Справа № 570/5592/13-к
номер провадження 1-кп/570/15/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальні провадження №0000135 та №0000921 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пруди, Оренбургського району Оренбурзької області Російська Федерація, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 , ст. 389-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 29 червня 2013 року приблизно о 15-ій годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 таємно шляхом вільного доступу з гаманця ОСОБА_4 вчинила крадіжку кредитної картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належала останній, та в подальшому через термінали видачі готівки в смт. Оржів Рівненського району та м. Рівне зняла гроші в сумі 3400 гривень, які використала на власні потреби.

Окрім того , згідно вироку Рівненського районного суду від 15.08.2013 року було затверджено угоду про примирення від 29.07.2013 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 та засуджено останню до покарання у виді громадських робіт на строк у двісті годин. Згідно пункту "а" даної угоди ОСОБА_5 зобов`язується у повному обсязі відшкодувати завдану злочином матеріальну шкоду, а саме 3400 грн. до 25.09.2013 року. ОСОБА_5 , згідно договору про надання споживчого кредиту № від 06.09.2013 року отримала від ПАТ "ОТП Банк" кредит в сумі 4919 грн., якими могла б в повному обсязі виконати зобов`язання передбачені в угоді про примирення. Не зважаючи на це, ОСОБА_5 , маючи умисел на умисне невиконання угоди про примирення, вищевказані грошові кошти витратила на власні потреби, а завдану злочином матеріальну шкоду ОСОБА_4 , всупереч умов угоди про примирення, не відшкодувала. Обвинувачена свою вину у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 185 та ст. 389-1 КК України визнала повністю та дала в суді детальні показання стосовно вчинення нею злочину, вказала, що дійсно 29 червня 2013 року о 15-ій годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , таємно з гаманця ОСОБА_4 викрала кредитну картку «Приватбанк» та зняла з неї 3400 гривень, які використала на власні потреби. 15.08.2013 року Рівненським районним судом було затверджено угоду між нею та потерпілою. Та обвинувачена, не виконала умови вказаної угоди та не відшкодувала потерпілій завдану злочином матеріальну шкоду , хоча могла це зробити , оскільки отримала для цього споживчий кредит в банку .

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить розглянути кримінальну справу та не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнає повністю.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено, що сторони у справі правильно розуміють зазначені обставини сумнівів у добровільності їх позиції нема, останнім розяснено , що у такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження обставин, що не будуть досліджуватись, в апеляційному порядку .

Оцінюючи щиросердечні показання обвинуваченої, суд вважає що її вина у інкримінованому злочині доведена повністю та її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна та за ст. 389-1 КК України, як умисне невиконання засудженою угоди про примирення.

До обставин, що пом`якшують покарання слід віднести те, що обвинувачена у вчиненому щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю вчинених нею злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних нею злочинів, який відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільсьта та вважає , що для виправлення останньої слід обрати покарання у виді арешту .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349 , 373, 374 КПК України , суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185 та ст. 389-1 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк два місяці ,

за ст. 389-1 КК України у виді арешту на строк один місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом повного складання призначених покарань у виді арешту на строк три місяці.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 лютого 2014 року, запобіжний захід змінити з домашнього арешту на тримання під вартою .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1