АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1099/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 646/579/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відео конференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 року у відношенні ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком, який був уточнений ухвалами Червонозаводського райсуду м. Харкова від 12.01.2015 року та 27.03.2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, з вищою освітою, неодружений, раніше судимий:
1)22.07.2013 року за ч.2 ст.189, ч.1 ст.162, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.146 КК України до 4 років позбавлення волі;
2)27 грудня 2013 року за ч.4 ст.358, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ст.15 ч.3 ст.190, ст..70, ч.4 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2014 року вирок змінено в частині призначеного покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік і призначено йому покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк один рік, постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів згідно ч.2 ст.70 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна та на підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Московського районного суду м.Харкова від 22 липня 2013 року - до остаточного покарання - до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яке є власністю засудженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 року у виді 7 років 6 місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, яке є власністю засудженого, менш суворого покарання у вигляді 1 року обмеження волі, призначеного цим вироком, остаточно призначено покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання, з урахуванням часу тримання під вартою, обчислено з 30 травня 2013 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили, залишений раніше обраний - тримання під вартою.
Доля речових доказів вирішена.
Цивільний позов потерпілої задоволено, стягнуто матеріальну шкоду в сумі 24000,00 грн.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.06.2015 року була скасована ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 р., якою було уточнено вирок відносно ОСОБА_7 та стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 31.05.2011 року, у денний час, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись в приміщенні офісу АДРЕСА_2 , будучи директором юридичної фірми «Бізнес і право», діючи умисно, з корисливих мотивів, обіцяючи ОСОБА_8 надати юридичну допомогу в розторгненні шлюбу та поділі сумісно нажитого майна, зловживаючи довірою останньої, в продовження свого злочинного умислу, уклав з нею договір №19136 від 31.05.2011 року, згідно якого ОСОБА_8 , будучи впевненою у добросовісності ОСОБА_7 та обґрунтовано вважаючи, що він є кваліфікованим юристом, передала йому вказану в договорі грошову суму - 24000,00 грн., за виконання ним послуг, зазначених в п.1.2 договору: здійснення юридичного супроводу цивільної справи за позовом ОСОБА_8 про розторгнення шлюбу та поділу спільно нажитого майна в суді першої інстанції не пізніше 01.12.2011 року, а ОСОБА_7 в свою чергу, не маючи намір виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, продовжуючи вводити ОСОБА_9 в оману та підтримуючи сформовану у останньої думку про нього, як про порядного юриста, передав їй завідомо підроблене рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова №2-1417/11 про задоволення заявлених нею позовних вимог.
До початку розгляду справи обвинувачений відмовився від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.190 КК України - 1 рік обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання цього покарання та покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.12.2013 року, остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, яке є власністю засудженого. Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 50 000 грн.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію державного обвинувача, обвинуваченого, який просив залишити вирок в частині призначеного покарання без змін та не заперечував проти стягнення із нього моральної шкоди на користь потерпілої в розмірі 50 000 грн., перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.
Суд розглядає кримінальне провадження згідно зі ст.. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Обгрунтованість засудження за ч. 1 ст. 190 КК України сторонами не оспорюється.

При призначенні покарання суд керується ст.ст. 65-67 КК України.

Як видно з вироку від 08.12.2014 року Червонозаводського районного суду м. Харкова, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, суд згідно зі ст. 65 КК України враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому суд першої інстанції призначив покарання в межах ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, що не в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України та мотивував, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисний злочин, скоїв злочин невеликої тяжкості, збитки не відшкодував.

Крім того, прийняв до уваги, що він характеризується задовільно, має вищу освіту, визнав провину і щиро покаявся.

З урахуванням наведеного, а також, що він був засуджений Московським районним судом 22.07.2013 року до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а злочин вчинив 31.05.2011 року, тому остаточне покарання суд призначив на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що колегія суддів вважає правильним.

Наведене спростовує доводи апеляції прокурора, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд не врахував альтернативні види покарання за ч. 1 ст. 190 КК України та призначається покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Доводи апеляції прокурора в частині стягнення на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. підлягають повному задоволенню.

При відшкодуванні моральної шкоди, суд враховує, що неправомірними діями винного була спричинена моральна шкода ОСОБА_8 , яка подавала цивільний позов та мотивувала стягнення моральної шкоди, що вона передала ОСОБА_7 суму грошових коштів, вірячи в його добропорядність, але він протягом майже 3 років переховувався від неї. В той же час вона має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_10 , 2004 року народження, який є інвалідом дитинства, потребує постійного медичного нагляду, систематичного лікування, оздоровлення, що призводить до значних витрат.

У зв`язку з цим, вона була змушена брати кредит, обмежувати себе та дитину у витратах, змінити звичний уклад життя, що призвело до душевних страждань щодо неї та членів її сім`ї.

З урахуванням характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), які зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат (тривалість неповернення грошей, стану здоров`я дитини), апеляційний суд приходить до висновку, що в цій частині моральна шкода підлягає повному задоволенню.

Крім того, враховується думка винної особи ОСОБА_7 , який повністю визнав цивільний позов в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 року у відношенні ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди змінити.

Позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду на користь ОСОБА_8 в розмірі 50 000 гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: