АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а-11 2007 р. Головуючий у 1 інстанції Бевз О.Ю.
Категорія 101 ч.1,142 ч.3, Доповідач Палічук А.О.
УХВАЛА

Іменем України

9 січня 2007 р. Судова палата у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області
в складі:

Головуючого - Драного О.П.

Суддів - Палічука А.О., Олексієнко І.С.

за участю прокурора - Черниш Г.П.

та адвокаті - ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за апеляціями прокурора Бобринецького району, потерпілого ОСОБА_4 та в його інтересах ОСОБА_5 на вирок Бобринецького районного
суду від 18 липня 2006 p., яким

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, освіта вища, раніше не
судимий,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, освіта вища, раніше не
судимий

та

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, освіта

середня-спеціальна,
раніше не судимий, -засуджені
кожний за ст. 101 ч.1 КК
України (в ред. 1960 року) до
позбавлення волі строком на 5
років.

На підставі ст. 45 КК України
(в ред. 1960 року) до
умовного покарання з іспитовим строком 2
роки.

ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. За ст. 142 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) та за ст. 296 ч.4 КК України - виправдані за відсутністю в їх діях
складу злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. солідарно на користь
ОСОБА_9. - 7000 грн.

Суд визнав винними ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_7. в тім, що вони знаходячись в
стані алкогольного сп'яніння умисно заподіяли потерпілому ОСОБА_9. тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент
заподіяння.

Злочин скоєно при слідуючих обставинах:

6 серпня 2001 року ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_7. в
м. Новоукраїнка Кіровоградської області разом з невстановленою особою,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння
на автомобілі "Форд-Транзит", який належав ОСОБА_7 приїхали до домоволодіння ОСОБА_10. з метою
дізнатися, як проходить ремонт автомобіля
який належав батькові ОСОБА_6. В цей же час до ОСОБА_11. жителя будинку АДРЕСА_1, який розташований біля АДРЕСА_2 у справах приїхав ОСОБА_9. Під
час розмови з ОСОБА_9 та ОСОБА_6. на грунті неприязних стосунків виникла сварка стосовно того, що потерпілий ОСОБА_9. розповсюджує
неправдиві чутки, ображав його, про що йому стало
відомо зі слів ОСОБА_12. Під час сварки, яка переросла в бійку, ОСОБА_6. нанісОСОБА_9. десять ударів по обличчю та погрожував останньому друзями з м.
Кіровограда, а в цей час ОСОБА_7. наніс ОСОБА_9. декілька ударів
палицею в різні частини тіла, яку взяв у власному автомобілі.

На подвір'я
свого домоволодіння вийшла ОСОБА_13., яка зробила зауваження про

припинення сварки та бійки.

ОСОБА_6. почав вимагати від ОСОБА_9. від'їхати від них, але так, як ключі

від свого автомобіля ОСОБА_9. сховав до власного носка, а підсудним сказав,
що

ключі загубив, всі присутні почали їх шукати, щоб відправити його додому.

В цей час до
місця сварки під'їхав ОСОБА_8. разом з невстановленою

особою, після
чого підсудні заштовхнувши ОСОБА_9. в мікроавтобус ОСОБА_7.

з метою поїздки в Кіровоград до товаришів ОСОБА_9., якими останній
погрожував

підсудним.

Виїхавши за межі
м. Новоукраїнка в лісополосі всі підсудні продовжуючи

з'ясовувати
відносини з ОСОБА_9 разом з невстановленою особою нанесли

ОСОБА_9. багаточисельні удари в різні частини тіла, ОСОБА_8. накинув

останньому мотузку на шию та тричі притягнув його до дерева здавивши шию.
ОСОБА_6.

вирвав з рук ОСОБА_8. мотузку, після чого всі сіли в мікроавтобус та
повернулися

до м. Новоукраїнка, де примусили ОСОБА_9. випити горілки, висадивши його
біля

Новоукраїнської райлікарні.

Своїми діями ОСОБА_6., ОСОБА_8. та ОСОБА_7., та невстановленої

особи заподіялиОСОБА_9. умисно тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечні
для

життя в момент заподіяння.

