Справа № 1-37/2010р.
ВИРОК

іменем України

"05" січня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого Закутського В.І.

при секретарі Сиверин Л.А.

з участю прокурора Арделя А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 15.06.1999 року ОСОБА_1 зобов»язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4частини всіх видів свого заробітку, починаючи з 04.06.1999 року і до його повноліття.

Проте, ОСОБА_1 від сплати аліментів злісно ухиляється, на обліку в центрі зайнятості населення не знаходиться, працює на тимчасових заробітках по найму, за що отримує грошову винагороду, але ніякої матеріальної допомоги своєму синові не надає, в його вихованні участі не приймає. Після рішення суду аліменти на сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам станом на 01.11.2009 року в сумі 13 576 грн. 98 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю і пояснив суду, що він дійсно згідно рішення суду зобов 'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання свого сина ОСОБА_3, але не сплачує тому, що у нього єсть інша сім»я, постійної роботи немає, перебивається випадковими заробітками. У вихованні свого сина ОСОБА_3 він також не приймає участі. Він жалкує про скоєне.

потерпілої ОСОБА_2.неявка якої в судове засідання визнана судом поважною, яка на досудовому слідстві пояснила, що дійсно вона перебувала у шлюбі з підсудним з 22.11.1997 року. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. В 1999 році вона звернулася до суду про стягнення з підсудного аліментів на утримання сина, але з 1998 року підсудний відбував покарання в місцях позбавлення волі, в 2003 році був засуджений по ст. 164 ч. 1 КК України і після вказаного суду він всю заборгованість сплатив, але, починаючи з травня 2003 року і до теперішнього часу підсудний жодного разу не сплатив аліментів на утримання сина, ніякої матеріальної допомоги не надає, із сином не спілкується.

Крім цього, вина підсудного ОСОБА_1 також повністю підтвердилася в судовому засіданні дослідженими матеріалами кримінальної справи:

Заявою потерпілої ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів /а.с. 4/;

поданням державного виконавця від 18.10.2009 року на ім»я начальника Вознесенського MB УМВС про необхідність порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за злісне ухилення від сплати аліментів /а.с. 5/;

розрахунком заборгованості по аліментам /а.с.6-7/;

копією виконавчого листа /а.с. 8/;

вироком Вознесенського міськрайонного суду від 3.07.2003 року, згідно якого підсудний ОСОБА_1 був засуджений по ч. 1 ст. 164 КК України до одного року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України /а.с. 10/;

попередженням державного виконавця про необхідність сплати заборгованості по аліментам/а.с. 11/;

довідкою Вознесенського міськрайцентру зайнятості, згідно якої підсудний ОСОБА_1 на обліку в міськрайцентрі не перебуває /а.с. 22/, та іншими матеріалами кримінальної справи у сукупності.

Оскільки ОСОБА_1 скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, то суд його дії кваліфікує по ч. 1ст. 164 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання підсудного.

В якості обставин, що пом»якшують покарання підсудного, суд враховує щире каяття у скоєному, знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих обставин суд не вбачає.

З урахуванням всіх обставин справи, особи підсудного, який задовільно характеризується по місцю проживання, суд не знаходить підстав для призначення покарання, пов»язаного з обмеженням волі.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в один рік.

На підставі ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_1 покласти обов»язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи та проживання.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязі

15 діб.

Суддя