АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/701/15 Справа № 198/845/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000350 від 14 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новогригорівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
До Апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся перший заступник прокурора Дніпропетровської області із апеляційними скаргами на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року.

В апеляційній скарзі від 03.02.2015 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме через м`якість призначеного покарання, просить вирок скасувати та ухвалити новий, призначивши ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штраф у розмірі 1700 грн. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі від 20.02.2015 року перший заступник прокурора, з тих же підстав просить вирок скасувати та ухвалити новий, призначивши ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст.71, 72 КК України до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та штраф у розмірі 1700 грн., який виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що судом при призначенні покарання судом не застосовано вимоги статті 71 КК України, а також безпідставно застосовані положення ст.75 КК України, при цьому не врахувано те, що ОСОБА_7 під час не відбутого покарання за попереднім вироком вчинив нові умисні злочини, а також дані щодо особи обвинуваченого.

Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст.76 КК України. На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2014 року виконувати самостійно.

Яв визнав встановленим суд, ОСОБА_7 приблизно о 16:20 годин 13 вересня 2014 року прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Впевнившись у відсутності за вказаною адресою осіб, що там проживають, ОСОБА_7 через незачинені двері протиправно проник у господарську будівлю, де відшукав та приготував до крадіжки бензопилу марки Foresta FA45SS, вартістю 750 гривень, яка належала ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_7 прослідував до будинку та, вилучивши із віконної рами скло, через вікно проник у будинок, де відшукав майно, належне ОСОБА_9 , а саме у серванті кухні гроші у сумі 1900 гривень, у веранді DVD-програвач марки ВВК DVP158SI, вартістю 230 гривень, акустичну систему марки SVEN 2.0 BF31, вартістю 410 гривень, і доводячи кримінальне правопорушення до кінця таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав зазначені вище товарно-матеріальні цінності, заподіявши ОСОБА_9 шкоду на загальну суму 3290 гривень. Майно здобуде злочинним шляхом сховав за місцем свого мешкання.

Окрім того, ОСОБА_7 у невстановлені в ході досудового слідства час і місці незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, обіг якого відповідно до таблиці 1 невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року, заборонено, загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 74,077 г., котрий став незаконно зберігати на території домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем свого мешкання.

16 жовтня 2014 року слідчий Юр`ївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, діючи на підставі ухвали слідчого судді, під час обшуку території домоволодіння АДРЕСА_1 виявив та вилучив у кармані куртки ОСОБА_7 , яка зберігалась у шафі, на горищі будинку, у господарчій будівлі (у відрі і холодильнику) наркотичний засіб канабіс масою (в перерахунку на висушену речовину) відповідно 7,756 г., 2,059 г., 52,532 г., 2,438 г., 9,292 г., загальною масою 74,077 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав і зберігав без мети збуту, для особистого вживання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, на підтримання доводів апеляційних скарг прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушеннь, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, при перевірці матеріалів кримінального провадження - не виявлено.

Доводи прокурора про незаконність оскаржуваного ним вироку в частині призначеного засудженому покарання є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, суд першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання, взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема суд врахував, що один із вчинених обвинуваченим злочинів є тяжкий, за місцем проживання характеризується посередньо, до обставин, пом`якшуючих покарання, суд відніс щире каяття, вчинення злочину у молодому віці та призначив йому мінімальне покарання, як в межах санкцій статей Кримінального закону за якими він визнаний винним, так і ближче до мінімального за сукупністю злочинів, та прийшов до висновку що виправлення засудженого може бути без реального покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів вказані судом обставини не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання про застосування ст.75 КК України суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Разом з тим, суд, хоча формально і зазначив, але фактично не врахував тяжкість вчинених злочинів, залишив поза увагою думку потерпілого про призначення ОСОБА_7 суворого покарання, ту обставину, що останній вчинив умисні злочини, за які засуджується даним вироком під час не відбутого покарання за попереднім вироком, а саме, проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, не відшкодував потерпілому спричинену матеріальну шкоду, що свідчить про пасивне відношення ОСОБА_7 до вчиненого. Тому визнання судом пом`якшуючою обставиною його щире каяття не відповідає матеріалам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статей 75, 76 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання, якою є попередження вчинення нових злочинів, як засудженим , так і іншими особами.

З огляду на наведене, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України колегія суддів при ходить до висновку, що вирок щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, з постановленням свого вироку в частині призначення обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 70 КК України.

Приймаючи до уваги, що при апеляційному розгляді кримінального провадження ОСОБА_7 сплатив штраф в розмірі 1700 грн.,, що підтверджується ксерокопією квитанції, відпала необхідність у застосуванні ст.71 КК України і признання покарання за сукупністю вироків. З цих підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 :

- за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В решті вищевказаний вирок щодо обвинуваченого залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання.

Відповідно до ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_7 може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4