В апеляціях:

прокурор ставить питання про скасування вироку в зв'язку
з призначенням ОСОБА_6., ОСОБА_8. та ОСОБА_7. м'якого
покарання, яке не відповідає обставинам справи та даних про їх
особистість, та неправильного виправдання підсудних за ст. ст. 142 ч.3, 296 ч.4 КК України, так як встановлені фактичні обставини по справі не відповідають матеріалам досудового та судового слідства.
Правильність кваліфікації дій підсудних ним не спростовується;

потерпілий
ОСОБА_9. просить вирок скасувати за м'якість призначеного підсудним покарання при цьому вважає, що суд реально не призначив їм
покарання -позбавлення волі, не визнав те, що
вони скоїли злочин в стані алкогольного сп'яніння, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, що потягло неправильне виправдання підсудних за ст. 142 ч.3, 296 ч.4 КК України, при розгляді справи судом порушені вимоги КПК України, що потягло за
собою неправильне вирішення його позовних вимог до
підсудних в частині вирішення стягнення матеріальної та моральної шкоди.;

2 .

представник потерпілого ОСОБА_5 посилається на ті самі обставини на які вказав в
своїй апеляції потерпілий ОСОБА_9.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого
ОСОБА_9., які підтримали доводи своїх апеляцій, засуджених ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8., адвокатів ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3., які просили вирок суду залишити без змін, а апеляції без задоволення, перевіривши
матеріали справи' та обговоривши доводи апеляцій колегія
суддів приходить до висновку, що апеляції задоволенню не
підлягають з слідуючих підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9. тяжких тілесних ушкоджень, небезпечного для життя в момент заподіяння при обставинах
вказаних у вироку суду являється правильним, оскільки
ґрунтується на сукупності зібраних та перевірених в судовому
засіданні доказах.

Засуджений ОСОБА_6. вину свою визнав частково та
пояснив, що 6.08.2001 року він разом з
ОСОБА_8. та ОСОБА_7. в вечірню годину приїхали в м. Новоукраїнка, де заїхали до ОСОБА_13 щоб взнати за ремонт автомобіля,
який належав його батькові. ОСОБА_8.
та особа на ім'я "ІНФОРМАЦІЯ_5" від'їхали по справах, а він залишився
зОСОБА_7 та ОСОБА_10. До них під'їхав
ОСОБА_9. в якого він запитав, чого він його
ображає. У відповідь ОСОБА_9. почав йому грубити, а він у відповідь наніс декілька
ударів рукою по обличчю.

Коли ОСОБА_9. почав тікати, він його наздогнав,
привів до гаража, де між ними продовжувалась сварка. В свою
чергу ОСОБА_7. наніс ОСОБА_9. удари по голові
предметом схожим на журнали, при цьому потерпілий почав наполягати на поїздку до м. Кіровограда, при цьому умислу на заволодіння
автомобілем ОСОБА_9. не було ні в кого, ключі від автомобіля
останнього не знайшли, після чого всі сіли в автомобіль ОСОБА_7. з метою поїздки в м. Кіровоград, де зупинившись в лісопосадці
ОСОБА_9. почав тікати, його наздогнав
"ІНФОРМАЦІЯ_5" після чого ОСОБА_8 взявши ОСОБА_9. за комір сорочки допомагав йому піднятися. Повернувшись до м.
Новоукраїнки, на вимогу ОСОБА_9. купили пляшку
горілки та залишили його районі лікарні.

Засуджений ОСОБА_8 вину свою визнав частково та
пояснив, що він 6.08.2001 року разом з ОСОБА_7. та ОСОБА_6.
приїхали в м. Новоукраїнку, де він їх залишив біля ОСОБА_13, а сам з особою на ім'я "ІНФОРМАЦІЯ_5" поїхали до
знайомого.

