Справа № 645/4385/14-к
Провадження №
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Горпинич О.В.,

при секретарі судового засідання -
Денісенко О.І.,

з участю прокурора - Радіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові

кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Харкова, громадянина України, не
працюючого, що має середню - спеціальну
освіту, зареєстрований та мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:
26.06.1989 Орджонікідзевським районним
судом м. Харкова за ч. 2 ст.ст. 17-82, ч. 2 ст.
141, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України до 4 років
позбавлення волі; 01.03.1994 року
Фрунзенським районним судом м. Харкова
за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років 6
місяців позбавлення волі; 15.08.2003 року
Орджонікідзвеським районним судом м.
Харкова за ч. 3 ст. 189 КК України до 5
років позбавлення волі, ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 18.01.2005 року вирок змінений в частині
кваліфікації та ОСОБА_1 визнано винним
за ч. 2 ст. 189 КК України; 13.11.2007 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України
до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 08.07.2008
року умовно - достроково звільнений на
невідбутий строк 4 місяці 20 днів, 08.11.2010
року Фрунзенським районним судом м.
Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4
років 6 місяців позбавленні волі,
звільнений постановою Харківського
районного суду Харківської області
12.06.2013 року умовно - достроково на
невідбутий строк 3 місяці 27 днів на
підставі ст. 81 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 24 квітня 2014 року, приблизно о 05
годині, знаходився за місцем свого
мешкання: АДРЕСА_2, де також знаходився
його знайомий ОСОБА_2. У ОСОБА_1 виник
умисел на незаконне заволодіння
транспортним засобом, в результаті
чого він, скориставшись тим, що ОСОБА_2
спав, з барсетки, що належала його
знайомому ОСОБА_2 взяв ключі від
автомобіля, володільцем якого є ОСОБА_2,
та вийшовши до двору будинку спрямував
до стоянки, де був припаркований
автомобіль ВАЗ 21063, держаний номер
НОМЕР_1.. За допомогою ключів ОСОБА_1
відкрив двері автомобілю та завів
двигун, поїхав, тим самим незаконно
заволодів транспортним засобом,
вартістю згідно висновку авто -
товарознавчої експертизи № 106 від
15.05.2014 року - 17078 грн..

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1
свою вину у вчиненні інкримінованого
йому злочину визнав, щиро каявся та
пояснив, що вранці 24 квітня 2014 року,
близько 05 години ранку він прокинвся за
місцем свого мешкання: АДРЕСА_2,
вирішивши взяти автомобіль, який
належав ОСОБА_2, який також перебував за
місцем його мешкання, для того що б
покататися. ОСОБА_1, скористався тим, що
ОСОБА_2 спав, він взяв із барсетки ключі
від автомобіля та вийшов з квартири,
зачинивши двері та верхній замок.
Підійшовши до автомобіля ВАЗ 21063
державний номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_2, він ключами відчинив двері,
сівши за кермо, завів двигун та
спрямував на даному автомобіля
кататися по місту.

Окрім повного визнання ОСОБА_3
своєї провини у вчиненні
інкримінованого кримінального
правопорушення, його вина
підтверджується наступними,
дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_2,
який допитаний в судовому засіданні
пояснив, що 24.04.2014 року він ночував у
свого знайомого ОСОБА_1 за місцем його
мешкання: АДРЕСА_2, прокинувшись об 05
год. 30 хв. він побачив, що ОСОБА_1 дома не
було, а також він виявив, що в його
барсетці відсутні ключі від автомобіля
ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1.
Потерпілий почав телефонувати на
мобільний телефон ОСОБА_1, але останній
не відповідав на його дзвінки.
Потерпілий зазначав, що він тривалий
час телефонував, але ОСОБА_6, не
відповідав на його дзвінки, двері
квартири були зачинені та він не міг
покинути житло обвинуваченого. Після
чого, ОСОБА_2 подзвонив до міліції та
пояснив, що його автомобіль було
викрадено. Також потерпілий зазначав,
що ніколи не давав згоду ОСОБА_1 на
користування останнім його
транспортним засобом;

- показаннями свідка ОСОБА_4, яка
допитана в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. 24
квітня 2014 року приблизно об 06 годин їй
на мобільний телефон зателефонував
ОСОБА_2 та сказав, що він у них дома за
адресою: АДРЕСА_2, тоді як ОСОБА_1 дома не
було, також зникли ключі від його
автомобіля, та він не може вийти з
квартири, оскільки двері зачинені. Вона
також почала телефонувати на мобільний
телефон ОСОБА_1, але останній не
відповідав на дзвінки;

- витягом з кримінального
провадження № 0001464 (том 1 а.к.п. 1);

- змістом протоколу огляду місця
події від 24 квітня 2014 року (том 1 а.к.п.
12,13);

- змістом висновку судової авто -
товарознавчої експертизи № 106 від
15.05.2014 року, відповідно до якої вартість
автомобіля ВАЗ 21063, 1985 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3, станом на
24.04.2014 року складала 17078 грн. (том 1 а.к.п.
41-43);

- речовим доказом - автомобілем
ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_3 (том
1 а.к.п. 52,53);

- змістом протоколу слідчого
експерименту від 10.05.2014 року та
фототаблицею до нього (том 1 а.к.п 56-59);

- довіреністю на право управління
транспортним засобом, а також
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу (том 1 а.к.п.9, 24).

Відповідно до вимог ст. 94 КПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному й
неупередженому дослідженні всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінює доказ з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів - з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийняття
відповідного процесуального рішення.
Досліджені і перевірені судом докази у
справі, якими обґрунтовується
винуватість ОСОБА_1 у вчиненому є
узгодженими, співпадають між собою та
сумніву у своїй належності та
допустимості у суду не викликають.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ
є допустимим, якщо він отриманий в
порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 87 КПК України визначений
вичерпний перелік підстав, за яких
доказ може бути визнаний недопустимим.
Достовірність та об'єктивність
вищенаведених доказів у суду сумніву
не викликає, адже вони отримані без
порушення закону, узгоджуються один з
одним, відносні, допустимі та достатні,
у зв'язку з чим суд вважає можливим
прийняти вказані докази. У
відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК
України, суд вважає безпосередньо
досліджені докази належними,
допустимими, достовірними, і в
сукупності достатніми для належної
правової оцінки дій обвинуваченого та
визнання його винуватості.

Оцінивши у сукупності досліджені
в судовому засіданні докази, суд
кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 289 КК
України, як незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене
повторно.

Вину обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення суд вважає доведеною.

Обставиною, яка пом'якшує
покарання обвинуваченого, відповідно
до ст. 66 КК України, є щире каяття у
вчиненому, активне сприяння розкриттю
злочину, оскільки по обвинуваченню,

визнаним судом доведеним,
обвинувачений щиро каявся у вчиненому,
негативно оцінював свою поведінку,
демонстрував перед судом готовність
понести відповідне покарання.

Обставин, які обтяжують
покарання, передбачені ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Вивченням в ході судового
розгляду даних особи обвинуваченого
ОСОБА_1 встановлено, що він раніше
неодноразово судимий, не працює, на
обліках в наркологічному і
психоневрологічному диспансерах не
перебуває, має на утриманні
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що підтверджено свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_4, копія якого
знаходиться в матеріалах справи, за
місцем мешкання, відповідно
характеристики ДІМ Фрунзенського РВ
ХГУ ГУМВД України в Харківській
області, характеризується позитивно,
має активну форму туберкульозу
легенів, у зв'язку з чим тривалий час
перебував на стаціонарному лікуванні
у КЗОЗ „Обласний клінічний
протитуберкульозний диспансер № 7",
згідно довідки Обласного центру
профілактики і боротьби зі СНІДом
ОСОБА_1 є пацієнтом програми замісна
підтримуючої терапії на базі КЗОЗ
„Обласний центр профілактики та
боротьби зі СНІДОм", проходить
відповідний курс лікування,
переривання якого не допускається,
оскільки може стати загрозою для життя
та здоров'я пацієнта.

Відповідно до ст. 65 КК України,
пункту 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про
практику призначення судами
кримінального покарання» з
послідуючими її змінами, суд
призначаючи покарання, у кожному
конкретному випадку має дотримуватись
вимог кримінального закону й
зобов'язаний враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Призначене покарання має бути
необхідним і достатнім для виправлення
засудженого і попередження нових
злочинів. При призначенні покарання
ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, особу винного, який
раніше неодноразово засуджений, має на
утримання малолітнього сина, також
враховуючи стан здоров'я
обвинуваченого та проходження ним
курсу лікування, переривання якого не
допускається, оскільки може стати
загрозою для життя та здоров'я
пацієнта, позицію потерпілого який
просив не позбавляти свободи ОСОБА_1, а
також вимоги ст. 50 КК України, що метою
покарання є не тільки кара, а також
виправлення засудженого, а також
попередження вчинення нових
кримінальних правопорушень, суд вважає
необхідним та достатнім для
виправлення ОСОБА_1 та запобігання
вчиненню ним нових кримінальних
правопорушень призначити покарання у
вигляді позбавлення волі в межах
санкцій статті, яка передбачає
відповідальність за вчинене та
звільненням ОСОБА_1 від відбування
покарання з іспитовим строком при
здійсненні контролю за поведінкою
засудженого відповідно до положень
ст. 76 КК України.

Таке покарання за глибоким
переконанням суду буде обґрунтованим і
необхідним для виправлення
обвинуваченого та попередження
вчинення ним інших злочинів.

Запобіжний захід у вигляді особистого
зобов'язання, застосований до ОСОБА_1 у
вигляді домашнього арешту, суд вважає
потрібним залишити до набрання вироком
законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує
на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення
судових експертиз згідно ч. 3 ст. 124 КПК
України підлягають стягненню з
обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на п'ять
років.

Керуючись ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбуття покарання з іспитовим строком
на три роки.

Керуючись ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально -
виконавчої інспекції, повідомляти
орган кримінально-виконавчої
інспекції про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально - виконавчої
інспекції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави в особі НДЕКЦ ГУМВС України в

Харківській області витрати на
проведення техніко - криміналістичної
експертизи № 241 від

17.05.2014 року в кримінальному провадженні
№ 0001464 в сумі 292 грн. 84 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави в особі НДЕКЦ ГУМВС України в
Харківській області витрати на
проведення автотоварознавчої
експертизи № 106 від 15.05.2014 року в
кримінально провадженні № 0001464 в
сумі 196 грн. 56 коп..

Речовий доказ - автомобіль ВАЗ 21063,
державний номер НОМЕР_3, паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_2,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу ВАЗ 210673,
державний номер НОМЕР_3, тимчасовий
доступ на право користування
автомобілем, ідентифікаційний код на
ім'я ОСОБА_2, страховий поліс, ключі,
пульт від сигналізації, повернуті на
відповідальне зберіганні ОСОБА_2, після
набрання вироком законно сили, -
вважати повернути останньому.

На вирок може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом тридцяти днів з дня
його проголошення, а засудженим - в той
же строк з моменту вручення йому копії
вироку.

Вирок суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок суду, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя