Ухвала

іменем україни

5 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8.,
суддів: ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
при секретарі ОСОБА_11.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001531, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Краснопалівка Харківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Київського районного суду м. Харкова від 7 квітня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України на 240 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю

прокурора Саленка І.В.,

засудженого ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 червня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 7 квітня 2014 року, більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання.

Засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань за даним вироком та вироком Київського районного суду м. Харкова від 7 квітня 2014 року, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 30 днів.

У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить змінити вирок апеляційного суду та пом'якшити йому покарання. Вважає, що при призначенні покарання судом не було враховано ту обставину, що він працює, характеризується позитивно, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та матір, яка є інвалідом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який скаргу підтримав та просив задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він 4 квітня 2013 року, перебуваючи поблизу вул. Карпатської у м. Харкові, умисно заподіяв ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

11 липня 2013 року, приблизно о 8 год., ОСОБА_4, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2, таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, загальною вартістю 3438 грн. 40 коп.

26 вересня 2013 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_4, перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_3, таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, загальною вартістю 441 грн.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікація дій у касаційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення винної особи та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції, при скасуванні вироку суду першої інстанції та призначенні покарання ОСОБА_4, було враховано характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться законом до злочинів середньої тяжкості, ту обставину, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, щире каяття засудженого, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та інші дані про його особу, на які є посилання у касаційній скарзі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2014 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_9