Повернувшись, біля гаража ОСОБА_13
побачили ОСОБА_7. та ОСОБА_6., які сперечалися з ОСОБА_9., який наполягав на поїздці в м. Кіровоград до
знайомого. Всі сіли в мікроавтобус ОСОБА_7.,
оскільки ОСОБА_9. свої ключі загубив, виїхали за м.
Новоукраїнка, зупинились біля лісополоси, вийшовши з автомобіля, де між "ІНФОРМАЦІЯ_5" та потерпілим виникла суперечка
в процесі якої перший наніс удари потерпілому який почав тікати, а за
ним побіг "ІНФОРМАЦІЯ_5", і коли вони повернулися він взяв за комір сорочки потерпілого який впав. Після цього всі
сіли в автомобіль та поїхали назад в м. Новоукраїнку, купили на
прохання ОСОБА_9. горілку, та якого залишили в районі
лікарні.

Засуджений ОСОБА_7. вину свою визнав частково та
дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_6. доповнивши при цьому, що в м.
Кіровоград вони мали їхати автомобілем ОСОБА_9., але останній
повідомив, що ключі від автомобіля він загубив.

Потерпілий ОСОБА_9. показав, що 6.08.2001 року, біля 23.00 години в м. Новоукраїнка він на своєму автомобілі під'їхав до ОСОБА_11, який проживає
поряд з

З

ОСОБА_10 та побачив біля останнього ОСОБА_6 та невідомого чоловіка. Хвилин через 10
до нього підійшов ОСОБА_6. та почав
з'ясовувати чого він його ображає, на що він відповів про зустріч наступного
дня для з'ясування обставин. ОСОБА_6. відкрив двері автомобіля та намагався
вийняти ключі від автомобіля, які він вимушений був заховати, а сам почав тікати, але його наздогнав ОСОБА_6., який
притягнув його за комір сорочки до помешкання
ОСОБА_13, де ОСОБА_7. наніс йому палицею близько 10 ударів по голові, мати
ОСОБА_13 попросила їх зупинити бійку, а ОСОБА_6. примусив шукати ключі від його
автомобіля.

Через деякий час на автомобілі під'їхав ОСОБА_8., вони всі сіли в автомобіль, де погрожували йому розправою, а
ОСОБА_8. наніс декілька ударів в область обличчя. Зупинившись біля лісополоси
вони вивели його з автомобіля, де кожен наніс йому удари руками та ногами, а ОСОБА_8. підтягнув його до дерева,
накинув вірьовку та почав його
душити, він вирвався та почав тікати, однак його наздогнали, та знову почали бити, після чого повернувшись в м.
Новоукраїнку в барі купили пляшку горілки,
яку примусили її випити, та висадили його в районі районної лікарні.

Свідок ОСОБА_14 показала, що 6.08.2001 року ОСОБА_9.
поїхав біля 22.00 годин до ОСОБА_11 з метою позичити гроші, а коли його довго
не було вона поїхала до ОСОБА_11, від якого
взнала, що ОСОБА_9. поїхав разом з ОСОБА_6. Біля будинку ОСОБА_11 побачила
їхній мікроавтобус, двері якого були не заперті на ключ, а в салоні знаходився дипломат з документами та грошима.

Свідок ОСОБА_10. показав, що 6.08.2001
року до нього приїхав ОСОБА_6. з
метою взнати за автомобіль свого батька,
який він ремонтував. Хвилин через 10 до них приїхав ОСОБА_9. та залишився в
автомобілі, до якого підійшов ОСОБА_6., де між ними зав'язалась суперечка при цьому він чув, як ОСОБА_9.
сказав ОСОБА_6., що в нього є друзі
в м. Кіровограді і він останнього не боїться, та вибіг з автомобіля, але
ОСОБА_6. наздогнав потерпілого, наніс
удари рукою по обличчю, а ОСОБА_7. 2 удари світлим предметом по голові.

Свідок ОСОБА_13. показала, що 6.08.2001
року біля свого домоволодіння вона почула сутичку біля їх паркану та запропонувала
викликати працівників міліції.

Свідок ОСОБА_11. показав, що коли 6.08.2001
року до нього під'їхав ОСОБА_9. після чого до останнього підійшов ОСОБА_6.
з яким відбулась розмова, після
чого ОСОБА_6 наніс декілька ударів долонею руки по обличчю. В процесі розмови етало відомо, що ОСОБА_9. загубив ключі від свого
автомобіля, але їх не знайшли.

