У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Шевченко Т.В.,
Кривенди О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 7 червня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на судові
рішення щодо ОСОБА_1

Вироком
Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 березня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, не судимого

засуджено за ч.2
ст.286 КК України на 4 роки позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов'язки,
передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено
стягнути:

- з ТОВ «Дронго» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди по 19000 грн. кожному;

- з ОСОБА_1 282,46 грн. судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 червня 2006 року вирок залишений без зміни.

ОСОБА_1засуджений
за те, що 25 червня 2005 року близько 8-ї години, керуючи автобусом «А 091
Богдан» д.н.НОМЕР_1, який належить ТОВ «Дронго», рухався по проїзній частині
проспекту Миру у м.Кривому Розі зі сторони площі Горького в напрямку площі
Звільнення. В цей час з боку буд.24 по пр.Миру в напрямку проспекту
Дзержинського по розмітці нерегульованого пішохідного переходу зліва направо по
ходу руху під'їжджаючого автобуса, яким керував ОСОБА_1 пішохід ОСОБА_3 переходила
проїзну частину. Водій автобуса, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки
та її змінам, у відсутність перешкод технічного характеру для вчасного
виявлення пішохода, і маючи технічну можливість з моменту виявлення пішохода
зупинити автобус до лінії руху пішохода без застосування екстрених заходів
гальмування з плавним зниженням швидкості, рухаючись не менше 55 км/год, не
вжив своєчасних заходів до зупинки автобуса та вчинив наїзд на пішохода
ОСОБА_3, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

У
касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, а справу
направити на новий судовий розгляд. Вважає, що рішення суду в частині вирішення
цивільного позову є необґрунтованим і не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у її
задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Висновок
суду про доведеність винності
засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікація
його дій за ч. ч.2 ст.286 КК України є
правильними і не оспорюються у касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_2

Непереконливими
є посилання у касаційній скарзі на те, що при визначенні розміру моральної
шкоди на користь потерпілих судом не були враховані в повній мірі ступінь
моральних страждань потерпілих внаслідок злочину, конкретні обставини справи.

Як видно з
вироку, рішення суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди відповідає
вимогам ст.440-1 ЦК України та роз'ясненням, що містяться у п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від 3.03.1995 року “Про судову практику у
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”.

Зокрема, при
визначенні розміру моральної шкоди суд взяв до уваги, що внаслідок злочину потерпілі
втратили близьку людину, що є непоправною втратою, разом з тим врахував
необережну форму вини засудженого ОСОБА_1 і прийняв рішення, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, суд
врахував, що цивільним відповідачем ТОВ “Дронго” в ході досудового слідства
було добровільно відшкодовано витрати, пов'язані з організацією поховання,
поминального обіду, транспортування людей на кладовище у розмірі, зазначеному
потерпілою ОСОБА_2, а також на її користь до постановлення вироку сплачено 3000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Посилання у
касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно були
вирішені питання про права третіх осіб, які не брали участь у справі, є
непереконливим. Так, апеляційний суд виклав в ухвалі доводи представника
цивільного відповідача, наведені ним на обґрунтування свого заперечення на
апеляції цивільних позивачів, зокрема, міркування щодо отримання потерпілими
страхового відшкодування, однак будь-якого рішення про права третіх осіб судом
не приймалося.

Таким чином
цивільний позов по справі вирішений відповідно до вимог закону і підстав для
зміни судових рішень в цій частині не вбачається.

Порушень вимог кримінально-процесуального
закону, що істотно впливають на правильність прийнятих у справі судових рішень,
не встановлено.

Керуючись ст.394 КПК України,
колегія суддів

у х в а
л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної
скарги ОСОБА_2

С у д д
і :

Скотарь А.М. Шевченко Т.В. Кривенда О.В.