої межі, судова колегія не знаходить підстав для скасування вироку за апеляцією потерпілої і призначення ОСОБА_7 більш тяжкого покарання, або скасування застосованої судом ст.75 КК України.

Посилання потерпілої ОСОБА_6 на те, що суд не взяв до уваги, що злочин щодо неї ОСОБА_7 скоїв у період іспитового строку за попереднім вироком, судова колегія вважає безпідставним, оскільки ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 30.07.2014 р. (а.п.94), яка на даний час не скасована, ОСОБА_7 звільнено від покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 30.08.2012 р. на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 р.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2014 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2