Справа №484/4468/14-к 17.02.2015 17.02.2015 17.02.2015
Провадження: № 11-кп/784/137/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 115 ч. 1 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції за матеріалами кримінального провадження № 0001721 апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайська Миколаївської області, громадянки Російської Федерації, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

обвинувачена: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 180 грн. витрат на поховання, 10 000 грн. завданої моральної шкоди, 300 грн. витрат на правову допомогу, всього 20 480 грн. 00 коп., а також судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 5 026 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок, в частині кваліфікації, перекваліфікувавши її дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, призначивши покарання у відповідності із санкцією цієї статті.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України і обрати відносно неї покарання не пов`язане з позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробування, застосувавши ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує, що при винесенні відносно неї вироку допущені помилки та порушені гарантовані їй Конституцією та Кримінальним процесуальним кодексом України права.

Зазначає про порушення права на користування рідною мовою та послугами перекладача, оскільки вона є громадянкою іншої краіни, протягом останніх 20 років проживає в Російській Федерації, не розуміє української мови, в задоволенні клопотання про надання перекладача їй відмовлено.

Вважає, що її дії невірно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України, оскільки вона не мала умислу на вбивство ОСОБА_10 , а захищалась від його протиправних дій. Зазначає, що ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння чіплявся до неї, висловлювався нецензурними словами, бив рукою по голові, а коли вона впала на підлогу продовжив бити ногами, тому її дії носять характер самооборони, що підтверджується тим, що вона нанесла ОСОБА_10 лише один удар ножем.

Крім того, зазначає, що суд 1 інстанції не прийняв до уваги обставини, які пом`якшують її вину, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, перебування на обліку у лікаря-онколога.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує , що судом невірно кваліфіковані дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, так як в її діях відсутній склад цього злочину, та навпаки вбачається склад злочину, передбаченого ст. 118 КК України, тобто «умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони».

Вказує, що дії її підзахисної не були направлені на навмисне позбавлення життя людини, а були направлені на захист від суспільно-небезпечного посягання, яке було скоєно відносно неї загиблим ОСОБА_10 , дії обвинуваченої носили суто оборонний характер.

Зазначає, що єдиний свідок злочину ОСОБА_11 в момент злочину перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та не могла реально оцінювати події, тому її свідчення суперечливі та неправдиві.

Вважає необгрунтованими посилання суду на те, що ОСОБА_6 могла уникнути необхідності нанесення загиблому смертельного поранення, тому що обвинувачена знаходилася в чужій квартирі та не орієнтувалася де знаходяться ключі і як відкрити двері, не могла розраховувати на допомогу з боку ОСОБА_12 та свого співмешканця ОСОБА_13 , які обидва перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2014 року протягом дня ОСОБА_6 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_14 вживали спиртні напої. Близько 22.00 год. вони зустріли знайому ОСОБА_11 , яка запропонувала піти до її квартири, розташованої по АДРЕСА_3 , на що вони погодились. Того ж дня близько 23.00 год. до квартири ОСОБА_11 прийшов ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачена разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшла на балкон курити, де між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого останній наніс обвинуваченій декілька ударів по обличчю. У відповідь ОСОБА_6 висловилась на його адресу брутальною лайкою, за що ОСОБА_10 наніс їй удар кулаком по голові, від чого обвинувачена впала на підлогу балкону, вдарившись колінами.

Після того, як ОСОБА_6 підвелась, вона пройшла на кухню квартири, де зі столу взяла кухонний ніж. Тримаючи ніж у правій руці, вона підійшла до ОСОБА_10 , який знаходився у коридорі. Побачивши обвинувачену, ОСОБА_10 штовхнув її в одну з кімнат квартири, підійшов до неї та наніс їй удар кулаком по голові. Після цього ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_10 , правою рукою умисно нанесла один удар ножем в область лівого плеча останнього, від чого він впав на підлогу та протягом короткого проміжку часу помер.

Таким чином, своїми діями обвинувачена завдала ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, в результаті якої розвився лівосторонній гемоторакс, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебуває в прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 в режимі відеоконференції та її захисника ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляційних скарг, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд 1 інстанції всебічно та повно дослідив обставини кримінальної справи, надав належну оцінку дослідженим доказам і прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та вірно кваліфікував її дії як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої як умисне вбивство, вчинене на грунті особистих неприязних стосунків, суд 1 інстанції обгрунтовано взяв до уваги показання ОСОБА_6 про те, що під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 саме вона нанесла потерпілому один удар кухонним ножем в область лівого плеча. В результаті дії цього ножа потерпілий отримав проникаючу колото-різану рану грудної клітини зліва, від якого він помер відразу на місці події.

