Дата документу Справа № 336/19/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/573/15 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ №336/19/15-к ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.204 КК, ст. 314 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 28.01.2015 р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 30 січня 2014 р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, обвинуваченого у вчиненні кримінально правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України повернуто прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною під час досудового розслідування.

Під час підготовчого судового засіданні судом було встановлено, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.ст. 91, 291 КПК України, внаслідок чого була винесена оскаржувана ухвала.

Питання про можливість укладання мирової угоди суд не розглядав.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суд прийшов необґрунтованого висновку про те, що вищевказаний обвинувальний акт та реєстр не відповідали вимогам ст.ст. 91, 291 КПК України. Натомість вважає, що суд порушив вимоги ч.4 ст.474 КПК України, не з`ясував, чи розуміє обвинувачений суть пред`явленого обвинувачення та чи визнає себе винним у вчиненні злочину за таких обставин що йому інкримінується.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого і висновок прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Одним із прогресивних положень діючого Кримінального процесуального кодексу є спрощення процедури розгляду певної категорії кримінальних проваджень, зокрема провадження на підставі угод, що сприяє скороченню строків розгляду кримінальних проваджень, економії бюджетних коштів, а також зменшення навантаження на систему судових і правоохоронних органів.

З наданих матеріалів вбачається, що 06.01.2015 р. між прокурором у вказаному провадженні і підозрюваним ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості.

Того ж дня було складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 30.01.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

З наведеного вбачається, що укладена під час досудового розслідування угода між сторонами є приводом для негайного складання обвинувального акта і закінчення досудового розслідування, звернення до суду для затвердження угоди, як завершального документа на даній стадії кримінального провадження.

Стаття 474 КПК України встановлює порядок розгляду угоди судом під час проведення підготовчого судового засідання, регламентує вичерпний перелік обставин, які має з`ясувати суд для прийняття рішення у такому засіданні, а також передбачає можливість прийняття одного з двох рішень - затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди.

Положення частини 4 вказаної статті зобов`язує суд з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє, окрім іншого, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Після чого, суд, не з`ясовуючи у ОСОБА_7 характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, задав питання про те, за які кошти ОСОБА_7 сплачуватиме штраф, узгоджений в угоді.

Таким чином, суд, в порушення ч.4 ст.474 КПК України, не з`ясував, чи розуміє обвинувачений суть пред`явленого обвинувачення та чи визнає себе винним у вчиненні злочину за тих обставин, що йому інкримінуються. Оскільки угода про визнання винуватості укладається між підозрюваним та прокурором, розуміння саме підозрюваним суті обвинувачення є необхідною умовою для прийняття рішення щодо угоди.

Натомість суд одразу почав перевіряти обвинувальний на відповідність вимогам КПК України.

Суд повертаючи зазначений вище обвинувальний акт прокурору, мотивував своє рішення декількома обставинами.

Так, суд вказав, що в обвинувальному акті не зазначені час, місце та обставини незаконного придбання спирту, а також його незаконного збуту, оскільки не вказано коли, де, за яких обставин та в якій кількості ОСОБА_7 придбав спирт та як і коли він його збував. Не було зазначено і кількість спирту етилового, у зберіганні якого звинувачується ОСОБА_7 , а вказано лише ємності, в яких такий спирт зберігався, що вочевидь не є тотожними поняттями. Отже в обвинувальному акті не були викладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

Крім того суд в своїй ухвалі зазначив, що в переліку процесуальних рішень немає рішення про визначення слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування, що встановлений порядок висунення обвинувачення прокурором не дотриманий, оскільки з розписки ОСОБА_7 вбачається, що обвинувальний акт підозрюваному вручений начальником слідчогого управління, який взагалі не має повноважень щодо висування обвинувачення особі, тож на час проведення підготовчого судового засідання підозрюваному взагалі в установленому порядку обвинувачення не висувалось.

Проте вказані висновки суду колегія суддів вважає безпідставними і надуманими.

Так обвинувальний акт у вказаному провадженні має усі необхідні відомості, які передбачені ст.291 КПК України.

Зокрема в обвинувальному акті було викладено ті обставини, які прокурор вважав встановленими, відповідно не вказувались ті які встановлені не були.

Стосовно посилання суду про порушення пов`язані з реєстром матеріалів досудового розслідування, слід зазначити що така дія як складання обвинувального акту, віднесена не до процесуальних рішень, а саме до процесуальних дій, про що зазначено в розділі І Реєстру під №23. В розділі ІІ під № 5 зазначено процесуальне рішення про призначення групи прокурорів, одним з яких є прокурор ОСОБА_6 на ім`я якого написана розписка ОСОБА_7 і яким було затверджено обвинувальний акт.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов передчасного висновку про необхідність повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 прокурору, тому ухвала суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а матеріали провадження підлягають поверненню до суду першої інстанції для проведення нового підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , було повернено прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати.

Обвинувальний акт та додані до нього документи повернути до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий Судді