Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
ВИРОК

ІМЯМ УКРАЇНИ

06.07.2010 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі:

Головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі Гуга Т.П.

з участю прокурора Сочка О.І.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, особи без громадянства, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючого, не одруженого, без постійного місяця проживання, раніше судимого,

11.06.1999 року Ужгородським міським судом за ч.1 ст. 222 КК України до 2 років позбавлення волі та сплати штрафу у сумі 800 грн., із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки,

15 квітня 2009 року Смольнинським районним судом Санк-Петербурга за ч.3 ст.30, ч.1 ст.1 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 4 років позбавлення волі,

в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

10 серпня 2000 року близько 02.00 год., ОСОБА_2, умисно, за попередньою змовою з особою провадження відносно якої зупинено та ОСОБА_3, яка засуджена вироком суду від 5 квітня 2004 року, з метою скоєння грабежу сестер ОСОБА_4, проникли, шляхом відкриття ключами, у квартиру № 23, що в будинку № 17, по вул. Одеській в м. Ужгороді, де ОСОБА_2 та особа провадження відносно якої зупинено, зайшли у ванну кімнату та сховалися в ній, а ОСОБА_3 вийшовши з квартири залишилася чекати біля входу в підїзді вказаного будинку. В подальшому, знаходячись в квартирі, ОСОБА_2 та особа провадження відносно якої зупиненою, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке виразилося в тому, що ОСОБА_2 обхопив ОСОБА_4 рукою за шию та плече коли остання підійшла до ванної кімнати, а особа провадження відносно якої зупинено нанесла ОСОБА_5 удар кулаком руки в область обличчя, відкрито викрали рюкзак вартістю 35 гривень, в якому знаходилися особисті документи на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_6, гроші в сумі 320 доларів США, що в перерахунку згідно курсу НБУ становило 1740 гривень 32 копійки, 120 рублів Російської Федерації, що в перерахунку згідно курсу НБУ становило 23 гривні 50 копійок, та 20 гривень України, газовий балончик вартістю 27 гривень, два блокноти вартістю по 11 гривень кожний, фотоальбомом вартістю 6 гривень, калькулятор вартістю 11 гривень, після чого з викраденим покинули квартиру та втекли, чим заподіяли потерпілим значної матеріальної шкоди на загальну суму 1849 гривень 82 копійки.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 885 від 28.08.2000 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах правої орбітальної ділянки, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки сторонньої людини затиснуті в кулак, і по давності виникнення вкладаються в час пригоди, що мала місце з 09.08 на 10.08.2000 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоровя на час менше 6-ти днів і за цією ознакою їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження без розладу здоровя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 884 від 28.08.2000 року у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої третини та синця нижньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча, а також слід від подряпини на шкірних покривах верхньої третини внутрішньої поверхні правого передпліччя. Виникли тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої третини та синця нижньої третини зовнішньої поверхні лівого плеча внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму здавлення, якими в повній мірі могли бути пальці сторонньої людини; тілесні ушкодження у вигляді сліду від подряпини на шкірних покривах верхньої третини внутрішньої поверхні правого передпліччя внаслідок дії тупих тупогранних предметів по механізму тертя ковзання. Дані тілесні ушкодження відносяться в час події, яка мала місце в ніч з 09.08 на 10.08.2000 року, мають скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6-ти днів і згідно п.2.3.5 Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до групи легких тілесних ушкоджень без розладу здоровя.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, покаявся у вчиненому та показав, що злочин вчинив за вищенаведених обставин, 10 серпня 2000 року, з метою вчинення грабежу, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_7, проникли в квартиру № 23, що в будинку № 17, по вул. Одеській в м. Ужгороді, де із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоровя потерпілих, викрали належні сестрам ОСОБА_4 гроші та інші цінності.

З показів потерпілої ОСОБА_4 слідує, що вона до м. Ужгород приїхала 8 серпня 2000 року близько 10.00 години разом із своєю сестрою ОСОБА_6, звідки мали намір поїхати в Угорщину в гості по запрошенню. Їм необхідно було залишитися в м. Ужгороді до оформлення візи. Вони винайшли кімнату в квартирі №23, по вул. Одеській, 17 в м. Ужгород. В ніч на 10.08.2000 року, біля 2 год. ночі до них на квартиру прийшла ОСОБА_3, яка повідомила, що буде ночувати на вулиці. Коли вона вийшла, то не замкнула за собою двері. Через деякий час вони почули шорох у ванній кімнаті, а коли підійшли до неї, то побачили двох хлопців в масках, один з яких закрив їй рота, а інший крикнув «Стоять, Убю, міліція» Після цього, хлопці взяли їх рюкзак та втекли із квартири. (Т.1 а.с.8-9)

Покази потерпілої ОСОБА_6, є аналогічними з показами ОСОБА_4 (Т.1 а.с.10-11).

Суд обмежив встановлення фактичних обставин справи допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоровя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло та що завдало значної шкоди потерпілим.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, особу підсудного.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_2 є повне визнання вини у судовому засіданні, позитивні характеристики на підсудного за місцем несення служби.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_2 є рецидив злочинів.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_2 раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння ним умисного злочину та вчинив зазначені діяння в період відстрочки виконання вироку.

Враховуючи обставини справи та особу винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Крім, цього, зважаючи на те, що листом заступника Генерального прокурора Російської Федерації №35/1-2043-03 від 21.01.2010 року було надано згоду на притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 186 КК України та те, що Генеральна прокуратури Російської Федерації не заперечує проти приєднання до покарання за ч.3 ст. 186 КК України, невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міського суду від 11.06.1999 року, суд приходить до висновку, про необхідність застосування положення ст. 71 КК України та частково приєднує до зазначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міського суду від 11.06.1999 року.

Разом з тим, оскільки дозволом про екстрадицію ОСОБА_2, не було надано згоди на приєднання до зазначеного покарання, покарання за вироком Смольнинського районного суду Санк-Петербурга від 15 квітня 2009 року, суд приходить до висновку, що положення ст.70 ч.4 КК України не підлягають до застосування.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міського суду від 11.06.1999 року, остаточно призначивши засудженому ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 3 (три) місяців.

Відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити без змін - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.М. Малюк