Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/759/15
ВИРОК
Іменем України

06 липня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2015 за № 0000417 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого молодшим сержантом відділу охорони Ольшанської ВК № 53, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
встановив:
18.04.2015 приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні Авдотіївського сільського клубу, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ковалівка, вул. Перемоги, 227, у стані алкогольного сп`яніння, вступив у конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого наніс ОСОБА_5 два удари кулаком в область обличчя, а саме: удар кулаком правої руки в праву надбрівну частину обличчя, а також удар кулаком правої руки в область лівого ока.
Згідно з висновком експерта № 517 від 21.04.2015 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, які утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки і можливо в строк і при обставинах вказаних ОСОБА_5 .
За ступенем тяжкості вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Утворення ушкоджень при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи на площину - виключається.
Виставлений діагноз струс головного мозку до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не приймався, так як даний діагноз не підтверджений об`єктивною, клінічною симптоматикою (п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
23.05.2015 у кримінальному провадженні № 0000417 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Відповідно до угоди про примирення, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: штраф у розмірі 850 гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угоди.
Розглядаючи в порядку ч. ч. 3, 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, вчинений ОСОБА_4 злочин, у вчиненні якого він визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 23 травня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

03.07.2015