пр. № 1-кс/759/4101/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2014 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання

слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві старшого лейтенанта

міліції ОСОБА_3

про застосування заходу забезпечення кримінального провадження №0000150

від 02.07.2014р. за ч.3 ст.190 КК України шляхом накладення арешту на майно, -

В с т а н о в и в :

23.12.2014р. до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_4 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження №0000150 від 02.07.2014р. за ч.3 ст.190 КК України в порядку ст.40 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та заборонити власнику вказаного майна розпоряджатись цим майном будь-яким чином та використовувати його, яке мотивоване тим, що в провадженні СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві знаходиться кримінальне провадження №0000150 від 02.07.2014р. за ч.3 ст.190 КК України, в ході досудового розслідування якого встановлено, що до прокуратури Святошинського району м.Києва надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 , яка повідомила, що 25.02.2011р. невстановлена особа умисно приховуючи відомості, що мають істотне значення, уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого остання, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 (доньки), зазнала матеріальних збитків на суму 451 000 грн. За даним фактом прокуратурою Святошинського району м.Києва відкрито кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 02.07.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, яке в подальшому передано до слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві для подальшого проведення досудового розслідування. В ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.06.2013р. задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , 2004р. народження. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_6 .Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину вказаної квартири і визнано за відповідачкою ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину цієї ж квартири, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17.07.2010р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №976, витребовано Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача за договором купівлі-продажу від 25.02.2011р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1331 ОСОБА_9 , яка діє від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вселено ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов*язано відповідача ОСОБА_9 не чинити перешкод у здійсненні права користування, володіння та розпорядження вищевказаною квартирою. Так, перевіркою встановлено, що 25.09.1993р. року між ОСОБА_6 та ОСОБА_6 укладено шлюб. За час шлюбу, 05.11.1999р. за спільні кошти, подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 . За згодою ОСОБА_6 договір купівлі-продажу оформлено на ОСОБА_6 . Попередніми власниками квартири були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими й було укладено вказаний вище договір. 22.11.2007р. ОСОБА_6 та ОСОБА_6 розірвали шлюб, після чого ОСОБА_6 залишився проживати у спірній квартирі. 24.03.2010р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання недійсним договору купівлі продажу та переведення прав та обов*язків покупця. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 05.11.1999р. Визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру за АДРЕСА_1 . 05.08.2010р. від працівників ЖЕО-5 ОСОБА_6 дізнався про те, що власника спірної квартири було змінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 19.08.2010р. ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку для апеляційного оскарження та апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2010р. оскільки до вказаного періоду не знав про постановлення вказаного рішення Святошинського районного суду м.Києва, згідно якого був позбавлений права власності у спірній квартирі. 17.07.2010р. ОСОБА_7 , який є батьком ОСОБА_6 , за договором купівлі-продажу продав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , яка, в свою чергу, являється його родичкою (рідною сестрою дружини - ОСОБА_13 ). 21.10.2010р. ОСОБА_8 звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовною заявою до ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування власністю, усунення порушень права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.11.2010р. позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені. Вирішено ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , усунути перешкоди власнику ОСОБА_8 в здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття їх з реєстраційного обліку та виселити з вказаної квартири. 23.12.2010р. ОСОБА_6 виселено з квартири АДРЕСА_1 . В подальшому, 25.02.2011р. за договором купівлі-продажу ОСОБА_8 продає спірну квартиру ОСОБА_9 , яка діяла від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - ОСОБА_5 , 2004р. народження. Так, на момент укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, ОСОБА_8 знала про те, що відносно квартири за адресою: АДРЕСА_2 ведуться судові спори, оскільки являлась співвідповідачем у справах, а також те, що спірна квартира була незаконно відчужена ОСОБА_7 у ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_8 , шляхом обману, з корисливих мотивів, шляхом умисного приховування відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілої, уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_9 , що діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , 2004 р.н., що, в свою чергу, призвело до подальшої втрати права власності на житло. Так, у ході досудового розслідування станом на 21.10.2014р. було визнано та допитано 09.09.2014р. у якості потерпілої ОСОБА_9 з приводу відомих їй обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а також вручена останній пам*ятка про процесуальні права та обов*язки. У своїх показах ОСОБА_9 , зазначила, що 25.02.2011р. між нею та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_8 зобов*язалась передати вказану квартиру у власність її малолітньої доньки ОСОБА_5 . Після огляду квартири ОСОБА_9 25.02.2011р. було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаної квартири, при підписанні якого були присутні ОСОБА_8 , чоловік останньої ( ОСОБА_14 ), який надав свою письмову згоду на продаж квартири, а також була присутня ОСОБА_6 , яка представилась племінницею ОСОБА_8 - рідною донькою ОСОБА_13 . Після підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_9 були передані грошові кошти особисто ОСОБА_6 , з приводу чого у ОСОБА_8 заперечень не було, однак при цьому в договорі оціночна вартість квартири була зазначено згідно довідки з БТІ у сумі 64 000 грн., яка була вказана за проханням ОСОБА_6 , проти чого ОСОБА_9 не заперечувала. В 2013р., ОСОБА_9 , познайомилась з колишнім чоловіком ОСОБА_6 ОСОБА_6 , який пояснив останній, що раніше він був співвласником та був зареєстрований спільно із ОСОБА_6 у придбаній нею квартирі. При цьому ж пояснив, що йому нічого не було відомо про те, що спірна квартира була відчужена за рішенням суду на користь батька його колишньої дружини ОСОБА_7 24.03.2010р. Святошинським районним судом м.Києва винесено рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу даної квартири подружжям Журавських і було передано право власності ОСОБА_7 . В подальшому на підставі отриманого рішення, ОСОБА_7 , 17.07.2010р. укладає договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_8 , яка являється рідною сестрою дружини ОСОБА_7 . В 2013р. ОСОБА_6 звертається до Святошинського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ майна, вселення, за резульататми розгляду якого 13.06.2013р. Святошинським районним судом м.Києва винесено рішення про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_6 спірної квартири, визнання за останніми права власності по Ѕ частині на цю квартиру, визнання недійсним договіру купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , витребування в ОСОБА_9 Ѕ частини квартири, як представника своєї доньки та вселення у вказану квартиру ОСОБА_6 , який з 06.03.2013р. проживає разом з ОСОБА_9 та її неповнолітньою на одній площі в квартирі. Разом з тим, 02.12.2014р. на адресу СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від ОСОБА_9 надійшло клопотання щодо необхідності накладення арешту на майно, а сааме: квартиру АДРЕСА_1 . Враховуючи вищенаведене, просив клопотання задовольнити на підставі ст.ст. 167, 170-173 КПК України.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, про які він просить суд, в порядку забезпечення можливої конфіскації майна і цивільного позову.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши зміст та мотиви клопотання і надані суду письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно частини 3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу…

В пунктах 1), 3) 4) частини 2 ст.167 КПК України зазначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов*язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В спірному випадку слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно, стосовно якого є підстави вважати, що воно є предметом злочину, передбаченого частиною 3 ст.190 КК України, в межах якого заявлено дане клопотання, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_8 (а.с. 26 копія витягу) і досудовим розслідування встановлені докази, які дають підстави вважати причетність даної особи до кримінального правопорушення, в порядку забезпечення можливої конфіскації майна і забезпечення цивільного позову, стосовно якого є достатні підстави вважати, що це майно може бути предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення, що в сукупності дає для суду підстави вважати існування правових підстав для накладення арешту на майно, що просить слідчий.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад нерухомого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правові підстави для арешту нерухомого майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до таких негативних наслідків, як відчуження цього нерухомого майна третім особам, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на нерухоме майно завданням кримінального провадження, враховуючи те, що зазначене майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а тому тимчасове обмеження його власника у розпорядженні ним є обґрунтованим і такий ступінь втручання у його права та свободи, про які йдеться в клопотанні слідчого, виправдовуюся потребами досудового розслідування, а тому клопотання суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати про те, що спірна квартира АДРЕСА_1 вже перебуває під арештом згідно обтяження Святошинського районного суду м.Києва від 16.11.2012р.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

У х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі ст.175 КПК України копію ухвали направити слідчому СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві старшому лейтенанту міліції ОСОБА_3 і прокурору прокуратури Святошинського району м.Києва ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п*яти днів з дня її оголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу протягом п*яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: