Справа № 1-102/2008 рік
В И Р О К

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25
березня 2008 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі : головуючого - судді Поповича С. С.

з участю секретаря Черкес У. О.

прокурора Баландіної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Івано-Франківську кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Івано-Франківська, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, неповнолітніх
дітей на утриманні не має, раніше судимого : вироком Івано-Франківського
міського суду від 28 січня 2004 року визнаного винним та засудженого за ст. 185
ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком в один рік,
вироком Івано-Франківського міського суду 22 листопада 2005 року визнаного
винним та засудженого за ст. 185 ч. 1 КК України до сплати штрафу у розмірі 550
гривень, вироком Богородчанського районного суду від 06 червня 2006 року
визнаного винним за ст. 309 ч. 1 КК України та засуджено до 200 годин
громадських робіт

- за
ст. 389 ч. 2 КК України, -

у с т а н о в и в :

Підсудний вчинив умисні дії,
котрі виразилися в ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських
робіт особою, засудженою до цього покарання.

Злочин
вчинено за наступних обставин.

06
червня 2006 року вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської
області ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за ст. 309 ч. 1 КК України та
призначено покарання : 200 годин громадських робіт.

04 липня 2006
року підсудного ОСОБА_1 поставлено на облік в Івано-Франківський міжрайонний
відділ кримінально-виконавчої інспекції, де йому було роз'яснено умови
відбування вказаного покарання та наслідки ухилення від відбування покарання і
під розписку попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від
відбування покарання згідно з ч. 2 ст. 389 КК України. Також йому було
повідомлено, що він повинен відпрацювати призначене судом покарання у вигляді
200 годин громадських робіт в ЖЕО № 4 м. Івано-Франківська.

Згідно направлення Івано-Франківського
МРВ КВІ від 06 липня 2006 року підсудний ОСОБА_1 прибув в ЖЕО № 4 м.
Івано-Франківська, там йому було доручено виконання певної роботи, однак до
виконання цієї роботи він не приступав, будь-яких робіт в ЖЕО № 4 він не
виконував, залишивши своє робоче місце. З того часу в ЖЕО № 4 для відпрацювання
встановленого судом покарання у вигляді 200 годин громадських робіт він не
з'являвся та про причини своєї неявки орган виконання покарання не повідомив.

Крім
цього, в серпні та вересні 2006 року підсудний
ОСОБА_1 не з'являвся для періодичної реєстрації в Івано-Франківський МРВ КВІ,
про причини неявки не повідомляв.

11
вересня 2006 року підсудного ОСОБА_1 письмово повідомлено про те, що він
зобов'язаний відпрацювати 200 годин громадських робіт в ЖЕО № 4 та періодично
з'являтися на реєстрацію у МРВ КВІ. Однак підсудний в ЖЕО № 4 для виконання
робіт та в МРВ КВІ так і не з'являвся,
чим грубо порушив умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та
ухилився від відбування покарання призначеного йому судом.

В
судовому засіданні підсудний свою вину у вказаному вище визнав частково і по
суті справи пояснив, що в той час коли повинен був відпрацьовувати покарання у
вигляді громадських робіт був хворий, і у нього з цього приводу є медична довідка.

В той же час будучи
допитаний в ході досудового слідства в якості обвинувачуваного ОСОБА_1 свою
вину визнав повністю і пояснив, що 06 червня 2006 року вироком Богородчанського
районного судуйого було засуджено до 200 годин громадських робіт. 04 липня 2006
року його було поставлено на облік в Івано-Франківський міжрайонний відділ
кримінально-виконавчої інспекції м. Івано-Франківська, де він заповнив анкету,
ознайомився з умовами відбування покарання та наслідками ухилення від
відбування покарання, під розписку був попереджений про кримінальну
відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно з ч. 2 ст. 389 КК
України. Також йому було встановлено зобов'язання обов'язково з'являтися для
періодичної реєстрації в Івано-Франківський МРВ КВІ другого понеділка кожного
місяця. Йому було повідомлено, що він повинен відпрацювати призначене судом
покарання у вигляді 200 годин громадських робіт в ЖЕО № 4 м. Івано-Франківська.
06 липня 2006 року він прийшов в ЖЕО № 4, однак роботу йому не дали. Після цього
він на роботу в ЖЕО № 4 не ходив, оскільки вивихнув праву руку. Після цього він
вийшов на роботу десь у середині серпня 2006 року на декілька днів, після чого
на роботу в ЖЕО № 4 не з'являвся, оскільки вивихнув ліву ногу. В МРВ КВІ він не
повідомляв причини своєї відсутності на роботі
в ЖЕО. В лікарню по фактах травм
не звертався, в ЖЕО, що хворіє не повідомляв.

