Справа № 161/1586/15-к
Провадження № 1-кс/161/408/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 09 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_4 в інтересах ПАТ КБ ПриватБанк на бездіяльність органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ПАТ КБ ПриватБанк із скаргою на бездіяльність органів досудового розслідування. В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що 07.12.2014 року невідомі особи з фасадної частини Луцького відділення Фокус Північно-західного відділення РУ ПАТ КБ ПриватБанк, що розташоване за адресою: Волинська область, м. Луцьк, проспект Волі, будинок 21 квартира 53 таємно викрали державний прапор України разом з металевим кріпленням на якому він знаходився. В результаті крадіжки, ПАТ КБ ПриватБанк завдані матеріальні збитки на суму 195 гривень. 26.12.2014 року ПАТ КБ ПриватБанк за Вих. № Э.16.0.0.0/4-2999 до Луцького МВ УМВС України у Волинській області було направлено відповідну заяву. 26.01.2015 року за вх. № 472 надійшла відповідь. По факту викрадення прапору оперуповноваженим ВКР Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 складений висновок про відмову у внесенні даних відомостей до ЄРДР у зв`язку з їх мало значимістю. З даним висновком скаржник не погоджується, вважає, що органом внутрішніх справ з грубим порушенням чинного кримінального процесуального законодавства, не вжито заходів для належного розгляду матеріалів про вчинений злочин, не внесено відомості про ЄРДР та не розпочате досудове розслідування крадіжки, якою було завдано шкоди ПАТ КБ ПриватБанк. Просить суд задовольнити скаргу та ухвалити рішення, яким зобов`язати СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області внести до ЄРДР відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених в скарзі. Просив скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 26.12.2014 року представник ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_6 звернувся до Луцького МВ УМВС України у Волинській області із заявою про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення (а.с. 7).

Також встановлено, що 15 січня 2015 року співробітником о/у ВКР Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 складено висновок, який разом із матеріалами знаходиться в Луцькому МВ УМВС України у Волинській області. Вказані в заяві відомості до ЄРДР не внесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Судом при розгляді скарги встановлено, і цього не заперечувалось представником скаржника, що скаржником оскаржуються дії о/у ВКР Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 .

При цьому нормами ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності лише слідчого або прокурора.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що КПК України передбачено передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності лише слідчого або прокурора. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 306-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_4 в інтересах ПАТ КБ ПриватБанк у задоволенні його скарги на бездіяльність органів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1