Справа № 663/421/14-к
Провадження № 1-кп/663/77/14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Скадовський районний
суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Кустова О.Ю.

при секретарі Кліщ Л.П.

за участю прокурора Павленко С.М.

обвинуваченої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Скадовська
Херсонської області кримінальне
провадження № 0000002 від 08.02.2014 року
за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Вільшаник Самбірського району
Львівської області, громадянки
України, освіта вища, одруженої, маючої
на утриманні одну неповнолітню
дитину,працюючої завідуючою
Лазурненської амбулаторією з
загальної практики сімейної медицини
Скадовської ПМСД, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191
КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, обіймаючи з 03.01.2011 року посаду
головного лікаря Лазурненської
лікарні на підставі наказу головного
лікаря КЗ «Скадовська ЦРЛ» № 3 від
03.01.2011, будучи посадовою особою, тобто
являючись особою, на яку покладено
виконання організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
обов'язків, а відповідно являючись
службовою особою, вчинила привласнення
грошових коштів.

На протязі 2011-2013 років ОСОБА_1,
щомісячно, проводила збір грошових
коштів за спожиту електроенергію з
мешканців 4-х житлових квартир,
розташованих на другому поверсі
приміщення Лазурненської амбулаторії
КЗ «Скадовська ЦРЛ», розташованої по
АДРЕСА_2. Енергопостачання вказаних
житлових квартир та амбулаторії
здійснюється через єдиний прибор
обліку електричної енергії,
зареєстрований у Скадовському РЕЗ і ЕМ
на КЗ «Скадовська ЦРЛ». У кожній
житловій квартирі також знаходяться
власні прибори обліку, за якими
мешканцями проводиться облік спожитої
електроенергії на окремі квартири,
однак вказані прибори у Скадовському
РЕЗ і ЕМ індивідуально не
зареєстровані. Отримані грошові кошти
не передавались до бухгалтерії КЗ
«Скадовська ЦРЛ», а витрачались ОСОБА_1
на власні потреби. Також, нею щомісячно
до бухгалтерії КЗ «Скадовська ЦРЛ»
надавались дані про спожиту
електроенергією усією будівлею
амбулаторії з врахуванням спожитої
житловими квартирами. Вказані дані
відображались на загальному приборі
обліку електричної енергії
амбулаторії, зареєстрованому на КЗ
«Скадовська ЦРЛ». В подальшому КЗ
«Скадовська ЦРЛ» сплачував за рахунок
державного бюджету, відповідно до
наданих ОСОБА_1 даних. Таким чином,
кошти за спожиту мешканцями житлових
квартир електроенергію покривалась за
рахунок бюджетних коштів. В такий
спосіб ОСОБА_1 привласнено кошти, які
передавались їй мешканцями 4-х житлових
квартир в якості сплати за спожиту
електроенергію. Всього таким чином
зібрано та використано на власні
потреби з розрахунку 0 грн. 50 коп. за 1
КВт електроенергії з 2011 по 2013 роки - 29275
грн. 50 коп. за 58551 кВт електроенергії.

17 лютого 2014 року сторона
обвинувачення та обвинувачена уклали
угоду про визнання винуватості, в якій
обвинувачена беззастережно визнала
вину у інкримінованому їй
кримінальному правопорушенні. Сторони
угоди погодились на призначення
покарання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 191 КК України
у вигляді 1 року позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані із виконанням
адміністративно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій
строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75,76
КК України від відбування основного
покарання у вигляді позбавлення волі
звільнити з випробуванням, встановивши
іспитовий строк 1 рік та зобов'язати її
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції,
повідомляти про зміну місця свого
проживання та роботи.

Розглядаючи питання про
затвердження угоди про визнання
винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.468 КПК
України, у кримінальному провадженні
може бути укладена угода про визнання
винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК
України, угода про визнання
винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України яке,
згідно ч. 3 ст. 12 КК України, є
кримінальним правопорушенням
середньої тяжкості. Тобто угода про
визнання винуватості у вказаному
кримінальному провадженні може бути
укладена.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачена цілком розуміє права, та
відмовляється від прав визначених п. 1
ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки
укладення та затвердження даної угоди,
передбачені ч. 2 ст. 473, п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до неї у разі
затвердження угоди судом.

Прокурор також розуміє наслідки
укладення та затвердження даної угоди,
визначені ч. 2 ст. 473, п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК
України.

В судовому засіданні прокурор
просив затвердити угоду про визнання
винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_1 також
просила затвердити угоду про визнання
винуватості та призначити узгоджене
сторонами покарання за ч. 2 ст. 191 КК
України у вигляді 1 року позбавлення
волі з позбавленням права обіймати
посади пов'язані із виконанням
адміністративно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій
строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 75,76
КК України від відбування основного
покарання у вигляді позбавлення волі
звільнити з випробуванням, встановивши
іспитовий строк 1 рік та зобов'язати її
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції,
повідомляти про зміну місця свого
проживання та роботи.

Суд, заслухавши думку прокурора,
обвинуваченої переконався, що
укладення угоди сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або внаслідок обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного, суд
дійшов висновку про можливість
затвердження угоди про визнання
винуватості і призначення
обвинуваченій узгодженої сторонами
міри покарання.

Таким чином, суд вважає
встановленою вину ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого їй кримінального
правопорушення. ЇЇ дії слід
кваліфікувати за ч. 2 ст. 191 КК України,
як привласнення, розтрата чужого майна
шляхом зловживання службовою особою
своїм службовим становищем.

На підставі викладеного, суд
вважає, що укладена угода про визнання
винуватості відповідає вимогам
Кримінального процесуального кодексу
України, Кримінального кодексу України
та загальним засадам призначення
покарання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 371, 374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання
винуватості між прокурором
прокуратури Скадовського району
Херсонської області Павленко Сергієм
Миколайовичем та обвинуваченою ОСОБА_1
від 17 лютого 2014 року.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та
призначити покарання у вигляді 1
(одного) року позбавлення волі з
позбавленням права займати посади
пов'язані із
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функціями строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_1
від відбування основного покарання у
вигляді позбавлення волі звільнити з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк 1 (один) рік та зобов'язати її
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції,
повідомляти про зміну місця свого
проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений у порядку,
передбаченому КПК України, з підстав,
передбачених ст.394 КПК України в
апеляційний суд Херсонської області
через Скадовський районний суд
Херсонської області, протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Суддя О.Ю. Кустов