Справа № 545/1550/15-к

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2015 року Полтавський районний суд Полтавської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава
у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000458, що надійшов від прокуратури Полтавського району відносно ОСОБА_5 ст.297 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 ст.297 ч.3 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила суду клопотання про зміну запобіжного заходу її підзахисному на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те що її підзахисний жодним чином не перешкоджав всановленню істини у кримінальній справі, давав свідчення та відсутні докази , які б говорили про вчинення дій направлених на незаконний вплив на свідків чи потерпілих та будь-якх інших осіб. Та вказала, що підзахисний сам з`явився.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання та вказав на те, що не перставали існувати ризики передбачені ст.177 КПК України.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну заходів забезпечення кримінального провадження слід відмовити в зв`язку з тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК Укарїни.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються та оцінюючи особу обвинуваченого, раніше судимого, схильність до продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому. Суд враховує той факт, що ОСОБА_5 в 2009 році було призначено покарання із застосуванням ст.. 75 КК України однак останній не виконав покладені обов`язки в наслідок чого іспитовий строк було відмінено та направлено засудженого для відбуття реальної міри покарання в місця позбавлення волі . В подальшому ОСОБА_5 звільнившись в 2011 році умовно-достроково з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини в наслідок чого вироком від 24.12.2012 року Лохвицького районного суду Полтавської області знову засуджений до реальної міри відбуття покарання.

Також ризики визначені ухвалою Полтавського районного суду від 09.05.2015 року при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою на даний час не перестали існувати.

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 183, 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1