АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-395/2007 р. Головуючий
186 ч.2 КК Овсієнко
Доповідач в апеляційній інстанції Восколович В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської
області у складі:

головуючого Восколовича
В.І.

суддів Демиденка
А.І., Неділька М.І.

за участю прокурора Свищ
Л.А.

засудженої ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в м. Черкаси, справу за апеляцією прокурора,
який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок
Смілянського міськрайонного суду від 7
березня 2007 року,
яким ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1
р. народження, не судима, -
засуджена:

·
за ст. 186
ч.2 КК до 4 років
позбавлення волі;

·
за ст. 357
ч.З КК до 3 місяців
арешту.

На підставі ст. 70
КК їй визначено до відбування 4
роки позбавлення волі.

На задоволення цивільного позову з засудженої на користь
ОСОБА_2 стягнено, на

відшкодування матеріальної шкоди, 81 грн;

Вирішено долю речових доказів.

встановила:
Згідно вироку ОСОБА_1 11
листопада 2006 p.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в АДРЕСА_1, умисно, з
корисливих спонукань, з метою заволодіння майном ОСОБА_2, застосувавши відносно
нього фізичне насильство яке не є небезпечним для його життя і здоров'я і
виразилось в нанесенні ударів в область обличчя, спричинила йому фізичного болю
і відкрито викрала майно потерпілого загальною вартістю 81 грн., а також
належні йому паспорт та інші важливі його особисті документи - пенсійне посвідчення
та ощадну книжку. В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, просив вирок скасувати внаслідок неправильного застосування
судом першої інстанції кримінального закону та невідповідності призначеного
засудженій покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої внаслідок
м'якості, постановити в справі новий вирок яким призначити засудженій суворіше
покарання - за ст. 186 ч.2 КК у вигляді
5 років
позбавлення волі, за ст. 357
ч.З КК - 4 місяці
арешту. За сукупністю злочинів -
5 років позбавлення волі. 24.04.2007
р. зазначений прокурор змінив апеляцію і просить вирок скасувати, а справу
направити на додаткове розслідування, посилаючись на те, що в ході досудового
слідства та судового розгляду справи не встановлено особу підсудної т.я.
відсутні дані про її особу, а у вимогах про судимість вказано прізвище іншої
особи.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про задоволення апеляції, засуджену яка просила
апеляційне подання задоволити, перевіривши матеріали справи, посилання апеляції
судова палата вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а вирок суду, на
її часткове задоволення та в порядку ст. 365
КПК, необхідно скасувати і справу направити на додаткове розслідування
виходячи із слідуючого.

Відповідно до
вимог ст.ст. 22, 120 КПК
орган досудового слідства зобов'язаний, в межах встановлених законом строків
досудового слідства, вжити всіх передбачених законом

2

заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин справи, виявити обставини, які, як викривають,
так і виправдовують обвинуваченого, а також пом'якшують та обтяжують його
відповідальність. Ці та інші вимоги закону орган досудового слідства порушив на
що суд не звернув уваги і постановив незаконний вирок.

Так дана
кримінальна справа порупіена 21.11.2006
р. Зі змісту постанов про порушення кримінальних справ (а.с.1,14) вбачається, що
на час її порушення органу слідства було відомо особу яка вчинила злочин т.я.
ця особа була затримана працівниками міліції ще 12.11.2006 р. Зазначена обставина підтверджується й іншими
матеріалами справи. Після вказаного затримання ОСОБА_1 її з під варти не
звільняли. В послідуючому, без звільнення її з під варти, відносно неї 15.12.2006 р. судом обрано
міру запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою (ах. 105). Причому суд у
вказаному рішенні зазначив, що термін утримання її під вартою необхідно
рахувати з часу її затримання, а саме з 12.11.2006

Р-

Вказані обставини свідчать, що орган дізнання - ЛВ на ст.
Миронівна Лінійного

управління на ПЗЗ порушив вимоги ст.ст. 98, 106 і ін. КПК, т.я.
не вирішив питання про

своєчасне порушення кримінальної справи, про доставку
затриманої особи до судці чи про її

звільнення.
Внаслідок цього ОСОБА_1
без наявності судового
рішення

утримувалась під вартою аж до 15.12.2006 р.

Орган слідства
не звернув уваги на вказані порушення вимог закону та прав ОСОБА_1 і сам також
допустив порушення її прав. Так зокрема строк досудового слідства в справі не
продовжувався і, відповідно, сплив 21.01.2007
p., а строк тримання обвинуваченої під вартою, з врахуванням
вказаного вище рішення суду, сплив ще 12.01.2007
р. Не дивлячись на це, орган слідства не поставив питання про продовження
строку утримання обвинуваченої під вартою, не звільнив її з під варти, а
продовжив виконувати слідчі дії, зокрема й склав обвинувальний висновок.
Досудове слідство в справі закінчено 25.01.2007
р. (а.с.171 і ін.) т.т. поза межами визначеного в справі строку досудового
слідства та поза межами визначеного судом строку тримання обвинуваченої
під-вартою. Слідчі дії вчиненні поза межами зазначених останніми; строків є
незаконними, а здобуті в цей час докази недопустимими.

Крім того
органом досудового слідства неповно встановлено особу обвинуваченої. Зокрема
відповідно до ксерокопії форми №1
(а.с.126) обвинувачена є ОСОБА_1. Перевіряючи дані про те, чи не має
обвинувачена судимостей орган слідства вказував її дані як ОСОБА_3 (а.с.127), та
ОСОБА_4 (а.с.128).
Вказані останніми особи не мали судимостей. В той же час в постанові про
звільнення обвинуваченої із приймальника- розподільника (а.с.150) вказано, що
вона судима. В цій постанові зазначено, що вона утримувалась в приймальнику
розподільнику з 11.12.2006
р. до 12.12.2006 p.,
однак в постанові про поміщення її в цю установу (а.с.141) зазначено, що
вона туди поміщена 12.11.2006
р. Ці суперечності в справі не усунено. До матеріалів справи приєднано
характеристику на ОСОБА_3 (а.с.129). З вказаної характеристики невідомо коли її
видано та за який час вона характеризується.

Відповідно до
вимог ст. 107 КПК якщо
підозрюваний був затриманий то його допит проводиться негайно. При допиті
такого підозрюваного присутність захисника є обов'язковою за винятком випадків
коли він відмовляється від нього і така відмова прийнята. Вирішуючи питання про
прийняття відмови обвинуваченої від участі захисника, орган дізнання, слідства,
а потім і суд виходили з того, що така відмова не пов'язана з її майновим
станом. В той же час в справі є дані про те, що в неї відсутнє будь-яке майно
(а.с.109 і ін.).

Крім того з
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на протязі всього часу проведення
досудового слідства, а потім і судового розгляду справи перебувала не в
слідчому ізоляторі, як це передбачено Законом України «Про попереднє
ув'язнення», а утримувалась органом міліції в інших місцях. Як зазначено вище
ні органом досудового

з

слідства, ні судом не встановлено які для цього були
причини та в яких місцях, на яких підставах і який час обвинувачена
утримувалась в органі дізнання.

В той час як в
справі ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення в тому, що вона відкрито викрала майно
потерпілого загальною вартістю 81
грн., а також належні йому паспорт та інші важливі його особисті документи - пенсійне
посвідчення, ощадну книжку органом досудового слідства в той же час, по тому ж
факту винесено й постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за
відсутності в діях ОСОБА_1 складу злочину передбаченого ст. 187 ч.І КК
(ах.120-121). Такі рішення органу досудового слідства є суперечливими т.я.
склад злочину в діях особи або ж є, і її необхідно притягувати до
відповідальності, або ж немає і необхідно відмовляти в порушенні кримінальної
справи. Враховуючи вимоги ст. 6
ч.І п.11 про те,
що якщо про відмову в порушенні справи по тому ж факту є не скасована постанова
органу дізнання, слідчого то кримінальну справу не може бути порушено, а
порушена справа підлягає закриттю в ході додаткового розслідування справи
необхідно усунути й цю, зазначену вище, неправильність досудового слідства.

На вказані
порушення вимог закону суд першої інстанції не звернув уваги, вони є істотними,
об'єктивно призвели й до порушення права обвинуваченої на захист, а тому є
підставою для скасування судового рішення та, у відповідності до вимог ст. 374 КПК, направлення
справи на додаткове розслідування. В ході додаткового розслідування справи
необхідно вжити заходів до усунення зазначених неправильності та неповноти
досудового слідства, встановити причини з яких обвинувачена утримувалась під
вартою поза межами які були визначені відповідним судовим рішенням та не в
слідчому ізоляторі, прийняти з цього приводу відповідне рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.362, 365,366,374 КПК судова
палата, -

ухвалила:

Апеляційне
подання прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Смілянського міськрайонного суду від 7 березня 2007 року відносно
ОСОБА_1 задоволити частково. Вказаний вирок, на часткове задоволення апеляції
та в порядку ст. 365 КПК, на
підставі ст.ст. 367,
370, 374 КПК скасувати внаслідок істотного порушення вимог
процесуального законодавства в ході досудового слідства яке виключало
можливість постановления
вироку і справу направити на додаткове розслідування прокурору з питань
нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області.

Міру запобіжного
заходу відносно ОСОБА_1 залишити попередню тримання її під вартою.

Судці: підписи _

Копія вірна:
Суддя апеляційного суду Черкаської області
Зосколович В.І.