Справа № 317/322/15-к
№/п 1-кп/317/70/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № №0002055 від 22.12.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

19.12.2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилині ОСОБА_4 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно наніс їй кілька ударів кулаком своєї руки в область голови та тіла, від яких остання впала на землю, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правої кісті, в області правого передпліччя, садно в ділянці лівого передпліччя, в області лівої кісті, в області правого ліктьового суглоба, а також ран в області чола та в області носу, які згідно висновку експерта № 64 від 06.01.2015 у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що 19.12.2014 року він приїхав до місця мешкання потерпілої в смт. Кушугум з метою побачитись з дитиною. До нього вийшов вітчим потерпілої ОСОБА_8 , між ними відбулась сварка. Через кілька хвилин вийшла потерпіла ОСОБА_6 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, після чого між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений штовхнув потерпілу, від чого вона впала на землю, підвелась та пішла в будинок. Жодних ударів ОСОБА_4 потерпілій не завдавав, вважає, що спричинені тілесні ушкодження потерпіла отримала в результаті падіння, яке сталося через значне алкогольне сп`яніння потерпілої.

З огляду на вищевикладене, обвинувачений та його захисник, посилаючись на відсутність в його діях ОСОБА_4 умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, просили суд виправдати обвинуваченого у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України
Після детальної перевірки версії обвинуваченого, суд знаходить її неспроможною, що підтверджується наступними доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що 19.12.2014 року вона перебувала в гостях у своїх батьків в буд. АДРЕСА_2 , де вони святкували день Святого Миколая та вживали алкоголь. Увечорі приїхав обвинувачений, спершу до нього вийшов вітчим ОСОБА_8 , а пізніше вийшла потерпіла. ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 спілкувались біля хвіртки, побачивши потерпілу обвинувачений підбіг до неї та завдав кілька ударів по обличчю та тулубу, при цьому удар в обличчя завдав невідомим предметом, від чого у потерпілої почала бігти кров. Намагаючись відбитись від обвинуваченого, потерпіла впала на землю, після чого підвелась та побігла до будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що він є вітчимом ОСОБА_6 , 19.12.2014 року він разом з потерпілою та своєю дружиною, за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , святкували день Святого Миколая. Близько 20-00 години приїхав обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_8 вийшов до нього на вулицю та почав з ним спілкуватись на підвищених тонах. Через невеликий проміжок часу до них вийшла потерпіла та почала щось казати обвинуваченому, після чого ОСОБА_4 напав на потерпілу та завдав їй кілька ударів в обличчя. При цьому свідок ніякого стороннього предмету в руках у обвинуваченого не бачив. Від отриманих ударів потерпіла впала на землю, однак відразу підвелась та втекла до будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є матір`ю потерпілої, 19.12.2014 року вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та онукою знаходились вдома в АДРЕСА_2 , де святкували день Святого Миколая. Близько 20-00 годин до них хтось завітав, ОСОБА_10 пішов на вулицю, подивитись, хто прийшов. Через 5-10 хвилин за ним на вулицю вийшла її донька ОСОБА_6 , однак через кілька хвилин вбігла назад вся в крові та почала викликати швидку. При цьому, як їй стало відомо пізніше, від свого чоловіка, ушкодження потерпілій завдав саме обвинувачений ОСОБА_4 , який відповідно і завітав до них.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженим в судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи № 64 від 06.01.2015 року, відповідно до якого синці в ділянці правої кісті, в області правого передпліччя, садно в ділянці лівого передпліччя, в області лівої кісті, в області правого ліктьового суглоба, а також рани в області чола та в області носу в своїй сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому давність утворення вказаних тілесних ушкоджень не протирічить строку вказаному потерпілою.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, судом кваліфікуються за частиною 2 статті 125 КК України. При цьому суд зазначає, що показання обвинуваченого, відповідно до яких він не визнав свою провину, не узгоджуються з іншими доказами, що дослідженні судом та є, на думку суду, способом захисту від обвинувачення із метою уникнути покарання.

За таких обставин суд бере до уваги та вважає правдивими показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими судом. При цьому слід зазначити, що суд не бере до уваги доводи обвинуваченого, які стосуються перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння, оскільки перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння, в даному випадку, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого або на наявність в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, характеризується умовно-позитивно.

Суд не бере до уваги висновки про результати розгляду звернення ОСОБА_6 за № 3228 від 07.04.2015 року та №4276 від 13.05.2015 року складені ДІМ СДІМ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенантом міліції ОСОБА_11 , які були надані потерпілою ОСОБА_6 та її представником адвокатом ОСОБА_7 , в якості доказів які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вказаними висновкам не було встановлено, що обвинувачений вчиняв будь-які дії, які можуть його характеризувати з негативної або позитивної сторони.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, повнолітній, не працює, за місцем проживання характеризується умовно позитивно, провину у вчиненому золочені не визнав.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знайшов.

Таким чином, суд враховуючи положень ст.. 50 КК України, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання достатнього для його виправлення, у вигляді громадських робіт, однак з огляду на позицію обвинуваченого, вважає необхідним призначити максимальний розмір покарання.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відсутній. Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1