У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2015 Справа №607/5762/15-к

Тернопільський місьрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 17 лютого 2015 про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунів, Густинського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого на посаді різноробочого ПП «Комфорт Еко Сервіс», раніше судимого;

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі; за ч.2 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; 07.03.2014 року звільнений на підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 27.02.2014 року, якою замінено невідбуту частину покарання 2 (два) роки більш м`яким, згідно ст. 82 КК України виправними роботами з відрахуванням 20 % заробітку в дохід держави,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року)

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2007 року у ОСОБА_3 , який перебував в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на використання завідомо підробленого документа, 20 лютого 2007 року ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Тернопільської філії акціонерного комерційного банку «ТАС Комерц банк» за адресою: м. Тернопіль вул. Шептицького 1, з метою подальшого укладення кредитного договору № 1901/0207/64-061 від 21.02.2007 року у зазначеній банківській установі, разом із іншими документами подав завідомо підроблену, невстановленою досудовим розслідуванням особою, довідку про заробітну плату та інші доходи № 71 від 20.02.2007 року із внесенням у неї завідомо неправдивими даними по те, що він працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Граніт», на посаді комірника завскладом та отримував заробітну плату: в серпні 3 600 грн., у вересні 3 750 грн., в жовтні 3 600 грн., в листопаді 3 750 грн., в грудні 3 800 грн., в січні 3 400 грн., разом 21 900 грн., хоча ОСОБА_3 на ТзОВ «Граніт» не працював та заробітну плату не отримував.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі. Заявив, що він дійсно 20 лютого 2007 року з метою подальшого укладення кредитного договору в Тернопільській філії акціонерного комерційного банку «ТАС Комерц банк», разом із іншими документами подав завідомо підроблену довідку про заробітну плату та інші доходи № 71 від 20.02.2007 року із внесенням у неї завідомо неправдивими даними.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року) - використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року) у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, що було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 17 лютого 2015 року.

Суд, заслухавши думку прокурора, який клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року) та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності підтримав, ОСОБА_3 який просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, а також заявив, що усвідомлює той факт, що кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), є злочинами невеликої тяжкості, за які передбачено найтяжче покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Встановлено, що ОСОБА_3 20.02.2007 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

В період з 03.11.2009 року по 03.04.2011 року, ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.296, ч.2 ст.296, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, у скоєнні яких його визнано винним вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та призначено покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі; за ч.2 ст.296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Суд обчислюючи строк давності з дня вчиненні нового злочину за правилами ч. 3 ст. 49 КК України, враховує, що з часу вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, пройшло понад три роки, протягом цього строку, він нових кримінальних правопорушень не вчинив та не ухилявся від слідства та суду.

Оскільки наявні всі підстави передбачені ст. 49 КК України, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальну справу щодо нього закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 1 ст. 286, 288, п. 1 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції КК України від 05.04.2001 року), а кримінальне провадження за №0000375, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2015 року, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1