УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада
2007 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді
Кривобокової Н.М. ,

суддів:
Гриновецького Б.М. , Іванів О.Й.

з участю:

потерпілої
ОСОБА_1

захисника
ОСОБА_2

засудженого
ОСОБА_3

розглянувши
20 листопада 2007 року у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Тлумацького районного суду від 26
березня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця смт. Обертин
Тлумацького району, проживає без
реєстрації в АДРЕСА_1, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого
провідним спеціалістом в Івано-Франківському обласному територіальному
відділенні Антимонопольного
комітету України, несудимого, громадянина України,

Справа
№11-466/2007 р.
Головуючий в 1 інстанції Титикайло М.
Й.

Категорія ст.
125 ч.1 КК України Доповідач:
Кривобокова Н.М.

засуджено за ст. 125 ч.1
КК України на один рік виправних робіт
за місцем праці з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків заробітку.

За
вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за те, що 04 квітня 2006 р. приблизно о 11 год. в господарстві за
місцем проживання в АДРЕСА_1, діючи під
впливом раптово виниклої неприязні, у
відповідь на зауваження тещі - ОСОБА_1 з
приводу недбалої розгрузки цементу і секцій бетонної огорожі, умисно заподіяв останній легкі тілесні
ушкодження.

25
квітня 2006 року біля 14 год.
в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_1,
під впливом неприязних сімейних відносин ОСОБА_3 умисно спричинив
дружині - ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 по 1000грн. моральної шкоди та 200грн. судових витрат.

В
апеляції засуджений ОСОБА_3 покликається на необґрунтованість його засудження
при відсутності доказів вини. Вважає, що
вирок постановлено з істотними порушеннями норм КПК України. Просить вирок суду
скасувати, а справу провадженням
закрити.

В
апеляційній інстанції засуджений ОСОБА_3 просить щодо нього застосувати Закон
України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року, оскільки в нього на утриманні неповнолітня
дитина.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_3, який подав особисто заяву про
свою згоду на застосування Закону України "Про амністію", ознайомившись з матеріалами кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, а його висновок про винуватість ОСОБА_3 в
умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_1 ствердила,
що 04 квітня 2006 року біля 11 год.
в господарстві її дочки - ОСОБА_4, що
в АДРЕСА_1 вона зробила зауваження зятю - ОСОБА_3 з приводу недбалої розгрузки
цементу і секцій бетонної огорожі, за що
останній заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_1
, виступаючи представником потерпілої
ОСОБА_4 підтвердила, що на грунті
неприязних сімейних відносин ОСОБА_3 25 квітня 2006 року біля 14год. в будинку
за місцем проживання в АДРЕСА_1 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Із
показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що
04.04.2006 року ОСОБА_3, виштовхуючи
потерпілу ОСОБА_1 з подвір'я їхнього
господарства, бив її по руці, коли вона,
опираючись трималася за огорожу.

Аналогічні
показання дав свідок ОСОБА_6

Свідок
ОСОБА_7 пояснила, що бачила у потерпілих
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наявні у них тілесні
ушкодження, які, зі слів потерпілих, їм заподіяв ОСОБА_3

Вказані
показання потерпілих та свідків об'єктивно підтверджуються даними актів
судово-медичних оглядів №596 від 11.04.2006 року та №686 від 27.04.2006
року, де зазначені їх легкі тілесні
ушкодження, які могли бути заподіяні за
обставин, вказаних потерпшими
ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Суд
обґрунтовано взяв до уваги вказані докази,
оскільки не здобуто підстав вважати їх недостовірними.

Про
те, що конфлікт із ОСОБА_1 мав місце 04 квітня 2006 року близько 11год.
вказував і сам засуджений ОСОБА_3

Покликання
ОСОБА_3 в апеляції на його виправдальні показання щодо подій 25 квітня 2006
року не можуть бути підставою для задоволення апеляції в цій частині
оскільки, як слідує із змісту протоколу
судового засідання, він не заявляв клопотання
про допит свідків з приводу його алібі на цей день. В поданих ним зауваженнях
на протокол судового засідання також відсутнє вказане клопотання.

Процесуальних
порушень на стадії попереднього і судового розгляду справи, які б давали підстави для скасування чи зміни
вироку, апеляційним судом не
встановлено.

Даним
показанням, як і матеріалам справи, суд дав правильну оцінку і взяв до уваги саме
вищевказані докази, які нічим іншим, крім заперечень своєї вини засудженим ОСОБА_3
не спростовуються. Його дії за ст. 125
ч.1 КК України кваліфіковано вірно, а
призначене покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

У
відповідності до вимог п. "б"
ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року, який вступив в дію 09.06.2007 року, звільняються від покарань не пов"язаних
з позбавленням волі особи, які на день
набрання чинності цим законом мають дітей,
яким не виповнилось 18 років.

Як
вбачається з матеріалів справи на утриманні засудженого неповнолітній син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про його
народження, а ОСОБА_3 вчинив
злочин, передбачений ст.
125 ч. 1 КК України, покарання
якого не пов"язане з позбавленням волі.

Враховуючи
наведене, апеляція засудженого ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню,
оскільки колегія суддів
вважає, що у випадку постановления вироку і

призначення
покарання, засудженого слід звільнити
від покарання у вигляді виправних робіт,
про що він не заперечує.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

На
підставі ст. 1 п. "б" Закону
України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року ОСОБА_3 від
призначеного вироком Тлумацького районного суду від 26 березня 2007 року
покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків
заробітку - звільнити.

В решті вирок
залишити без зміни.