КП № 1-220/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2010 року

Житомирський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Башинського С.Ф.

секретаря Вольської В.В.

за участю прокурора Семеньки П.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні малолітня донька, не працює, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 09 травня 2010 року о 22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в с. Левків Житомирського району, з метою заподіяння умисних тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_3, який знаходився поблизу приміщення кафе в с. Левків Житомирського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки з останнім, наніс йому чотири удари правою рукою в область обличчя, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: косого подвійного перелому нижньої щелепи зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив, що він дійсно 09 травня 2010 року заподіяв потерпілому тілесні ушкодження при обставинах зазначених в обвинуваченні, щиро кається в скоєному.

У зв'язку з повним визнанням підсудним своєї вини у скоєнні злочину, суд відповідно до ч. З ст.299 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз'яснивши при цьому учасникам судового розгляду справи наслідки застосування даної статті КПК України.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена і дії його кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, але спричинило довготривалий розлад здоровя.

Призначаючи покарання суд враховує характер і суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу підсудного, який характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини справи, що обтяжують і помякшують його покарання.

Обставини, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_2 є його щире каяття в скоєному, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди і публічне вибачення перед потерпілим.

Обставини, що обтяжують його покарання є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, особу підсудного ОСОБА_2, який на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню доньку, помякшуючі і обтяжуючі обставини по справі, думку потерпілого, який не наполягає на суворості покарання, суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання із випробуванням.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 1-го року позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбуття покарання із випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 рік, зобовязавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції та періодично там реєструватись.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: