Справа № 453/447/14-к
№ провадження 1-кп/453/32/14
ВИРОК

іменем України

03.04.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Брони
А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю прокурора Блистів
О.І.,

обвинуваченого ОСОБА_1.

представника потерпілого
ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
№ 0000165 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з базовою
середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, військовозобов'язаного,
несудимого

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1
ст. 190 КК України,

встановив:

ОСОБА_1. 06.10.2011 року по вул. Майдан Ринок,
33/26 у м. Стрий Львівської області та
07.10.2011 року по вул. Д. Галицького, 7 у м.
Сколе Львівської області, зловживаючи
довірою ОСОБА_2. заволодів його майном -
грошовими коштами, знятими з кредитної
картки «Приват Банк» № НОМЕР_1,
заподіявши ОСОБА_2. шкоду в розмірі 3
218,83 гривень, чим вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190
КК України.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1. після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання
суду у відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що 06.10.2011 року, перебуваючи у
дружніх відносинах з ОСОБА_2., переконав
останнього оформити на своє ім`я
кредит, який він зобов`язувався
сплатити. Після оформлення ОСОБА_2.
кредиту, він 06.10.2011 року у м. Стрий
Львівської області, а також 07.10.2011 року
у м. Сколе Львівської області зняв
грошові кошти з кредитної картки
«Приват Банк», частину з яких передав
ОСОБА_2., решта використав на власні
потреби. На даний час він кається у
скоєному, обіцяє виправитись та у
подальшому такого більше не вчиняти.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1. свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю, інші
учасники процесу не оспорюють фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1. у вчинені
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за
ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння
чужим майно шляхом зловживання
довірою.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного, обставини, що пом`якшують його
покарання.

ОСОБА_1. вчинив злочин невеликої
тяжкості.

За місцем проживання характеризується
позитивно.

Обставина, що пом`якшує покарання
ОСОБА_1. є щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Оскільки ОСОБА_1. призначається
покарання у виді обмеження волі,
ураховуючи те, що ОСОБА_1. визнав свою
вину, висловив жаль з приводу
вчиненого, суд дійшов висновку про
можливість його виправлення без
відбування покарання і тому є підстави
звільнити його від відбування
покарання з випробуванням, що є
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчиненню
ним нових злочинів для реалізації
принципу законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання, поклавши на нього обов`язки
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та періодично з`являтись туди для
реєстрації.

Речовий доказ: банківську виписку по
кредитному договору № 6505 від
06.10.2011 року платіжної кредитної картки
ОСОБА_2., яка знаходиться в матеріалах
справи слід залишити при справі.

Цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального
провадження не застосовувались.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і
призначити покарання - один рік
обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання у виді одного року обмеження
волі з випробуванням та встановити
іспитовий строк один рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 обов'язки: повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації у зазначені
органи.

Речовий доказ: банківську виписку по
кредитному договору № 6505 від
06.10.2011 року платіжної кредитної картки
ОСОБА_2., яка знаходиться в матеріалах
справи - залишити при справі.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя