Справа № 4/1005/291/2012
П О С Т А Н О В А

про обрання запобіжного заходу

30 серпня 2012 року
м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Величка В.П.,

при секретарі судового засідання -
Леоненко А.О,

за участю прокурора -
Маркицького А.М.,

слідчого - Баценка
І.С.,

захисника -
ОСОБА_1,

перекладача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання
начальника відділення дізнання ОКПП
«Київ»про обрання запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 (ОСОБА_3),

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки
Конго, конгонійця, громадянина
Французької Республіки, одруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и в:

21 серпня 2012 року органом дізнання ОКПП
«Київ»порушено кримінальну справу
№2012/492/060 щодо громадянина Французької
Республіки ОСОБА_3 за ознаками складу
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК
України.

Так, на початку серпня 2012 року
громадяни Французької Республіки
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, під час перебування у
Французькій Республіці, вступили у
злочинну змову щодо незаконного
переправлення з України до Французької
Республіки громадянки Республіки
Конго ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з
використанням закордонного паспорту
громадянина Французької Республіки №
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6.

На виконання злочинного наміру та
заздалегідь розробленого плану 06
серпня 2012 року ОСОБА_3 придбав
авіаквитки сполученням
«Париж-Київ-Дніпропетровськ»та у
зворотному напрямку па своє ім'я, а
також за вказаним чужим документом
придбав 18 серпня 2012 року ОСОБА_3 прибув
з Парижу до Дніпропетровська,
транзитом через Київ. По прибуттю до
аеропорту «Дніпропетровськ», в
приміщенні аеропорту, ОСОБА_3 передав
ОСОБА_5 закордонний паспорт
громадянина Французької Республіки №
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 При
цьому він повідомив, що 20 серпня 2012 року
за даним документом вона разом з ним
відлітає до Французької Республіки, за
заздалегідь придбаними ОСОБА_3
авіаквитками.

20 серпня 2012 року, у супроводі з ОСОБА_3,
ОСОБА_5 виїхала до аеропорту
«Дніпропетровська», де
зареєструвалась на рейс № 3367
сполученням «Дніпропетровськ-Київ». По
прибуттю до аеропорту «Бориспіль»вони
вдвох перейшли з терміналу «В»до
терміналу «Р», де зареєструвались на
рейс № 1953 сполученням «Київ-Париж».
Піднявшись на другий поверх терміналу,
ОСОБА_5 пред'явила на паспортний
контроль вищезгаданий закордонний
паспорт громадянина Французької
Республіки, що належить її сестрі
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та була затримана
за спробу незаконного перетинання
державного кордону України.

21 серпня 2012 року, о 10 год. 30 хв., до ОКПП
«Київ»прибув громадянин Французької
Республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
падав явку з повинною, у якій повідомив,
що він дійсно надав громадянці Конго
закордонний паспорт громадянина
Французької Республіки з метою виїзду
з України до Французької Республіки,
завчасно придбавши за цим документом
авіаквитки сполученням
«Дніпропетровськ-Київ-Париж», а також
супроводжував її під час виїзду з
України до Французької Республіки.

Своїми діями громадянин ОСОБА_3 шляхом
надання засобів: закордонного паспорту
громадянина Французької Республіки, що
належить громадянці ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та авіаквитків
сполученням
«Дніпропетровськ-Київ-Париж», сприяв
незаконному переправленню громадянки
Республіки Конго ОСОБА_5 через
державний кордон України до
Французької Республіки.

Згідно з п. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 332 КК України,
дії громадянина ОСОБА_3 кваліфікуються
як злочин середньої тяжкості, за який
передбачено покарання до п'яти років
позбавлення волі.

20 серпня 2012 року ОСОБА_3 був затриманий
в порядку ст. 106 КПК України за підозрою
у вчиненні вищевказаного злочину.

Постановою суду від 23 серпня 2012 року
було продовжено строк тримання
підозрюваного до 10 діб для більш
детального з'ясування анкетних даних
обвинуваченого.

29 серпня 2012 року відносно ОСОБА_3
слідчим винесено постанову про
притягнення його як обвинуваченого.

30 серпня 2012 року слідчий повторно
звернувся до суду з поданням, яке в
судовому засіданні підтримав в повному
обсязі.

Захисник та обвинувачений відносно
подання заперечили, просили обрати
запобіжний захід не пов'язаний з
триманням під вартою, а саме підписку
про невиїзд.

Прокурор в судовому засіданні подання
слідчого підтримав та просив обрати
відносно обвинуваченого запобіжний
захід у виді тримання під вартою.

Вивчивши матеріали кримінальної
справи, заслухавши пояснення слідчого,
думку захисника та прокурора,
ознайомившись з матеріалами
кримінальної справи, суд приходить до
наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 155 КПК України,
запобіжний захід у виді тримання під
вартою не може бути застосовано до
раніше не судимої особи, яка
підозрюється чи обвинувачується у
вчиненні злочину, за який передбачено
покарання у виді позбавлення волі на
строк до п'яти років, за винятком
випадків, коли ця особа перебуваючи на
волі, переховувалась від органів
дізнання, досудового слідства чи суду,
перешкоджала встановленню істини у
справі або продовжила злочинну
діяльність.

Згідно із вимогами ст. 150 КПК України
при вирішенні питання про застосування
запобіжного заходу підлягають
врахуванню: тяжкість злочину, вік
особи, яка підозрюється або
обвинувачується у вчиненні злочину, її
стан здоров'я, сімейний і матеріальний
стан, вид діяльності, місце проживання
та інші обставини.

Таким чином, аналіз положень ст. 148 КПК
України дає підстави стверджувати те,
що можливість обрання запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту
законодавець пов'язує виключно із
наявністю ризиків вчинення дій чи
настання наслідків, зазначених у ст. 148
КПК України, за умови, що інші запобіжні
заходи не зможуть забезпечити належної
процесуальної поведінки підозрюваного
(обвинуваченого) та виконання ним
обов'язків, які випливають із змісту
зазначеної вище статті.

Як встановлено судом, зі змісту
подання, матеріалів кримінальної
справи та доданих в судовому засіданні
документів, ОСОБА_3 є особою, яка раніше
не судима, обвинувачується у вчиненні
злочину середньої тяжкості, за який
передбачено покарання до п'яти років
позбавлення волі.

Статтею 29 Конституції України
передбачено, що «кожна людина має право
на свободу та особисту
недоторканність»і що «ніхто не може
бути заарештований або триматися під
вартою інакше, як за вмотивованим
рішенням суду і тільки на підставах та
в порядку, встановлених законом.

Указані гарантії права на свободу та
особисту недоторканність, які
передбачені ст. 29 Конституції України,
поєднуються з такими ж положеннями ст. 5
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, яка
відповідно до вимог ч. 1 ст. 9
Конституції України, ратифікована 17
липня 1997 р. Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що
«Україна повністю визнає на своїй
території дію статті 46 Конвенції щодо
визнання обов'язковою і без укладення
спеціальної угоди юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції», а статтею 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського Суду з прав людини»від
23.02.2006 р. також передбачено, що «при
розгляді справ суди застосовують
Конвенцію та практику Суду як джерело
права».

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 25
квітня 2003 р. № 4 «Про практику
застосування судами запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під
вартою на стадіях дізнання і
досудового слідства» взяття під варту
є найбільш суворим запобіжним заходом,
у зв'язку з чим він обирається лише за
наявності підстав вважати, що інші
(менш суворі) запобіжні заходи,
передбачені ст. 149 КПК України, можуть
не забезпечити виконання підозрюваним,
обвинуваченим процесуальних
обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148
КПК, і його належної поведінки.

Відповідно до вище викладеного, суд
обґрунтовано вважає, що незважаючи на
тяжкість злочину, в якому
обвинувачується ОСОБА_3, він є особою
яка раніше не судима, обвинувачується у
вчинені злочину середньої тяжкості, за
який передбачено покарання до п'яти
років позбавлення волі, матеріалів, які
б негативно характеризували
обвинуваченого суду надано не було,
тому в наявності є всі законні підстави
для обрання відносно обвинуваченого
запобіжного заходу не пов'язаного з
ізоляцією від суспільства.

Підстави для обрання обвинуваченому
запобіжного заходу, пов'язаного з
триманням під вартою, судом не
вбачаються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 98-1, 148-151, 154-1, 155, 165, 165-1, ч.8 ст. 165-2
КПК України,

п о с т а н о в и в:

Подання слідчого -відхилити.

Обрати відносно ОСОБА_3 (ОСОБА_3),
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Республіки
Конго, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
- запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд з місця проживання за
адресою: АДРЕСА_2.

Встановити відносно ОСОБА_3 (ОСОБА_3),
ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжне обмеження у
вигляді заборони виїзду за межі
України до закінчення досудового
розслідування та судового розгляду
кримінальної справи, відібравши в
останнього паспорт громадянина
Французької Республіки № НОМЕР_2 від
24.11.2008р.

Роз'яснити ОСОБА_3 (ОСОБА_3), що у разі
неналежної поведінки та не виконання
зобов'язання не відлучатись із місця
проживання без дозволу слідчого чи
суду, явки за викликом до органу
розслідування і суду запобіжний захід
відносно нього буде змінено на більш
суворий.

Виконання постанови покласти на орган
досудового слідства.

Постанова на протязі трьох діб може
бути оскаржена до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області

В.П. Величко