БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.01.2015
Єдиний унікальний номер 497/3299/14-к
Провадження № 1-кп/497/11/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2015 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені суду, в місті Болграді обвинувальний акт в кримінальному провадженню відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, болгарина за національністю, маючого середню освітою, вільно володіючого українською мовою, не одруженого, працюючого молодшим інспектором прикордонної служби 2 категорії водія відділення інспекторів прикордонної служби Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28 грудня 2007 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, в силу ст. 89 КК України, такого, що не має судимості,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014«Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 14 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 .

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14 серпня 2014 року № 271-ос, молодший сержант ОСОБА_4 призначений на посаду патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 був зобов`язаний: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; - виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; - виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Разом з тим, діючи у порушення наведених вимог законодавства, молодший сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

18 листопада 2014 року о 12:00 годині на території Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », тимчасово виконуючим обов`язки начальника Відділу прикордонної служби майором ОСОБА_6 , на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18 листопада 2014 року № Т/10-5888 «Про доведення наказу по особовому складу», до молодшого сержанта ОСОБА_4 , доведено наказ про вибуття у Відділ прикордонної служби «Ізмаїл» для подальшого проходження служби за посадою.

Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , порушуючи статті 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира, будучи письмово інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 18 листопада 2014 року о 12:00 годині в АДРЕСА_3 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 18 листопада 2014 року до Відділу прикордонної служби «Ізмаїл» для проходження військової служби за посадою не вибув.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , о 12 годині 18 листопада 2014 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на території Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника - кримінальний злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.

Судом обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Судом було роз`яснено, що у даному випадку, обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. На що обвинуваченим було подано письмову, власноручно написану заяву (а.п.29).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вказаного кримінального злочину, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України - визнав повністю, та суду підтвердив обставини викладені вище. Пояснив, що 14 серпня 2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 . Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 він був призначений на посаду патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водієм відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », військової частини НОМЕР_1 . Знаходячись на території Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », 18 листопада 2014 року о 12:00 годині, тимчасово виконуючим обов`язки начальника Відділу прикордонної служби майором ОСОБА_6 , йому було доведено письмово до відома наказ про вибуття у Відділ прикордонної служби «Ізмаїл» для подальшого проходження служби за посадою. Однак, він свідомо відмовився виконати наказ про вибуття до Відділу прикордонної служби «Ізмаїл» для подальшого проходження служби за посадою. На даний час розуміє наслідки такої відмови, має намір і надалі продовжувати службу, виконувати усі накази начальників та командирів, зобов`язується в майбутньому не допускати жодних порушень. Просив строго його не карати, та не позбавляти волі.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, та запевнив суд, що не допустить у майбутньому подібних діянь.

З урахуванням викладеного, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

У відповідності до ст. 66 КК України, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує громадську безпеку та характер скоєного ним кримінального злочину, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується опосередковано (а.п.38), міцність соціальних зв`язків, на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.п.36), а також ту обставину, що обвинувачений і надалі бажає продовжувати військову службу, його ставлення до скоєного.

Досліджені судом докази, характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_4 ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.

Враховуючи усі вище перелічені обставини, суд вважає можливим обрати обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосування до нього покарання з випробуванням згідно положень ст.75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.

До обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили та на період апеляційного оскарження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 128, 129, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироку законної сили та на період апеляційного оскарження.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1