Проте,
незважаючи на те, що підсудний в судовому засіданні свою вину у вказаному вище
визнав частково, його вина повністю доведена як його ж особисто показами даними
ним в ході досудового слідства так і іншими дослідженими судом доказами,
зокрема :

Свідок ОСОБА_2 суду
підтвердила, що вона працює майстром в ЖЕО № 4, начальник ЖЕО № 4 направив
ОСОБА_1 до неї на роботу. Вона доручила йому наскільки пригадує роботу :
виривати траву біля дороги. Підсдуний сказав, що йому дуже жарко, бо
було сильне сонце і що прийде зранку, але більше вона його не бачила. Всіх
деталей того періоду вже не пам”ятає.

А
будучи допитана ж в ході досудового слідства в якості свідка ОСОБА_2
підтвердила, що працює майстром в ЖЕО № 4. 06 липня 2006 року вранці
начальником ЖЕО № 4 ОСОБА_3 було направлено ОСОБА_1, який мав обкопувати дерева
на вул. Коновальця. Вона з ним обійшла територію своєї дільниці і показала йому
об'єм роботи, який він повинен виконати за день. Після обіду ОСОБА_1 приніс
сапу, якою мав обкопувати дерева і сказав, що дуже спекотно, і що він прийде на
другий день, однак на другий день він не прийшов і більше на роботу в ЖЕО № 4
не з'являвся. Про причини своєї неявки на роботу не повідомляв.

Свідок
ОСОБА_3, начальник ЖЕО-4, суду
підтвердив, що в літній час 2006 року, точної дати не пам”ятає, в ЖЕО № 4 на
роботу був направлений ОСОБА_1. Пригадує, що він сказав, що дуже пече сонце і
він прийде на другий день. На другий день побачив ОСОБА_1 на зупинці і
зрозумів, що цього чоловіка небезпечно брати на роботу. Також пояснив, що не
пригадує щоб він видавав наказ про
прийняття на роботу ОСОБА_1. Інші обставини пригадати не міг.

Будучи допитаний в ході
досудового слідства в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив, що 06 лтпня 2006 року
до нього прийшов ОСОБА_1 і пред'явив направлення з Івано-Франківського МВ КВІ,
де було вказано, що ОСОБА_1 повинен в ЖЕО-4 відбувати покарання, тобто
відпрацьовувати громадські роботи. На даному направленні він поставив резолюцію
і направив ОСОБА_1 у відділ кадрів ЖЕО № 4 для оформлення всіх документів
згідно чинного законодавства. Після цього його закріпили за майстром ОСОБА_2, яка дала ОСОБА_1 завдання, яке він
повинен був виконати. Однак ОСОБА_1 відпрацював лише півдня і пішов додому,
сказавши, що втомився і прийде на наступний день. Проте на наступний день він
не з'явився і про причину своєї відсутності не повідомив.

Допитана в ході
досудового слідства в якості свідка ОСОБА_4 підтвердила, що вона працює на
посаді інспектора КВІ Івано-Франківського МРВ. 06 червня 2006 року з Богородчанського районного суду поступив на
виконання вирок на ОСОБА_1, 1967 р.н., що проживає АДРЕСА_1, який засуджений Богородчанським районним судом за ст. 309 ч.
1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 200 годин громадських робіт.
ОСОБА_1 був поставлений на облік в КВІ і на нього заведено особову справу. 04
липня 2007 року його було ознайомлено з порядком відбування покарання та
попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування
покарання згідно з ч. 2 ст. 389 КК України, про що складено довідку, де він
власноручно розписався. Також його в цей же день було ознайомлено з постановою
про встановлення днів явки на реєстрацію. Також йому було видано направлення в
ЖЕО № 4 для відбування покарання, однак на періодичну реєстрацію він не
з'являвся, на виклики не реагував. До ОСОБА_1 неодноразово працівниками КВІ
виносились застереження у вигляді письмового попередження, де його попереджалось
про кримінальну відповідальність в разі продовження ухилення від відбування
покарання. Згідно довідки з ЖЕО № 4 від 26 липня 2006 року за вихідним номером
№ 358 засуджений ОСОБА_1 для відбування громадських робіт не приступав. В
результаті чого начальником МРВ КВІ 18 вересня 2006 року було внесено подання
прокурору міста Івано-Франківська про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності.

Крім
вказаних показань свідків, вина
підсудного підтверджується також :

рапортом
працівника міліції ( а.с.5 )

направленням МРВ КВІ ( а.с.9 )

поданням МРВ УДДУ ПВМ ( а.с.6 )

розпорядженням Богородчанського районного суду ( а.с.7 )

підпискою ОСОБА_1 про ознайомлення з порядком та умовами
відбування покарання ( а.с.13 )

постановою про встановлення днів явки на реєстрацію МРВ
КВІ ( а.с.11 )

копією листка реєстрації в МРВ КВІ ( а.с.12 )

копією довідки попередження МРВ КВІ ( а.с.16 )

копією повідомлення ЖЕО №4 ( а.с.19 )

копіями попереджень ( а.с.16, 21,23 )

Досліджені
судом в ході судового слідства докази дають підстави прийти до висновку про те,
що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 389 ч. 2 КК України,
оскільки вчинивумисні дії, котрі виразилися в ухиленні від відбування покарання
у вигляді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Суд вважає що часткове
визнання в суді підсудним ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні злочину є безпідставним
і не підтверджується дослідженими судом доказами, а навпаки досліджені докази,
в тому числі і покази самого ОСОБА_1 під час досудового слідства достовірно і
повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні даного злочину, а тому суд не
бере до уваги такої позиції підсудного і
вважає, що він зайняв таку позицію з метою уникнути справедливої
відповідальності за фактично скоєне.

Призначаючи підсудному
покарання суд враховує як ступінь тяжкості вчиненого, так і особу винного.

Обставинами,
що пом'якшують відповідальність підсудного суд вважає те, що він в ході
досудового слідства повністю визанв свою вину у вказаному вище, чим сприяв
швидкому розслідуванню даної справи, що він хворіє, що підтверджують долучені
до матеріалів справи медичні довідки, позитивно характеризується по місцю
проживання.

Обставиною, що обтяжує
відповідальність підсудного, суд вважає рецидив злочину.

За таких обставин суд вважає, що покарання
підсудному слід обрати в
межах санкції ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді обмеження
волі, але з врахуванням особи підсудного, обставин справи та вказаних вище
пом'якшуючих відповідальність обставин, суд приходить до висновку, що його
виправлення можливе без реального відбування призначеного покарання, і що до
нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування даного
покарання, встановивши іспитовий строк в один рік

Крім
того, суд враховує, що вироком Богородчанського районного судувід 06 червня
2006 року підсудного визнано винним за ст. 309 ч. 1 КК України та засуджено до
200 годин громадських робіт. Даний вирок не виконано. Тобто, за попереднім
вироком суду підсудний не відбув
призначене йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, що
відповідно до ст. 72 КК України становить при переведенні у обмеження волі 25
днів обмеження волі.

Тому,
відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком слід
частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у вигляді
25 днів обмеження волі.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 389 ч. 2 КК України та
призначити йому покарання - один рік обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України
до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за
попереднім вироком Богородчанського районного судувід 06 червня 2006 року за
ст. 309 ч. 1 КК України і остаточне покарання призначити - один рік і 10 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку один рік не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередньо
обраний - підписку про невиїзд.

На
вирок протягом 15 діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський міський суд.

Суддя
С.С.Попович