Посилання обвинуваченої на те, що при цьому вона діяла у стані необхідної оборони, перевірялися судом і обґрунтовано визнані безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 242 від 07.10.2014 року судом враховано, характері і локалізація ушкодження життєво важливого органу, сила та направленість удару, глибину ранового каналу.

Відповідно до показань самої обвинуваченої ОСОБА_6 ніж вона взяла, щоб налякати ОСОБА_10 та захиститись від нього, злочин учинила внаслідок алкогольного сп`яніння. Наведене підтверджує висновок суду про умисний характер її дій.

За показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 обвинувачена визнала, що вона умисно позбавила життя потерпілого. Крім того, свідок ОСОБА_11 в суді підтвердила, що потерпілий наніс обвинуваченій удари долонею по голові та тулубу після того, як остання образила його. Потім ОСОБА_6 вийшла з балкона, де вони втрьох в той час курили і повернулась вже з кухонним ножем, підійшла до ОСОБА_10 , полоснула його ножем у плече зліва та мовчки вийшла з балкону.

Показання свідка є послідовними і відповідають фактичним обставинам справи, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про наявність протиріч в показах свідка ОСОБА_11 .

При досліджені судом фактичних обставин, судом встановлено неправомірну поведінку ОСОБА_10 щодо ОСОБА_6 , яка його образила, висловившись нецензурно на його адресу, яка передувала події злочину. Однак, суд 1 інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 мала змогу уникнути конфлікту, покликати на допомогу, та покинути квартиру. А крім того, судом спростовані доводи обвинуваченої про її побиття потерпілим, оскільки згідно матеріалам провадження у ОСОБА_6 22.08.2014 року при огляді виявлено тілесне ушкодження лише у виді ссадна лівого коліна, інших тілесних ушкоджень у неї не виявлено.( а.с.116)

Як визначено ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання, шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Із матеріалів справи, зокрема, показань ОСОБА_6 у судовому засіданні, при слідчому експерименті від 14.10.2014 року та з інших наведених у вироку доказів видно, що обвинувачена, будучи в стані алкогольного сп`яніння, посварилася зі ОСОБА_10 , обізвавши його нецензурною лайкою. У відповідь на це ОСОБА_10 наніс їй декілька ударів долонею по голові та тулубу. Після того ОСОБА_6 пішла на кухню, де взяла кухонний ніж, а потім повернулась до потерпілого і нанесла один удар ножем в грудну клітину зліва.

Наведене свідчить, що ОСОБА_6 не перебувала у стані необхідної оборони, оскільки в момент заподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілому, як правильно встановив суд 1 інстанції, з боку останнього не було суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я обвинуваченої, яке давало б їй підстави для застосування щодо потерпілого ножа і спричинення йому смертельного тілесного ушкодження. Характер дій ОСОБА_6 , яка свідомо та послідовно вдалася до застосування ножі, спростовують доводи апеляційних скарг про неправильну юридичну кваліфікацію злочинних дій та підтверджують висновок суду про те, що злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння на грунті особистих неприязних стосунків.

Повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, і підстав для їх перекваліфікації на інші статті кримінального закону не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали б підстави для скасування вироку, по справі не встановлено.

Твердження обвинуваченої про те, що суд порушив її право, передбачене ст. 42 КПК України, а саме користуватись рідною мовою та не надав їй перекладача необґрунтовані, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 такого клопотання не заявляла. Крім того, колегія суддів приймає до уваги те, що обвинувачена народилась м. Первомайську Миколаївської області і до 9 класу проживала в Україні та вивчала українську мову. Більш того, апеляційна скарга ОСОБА_6 написана власноруч українською мовою.

Згідно даних носія технічної інформації в судовому засіданні суд забезпечив ОСОБА_6 правом давати показання, заявляти клопотання мовою, якою вона володіє, обвинувачена, як і суд спілкувались російською мовою. Тому апеляційний суд вважає, що судом 1 інстанції не обмежено право обвинуваченої на захист, оскільки допомога перекладача необхідна для полегшення обвинуваченому розуміння порушеної проти нього справи та забезпечення йому можливості захищати себе.

Призначене обвинуваченій покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому суд урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, обтяжуючу та пом`якшуючі покарання обставини.

Підстав вважати призначене обвинуваченій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає. Немає підстав і для пом`якшення покарання ОСОБА_6 , оскільки наведені нею у своїй апеляційній скарзі обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання.

А тому призначене обвинуваченій покарання є справедливим і достатнім для її виправлення і підстав вважати призначене покарання надмірно суворим немає.

Таким чином, ухвалений вирок є законним, обгрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: