Справа № 151/1310/14-к
копія Провадження № 1-кп/151/70/14

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2014 року Чечельницький районний суд Вінницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашків, Кодимського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ст. 388 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що маючи на зберіганні згідно акту опису та арешту майна від 11.08.2011 року автомобіль КАМАЗ-5511 д/н НОМЕР_1 , який є власністю "Чечельницького спиртового заводу", порушивши обмеження, що до його використання, в період 20.09.2014 року по 01.10.2014 року на підставі усної угоди зі СТОВ АФ "Ольгопіль" займався перевезенням зерна з полів належних СТОВ АФ "Ольгопіль", а також 17.07 та 20.07.2014 року зважувався даним автомобілем на вагах ТОВ "Чечель-біоленд" смт. Чечельник.
Дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 388 КК України, як порушення обмеження (обтяження) права користуватися майном на яке накладено арешт, здійснене особою якій це майно ввірено.
02 грудня 2014 року між прокурором прокуратури Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченими ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 388 ч.1 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 зобов"язався беззастережно визнати обвинувачення в об"ємі підозри в судовому засіданні. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 388 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та застосувати п.3 ст. 76 КК України , а саме з покладанням обов"язку на ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання відповідно до ст. 473 КПК України які роз"яснені підозрюваному.
Прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги та правила КПК України та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного, відповідно до правил ст. ст. 468,469 КПК України у кримінальному провадженні що до кримінальних проступків, злочини невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, в наслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та (обвинуваченим) про визнання винуватості.
Злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості від яких потерпілих не має.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам ч.7 ст. 474 КПК України та КК України, судом встановлено, що угода в повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 388 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе зобов"язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст. 388 КК України.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вкладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314,369-376, 392-395,474-475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 388 КК України за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 02 грудня 2014 року покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю з застосуванням ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 (один) рік.
Відповідно до п. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов"язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження який не був присутній в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше протягом наступного дня після ухвалення.
Суддя : підпис