Згідно висновку судово-медичних експертиз,ОСОБА_9.
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні
для життя в момент заподіяння.

Крім цього винність ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. підтверджується протоколами впізнання, де ОСОБА_9. вказав на підсудних
які 6.08.2001 року наносили йому
тілесні ушкодження, очними ставками між підсудними та ОСОБА_9

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності суд правильно
кваліфікував дії ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. та ОСОБА_8. за ст. 101 ч.1 КК України (в редакції 1960 року). Не оспорюється кваліфікація дій підсудних і в поданих апеляціях.

Доводи прокурора, потерпілого ОСОБА_9. та його
представника про безпідставність виправдання
ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. в скоєнні

4

ними злочинів, передбачених ст. ст. 142 ч.3 КК України (в
редакції 1960 р.) та 296 ч.4 КК України (в редакції 2001 року)
являються безпідставними, оскільки ні судовим слідством, ні судом в судовому
засіданні достовірно не встановлено, що підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з
невстановленою особою скоїли розбійний напад на ОСОБА_9. з метою заволодіння
його мікроавтобусом, при цьому колегія суддів враховує, що ніякого умислу на заволодіння ним не було, сварка, яка виникла між
ОСОБА_9 та ОСОБА_6. яка згодом переросла в бійку до якої
приєдналися ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невстановлена особа була на грунті особистих неприязних стосунків між ОСОБА_9 та ОСОБА_6,
що підтвердили і свідки ОСОБА_10. та ОСОБА_11., а
також сам ОСОБА_9. Сам факт намагання забрати ключі від
автомобіля ОСОБА_9. -ОСОБА_6. не може бути прямою підставою для кваліфікації дій ОСОБА_6. та інших підсудних за ст.
142 ч.3 КК України, тим більш ніяких дій на
заволодіння вказаним автомобілем підсудні не скоювали хоча мали таку можливість, а свідок ОСОБА_14 показала, що їх автомобіль був
закритий, а в салоні знаходився дипломат з
документами та грошима.

Після нанесення ОСОБА_9. тілесних ушкоджень, ні
біля домоволодіння ОСОБА_13 та ОСОБА_11, в лісопосадці
підсудні не вимагали у ОСОБА_9. передати їм ключі до автомобіля, а навпаки привезли його в м. Новоукраїнка, де залишили
в районі лікарні.

Крім цього діями підсудних ні біля гаража, ні в
лісополосі за межами м. Новоукраїнка громадський порядок
ними не порушувався, а свідок ОСОБА_13. пояснила, що вона чула, що біля паркану знаходяться люди, нецензурної лайки та
зневаги до себе не чула та не відчувала. Предмет з допомогою якого ОСОБА_9
заподіяні тілесні ушкодження органами досудового слідства не встановлений.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши всі докази в
їх сукупності суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_8. за ст. 101 ч.1 КК України (в редакції 1960 року).

Покарання підсудним призначено згідно ст. 65 КК України, при цьому суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що вони раніше
до кримінальної відповідальності не притягувалися,
позитивно характеризуються по місцю проживання та роботи, їх каяття,
добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що було підтверджено потерпілим при розгляді апеляції, що він
одержав від підсудних 25000 грн., ОСОБА_6. має на утриманні батьків похилого віку з
яких один інвалід, ОСОБА_7. малолітню дитину, ОСОБА_8. неповнолітню дитину,
двох інвалідів.

Враховуючи, що злочин підсудними скоєно в 2001 році та вищенаведені обставини суд вірно дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання їх можливе
без ізоляції від суспільства.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_9 до підсудних про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди
розглянутий на підставі вимог КПК та ЦК України.

При розгляді справи судом в судовому засіданні
вимоги КПК України дотримані, а тому доводи потерпілого та його
представника в цій частині також не відповідають матеріалам
справи.

Керуючись ст. ст. 363, 364 КПК України, колегія суддів, -

5

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора Бобринецького
району, потерпілого ОСОБА_9 та в його інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Бобринецького районного суду від 18 липня 2006 року стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 -без змін.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області А.О. Палічук