справа №619/5320/14-к
провадження №1-о/619/3/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.11.2012 року за нововиявленими обставинами,-
В С Т А Н О В И В
В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться справа за заявою про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.11.2012 року за нововиявленими обставинами.
Згідно вироку ОСОБА_4 визнаний винним скоєнні злочину, передбаченого ст. 368 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 650 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 11 050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) грн.. 00 коп. з позбавленням права обіймати посади в органах влади строком на 2 (два) роки.
Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2013 року вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року у відношенні ОСОБА_4 залишено без змін.
Відповідно Ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2013 року вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2013 року у відношенні ОСОБА_4 залишено без змін.
13 вересня 2013 року ОСОБА_4 було подано до Зачепилівського районного суду Харківської області заяву про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2014 року кримінальне провадження за нововиявленими обставинами щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст. 368 КК України було направлено для розгляду до Дергачівського районного суду Харківської області.
Відповідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.11.2012 року за нововиявленими обставинами було повернуто заявнику. Роз`яснено ОСОБА_4 право на звернення із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у разі їх виникнення.
Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року про повернення заяви за нововиявленими обставинами засудженому ОСОБА_4 була скасована і справа направлена до Дергачівського районного суду Харківської області на новий розгляд у суді першої інстанції, відповідно до вимог глави 34 розділу V Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.11.2012 року за нововиявленими обставинами відмовлено .
Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року - була скасована, справа направлена у Дергачівський райсуд Харківської області для розгляду у іншому складі суду .
Згідно вироку, ОСОБА_4 визнаний винуватим в скоєнні злочину за ст. 368 ч.1 КК України при наступних підставах.
ОСОБА_4 , працюючи з 13 жовтня 2011 року на посаді старшого інспектора Красноградського районного відділу Головного управління Держтехногенбезпеки в Харківській області, був посадовою особою за ознаками виконання функцій представника влади.
В період з 24 по 27 жовтня 2011 року ОСОБА_4 була проведена перевірка належного ОСОБА_5 магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в м. Красноград Харківської області, за результатами якого ОСОБА_5 внесено припис про усунення порушення вимог правил пожежної безпеки.
Надалі в лютому 2012 року в зв`язку з невиконанням припису про усунення порушень вимог пожежної безпеки, внесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року і за не проведення надалі перевірок належного ОСОБА_5 магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в м. Красноград Харківської області, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 була досягнута домовленість про передачу ОСОБА_5 . ОСОБА_4 грошей в сумі 2500,00 грн.
16.03.2012 року біля 10.00 години ОСОБА_4 , діючи з прямим наміром, спрямованим на отримання хабара в розмірі 2500,00 грн., в службовому кабінеті, розташованому в адміністративній будівлі по вул. Петровського 94 в м. Красноград Харківської області отримав від ОСОБА_5 частину обумовленої суми хабара в розмірі 1000 грн.
26.03.2012 року біля 11.30 годин ОСОБА_4 в службовому кабінеті в адміністративній будівлі по вул. Петровського 94 в м. Красноград Харківської області, діючи з прямим наміром, спрямованим на отримання хабара в розмірі 2500 грн., отримав від ОСОБА_5 останню частину обумовленої суми хабара в розмірі 1500 грн. за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за невиконання припису про встановлення порушення вимог пожежної безпеки, внесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року і за не проведення в подальшому перевірок належного ОСОБА_5 магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Допитаний у судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 пояснив , що 24.10.11 -27.10.11 року в нього була запланована планова перевірка суб*єкта приватного господарювання ФОП ОСОБА_5 . Перевірка пройшла у вказані строки . ОСОБА_4 склав приписи про порушення вимог пожежної безпеки від 27.10.11 року, де вказав 11 пунктів порушення, серед яких розширення та розбудову вхідного дверного отвору з 0,9 м. до 1,2 м. шириною,а також встановлення автоматичної сигналізації у будинку, де знаходився магазин ОСОБА_5 «Мир кофе та чая «. Ніяких домовленостей у сторін в жовтні 2011 року щодо хабара і грошей за не притягнення потерпілого до адмінвідповідальності чи інших домовленостей не склалося . Строк виконання приписів про порушення правил пожежної безпеки інспектор встановив до 27.11.11 року . ОСОБА_4 погоджувався допомогти Журавському з виконанням приписів у лютому 2012 року.
16.03.12 року ОСОБА_4 не викликав потерпілого , той з*явився сам, передав помічені гроші , сума ОСОБА_4 не відома і до сьогодні. ОСОБА_5 пішов з ГУ «Держтехногенбезпеки». ОСОБА_4 віддав усі гроші у безвісній сумі за стільці, які купив у магазині «Лотос» м. Краснограду,які брав у фактичний кредит , квитанція про сплату вартості стільців за квітень 2012 року не надавалась .
26.03.12 року знову прийшов до інспектора ОСОБА_5 з поміченими грішми у розмірі 1500 гр. ОСОБА_4 на цей раз відмивився «кришувати» його бізнес, однак, тут же був затриманий працівниками міліції із грішми .
При цьому ОСОБА_4 наголошує, що домовленості сторін про дачу хабара не було ніколи . Але ОСОБА_4 хотів тільки отримати матеріальну допомогу від ОСОБА_5 для офісу ГУ «Держтехногенбезпеки», сховав ці гроші від начальника ОСОБА_6 , покарати його за те, що він розбазарював майно офісу та ще раніше віддав стільці до прокуратури Красноградського району Харківської області . Таким чином, ОСОБА_7 так « хотів допомогти Україні» .
Раніше він давав показання ,в яких визнавав вину за ст.. 368 ч.1 КК України - це було не правильно . У цьому винний повністю адвокат ОСОБА_4 , який був пасивним , не боровся за виправдання свого підзахисного , він - не справжній захисник, не виправдав довіри ОСОБА_4 .
Що стосується 300 гр, про які говорив потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні,як частини хабара - дійсно такі події відбувалися, однак , за такі гроші ОСОБА_4 відмовився відтягнути строк виконання приписів пожежної безпеки від 27.10.11 року , встановив строк до 27.11.11 року у момент складання приписів .
А чому ОСОБА_4 не перевіряв виконання приписів з боку ОСОБА_5 у момент настання строку перевірки після 27.11.11 року - так тому , що у всьому винний його начальник ОСОБА_6 . Це він не надав наказ для проведення позапланової перевірки, не виписав посвідчення для цього. Та це вже і не було важливо , тому що фактична відстрочка виконання приписів склалася до моменту слідуючої перевірки ,яка була б призначена пізніше .
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 просить заяву про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року задовольнити та постановити новий виправдальний вирок відносно нього з виключенням всіх доказів провини ОСОБА_4 .

Крім того він просить про визнання заяви Журавського від 16.03.12 року до Красноградського РВ Харківської області - недопустимим доказом ,визнати постанови про порушення кримінальної справи від 26.03.12 року незаконним
Вказує, що з матеріалів кримінальної справи стає відомим те, що підставою до порушення кримінальної справи відносно нього 26.03.2012 року, стала заява ОСОБА_5 про вимагання у нього хабара.
Керуючись положеннями ст.ст. 20, 93 КПК України, він направив запит до Головного управління МВС України в Харківській області, з проханням підтвердити факт звернення ОСОБА_5 до міліції із повідомленням про злочин.
Згідно листа Головного управління МВС України в Харківській області за № 90 /К -37/2 від 23.07.2013 року ОСОБА_5 , у період з 16 березня по 26 березня 2012 року, не звертався до Красноградського районного відділу ГУМВС України в Харківській області із заявою про вимагання у нього хабара.
Натомість, під номером 569 від 21.03.2012 року, міститься запис від секретаря РВ ОСОБА_8 про анонімне повідомлення. Саме це анонімне повідомлення розглянуто керівництвом міліції і по ньому проведено роботу. 26.03.2012 року слідчим прокуратури Красноградського району Харківської області ОСОБА_9 саме по вказаному анонімному повідомленні було прийнято рішення про порушення кримінальної справи № 4312003 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до вимог п. 3.2 «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються», затвердженої наказом МВС України N400 від 14.04.2004 року встановлено, що анонімні листи, що містять відомості про злочин, що вчинений або готується, реєструються лише в режимно-секретних підрозділах і передаються до відповідних служб для використання при розкритті злочинів або запобіганні їм.
Таким чином, і постанова про порушення кримінальної справи винесена слідчим ОСОБА_9 не законно ,а кримінальна справа сфальсифікована .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд уважає ,що в задоволенні даного клопотання необхідно відмовити по наступних підставах :
Відповідно до вимог п. 1ч.1 ст. 94 КПК України /в редакції/ 1960 року встановлено, що приводом до порушення кримінальної справи є заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян.
Відповідно до вимог ст. 95 КПК України в редакції 1960 року встановлено, що заяви або повідомлення представників влади, громадськості чи окремих громадян можуть бути усними або письмовими. Усні заяви заносяться до протоколу, який підписує заявник і посадова особа, що прийняла заяву. При цьому заявник попереджається про відповідальність за неправдивий донос, про що відмічається у протоколі.
Письмова заява повинна бути підписана особою, від якої вона подається. До порушення кримінальної справи слід пересвідчитися в особі заявника, попередити його про відповідальність за неправдивий донос і відібрати від нього відповідну підписку.
Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 94 - 95 КПК України 1960 року, заборонено порушувати кримінальні справи по анонімним зверненням.

Але заява саме Журавського під № 569 від 21.03.12 року /л.буд. 5 т.1 / зареєстровано разом з анонімною заявою від підприємців м. Краснограда Харківської області/ л.буд.4 т.1 / . При первісному розгляді кримінальної справи встановлено ,а також у судовому засіданні при розгляді справи по нововиявленим обставини підтверджено ,що анонімна заява такою фактично не являється ,авторство анонімного заявника встановлено ще в процесі оперативно-розшукового провадження,їм з`явився потерпілий ОСОБА_5 , що на досудовому слідстві й у період усього судового засідання своє авторство у відношенні обох заяв не заперечував .
У теперішньому судовому засіданні ОСОБА_5 доповнив ,що в нього не було більше сил терпіти вимагання ОСОБА_4 , що вказав потерпілому надумані приписи в частині пожежної безпеки будівлі спірного магазина й погрожував закриттям магазина . Тому ОСОБА_5 спочатку написав у правоохоронні органи заяву від підприємців м. Краснограда. Але коли органи міліції протягом декількох днів не прийняли ніяких мір у відношенні ОСОБА_4 - вирішив особисто підтвердити свою заяву, написав її конкретно за своїм підписом начальникові ВДСБЗ ОСОБА_10 , останній у присутності потерпілого віддав канцелярії розпорядження зареєструвати обидві заяви в черговій частині Красноградского РО Харківської області 16.03.12 року , тобто. у день звернення ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 уважає себе потерпілим на законних підставах, він не винуватий у тім ,що реєстрація його заяви органами міліції відбулася 21.03.12 року, на кваліфікацію дій ОСОБА_4 це ніяк не впливає .

Що стосується листа Головного управління МВС України в Харківській області за № 90 /ДО -37/2 від 23.07.2013 року ., де вказано що - « ОСОБА_5 в період з 16 березня по 26 березня 2012 року не звертався до Красноградського районного відділу ГУМВС України в Харківській області із заявою про вимагання в нього хабара. « - суд уважає зазначений документ виконаним формально, він не підтверджений ніякими матеріалами кримінальної справи, не є суттєвими нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України , тому що суду й ОСОБА_4 були відомі усі матеріали справи, їх ніхто не приховував , сорони неодноразово знайомилися з ними . Вказані обставини не впливають на правильність і законність постанови про порушення кримінальної справи .
Саме заява ОСОБА_5 від 16.03.12 року стала підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 по ст.. 368 ч.3 КК України /л.буд.1-2 т.1/
Крім того , ОСОБА_5 при подачі заяви від 16.03.12 року був попереджений про кримінальну відповідальність по ст..383 КК України за свідомо неправдиві повідомлення про здійснення злочину/ т.1 л.д.5. /
У теперішньому судовому засіданні він був попереджений про кримінальну відповідальність по ст..383 КК України, йому роз`яснена ст..63 Конституції України про його право відмовитися давати показання у відношенні себе, членів семи й близьких родичів, він був приведений до присяги, але наполягав на своїм первісній заяві про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вимогавство хабара в сумі 2500, 00грн., за не притягнення потерпілого до адмінвідповідальності за виявлені порушення в сфері пожежної безпеки й за незакриття магазина Журавського «Мир кофе й чая».
Другим законним приводом для порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 крім заяви Журавського стало затримання ОСОБА_7 з поличним на місці злочину (п.2 ч.1 ст.94 КПК України в редакції 1960 року), підтвердженням чому є офіційне повідомлення про затримання особи при відповідних обставинах одержання хабара, поєднаного з вимагавством , відповідно до протоколу затримання ОСОБА_4 від 26.03.2012 року (л. д. 45 т.1). Підставою затримання його з`явилася та обставина що ОСОБА_4 був схоплений у момент одержання хабара, очевидці-свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 і потерпілий ОСОБА_5 прямо указували на ОСОБА_7 , як на особу, що безпосередньо вчинила злочин у цей момент; на руках підозрюваного ОСОБА_7 були сліди злочину, тобто сліди хімічної речовини-барвника, яким були оброблені предмети хабара-1500грн, які належали ОСОБА_13 і які одержав ОСОБА_7 у вигляді хабара.
При затриманні ОСОБА_7 не заперечував підстави й мотиви даної слідчої дії (л. д.47 т.1).
Для порушення кримінальної справи згідно ч.2 ст.94 КПК України в редакції 1960 року потрібен не тільки законний привід, а й підстави а саме: наявність ознак злочину в події, що стала відома правоохоронним органам ,та наявність достатніх данних, на базі яких встановлено ознаки вчиненого злочину.
В даному разі ознаками злочину, що вчинив ОСОБА_7 є визначення його діяння злочином згідно кримінального кодексу України, суспільна небезпека діяння по вимаганню хабара, протиправність таких дій, винність дій та їх вчинення саме ОСОБА_7 .
Достатніми данними, що вказують на наявність ознак злочину є фактичне існування доказів, які підтверджують реальність конкретної події злочину. В даному разі з протоколу огляду місця події видно, що в ОСОБА_7 вилучені гроші, помічені хімічними барвниками, руки його також мають сліди тих же барвників, час, місце, спосіб злочину, зафіксовані відеозаписом у присутності понятих, оглянуто місце скоєння злочину згідно відповідних протоколів вказаних слідчих дій
Таким чином, конкретно встановлена особа, що вчинила даний злочин, тобто кримінальна справа порушена на законних підставах саме відносно ОСОБА_4 за ознаками одержання хабара , поєднаного з вимаганням за ст..368 ч.3 КК України.
Дійсно, у судовому засіданні прокурор на підставі ст..277 КПК України у редакції 1960 року змінив обвинувачення в суді по постанові від 02.11.2012 року (л.д.148 т.2) , перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 на ч.1 ст.368 КК України, тобто одержання хабара. Однак це не вказує на неправомірне порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_7 по ч.3 ст.368 КК України, а говорить лише про те, що обставини вимогавства при перевірці не були доведені в повному обсязі в судовому засіданні . При цьому потерпіліий міг і залишився при думці, що відносно нього з боку ОСОБА_7 скоєно злочин у вигляді вимагавства хабара, хоча і не оспорював дій прокурора у судовому засіданні .
Крім того , вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ст.. 459 КПК України . Штучного створення доказів або підроблення доказів суд по справі не виявив .

Крім того, ОСОБА_4 прохав визнання постанови про прилучення Журавського по справі у якості потерпілого т.1 л.д. 67-68 - незаконним , визнання ОСОБА_13 лжесвідком ,а його свідчення недопустимими доказами ,а саме :
Повідомлення ОСОБА_5 про вимагання хабара являється неправдивим, тобто таким, що повністю не відповідає дійсності. В даному випадку неправдиві відомості полягають у неправдивому звинуваченні його, ОСОБА_4 , у скоєнні більш тяжкого злочину, тобто у вимаганні хабара.
Показання «потерпілого» ОСОБА_5 є неправдивими, оскільки полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для даного кримінального провадження. Так, зокрема, ОСОБА_5 повідомив орган досудового розслідування та суд, що він вимагав у нього хабара, а також те, що він 16.03.2012 року офіційно звертався до Красноградського районного відділу міліції із заявою про злочин ,хоча матеріалами справи та документами це не підтверджується .
ОСОБА_4 зазначає, що слідчий прокуратури Красноградського району Харківської області ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, визнав хабародавця ОСОБА_5 потерпілим по даній справі, що в данній справі є недопустимим.
Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» встановлено, що звільнення хабародавця від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч. 6 ст. 369 КК, не означає, що в його діях відсутній склад злочину. Тому така особа не може визнаватися потерпілим і претендувати на повернення їй предмета хабара.
Таким чином, показання, дані «потерпілим» ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду справи в Зачепилівському районному суді, являються недопустимими доказами.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд вважає необхідним у задоволенні заяви та клопотання ОСОБА_4 відмовити по таким підставам :

ОСОБА_13 пояснив у судовому засіданні що , підприємницькою діяльністю займається з 1999 року , має магазин «Мир кофе та чая «, який перебуває за адресою:: АДРЕСА_1 . На початку жовтня 2011 року він одержав повідомлення ,що 17-27.10.11 року в його торговельній точці буде проводиться перевірка пожежної безпеки . На момент перевірки зі стороні ст.. інспектора пожежної безпеки ОСОБА_4 - потерпілий був відсутній , перебував на закупівлі товару. Однак , потім ОСОБА_13 подзвонила продавець магазина й попередила потерпілого,що інспектор робить перевірку . ОСОБА_13 дав свою згоду на проведенняе перевірки в його відсутність . Потім знову подзвонила продавець магазина й сповістила, що ОСОБА_13 у той же день повинен з`явитися в районній відділ пожежної інспекції до інспектора ОСОБА_4 .

ОСОБА_13 знав інспектора й недовіри до нього, як до посадової особи - не мав .

Прибувши до кабінету інспектора ОСОБА_7 - потерпілий одержав від останного протокол про порушення пожежної безпеки, припис від 27.10.11 року на усунення всіх указанніх недоліків,а також квитанцію на оплату штрафу. Припис містив 11 пунктів порушень протипожежної безпеки. У ОСОБА_13 з ОСОБА_7 відбулася бесіда по обговоренню кожного пункту . 2 пункти відразу збентежили потерпілого,а саме установка автоматичної пожежної сигналізації й розширення головного дверного пройому будинку до 1,2 м. Інші 9 пунктів потерпілий обіцяв усунути, не заперечував їх .

Інспектор ОСОБА_7 завірив потерпілого,що на той момент уже змінилося законодавство, тому й пункти припису про сигналізацію й розширення дверного прорізу необхідно виконати . На усунення недоліків ОСОБА_4 встановлював місячний строк,але потерпілий розумів ,що не встигне в такий строк у жодному разі усунути зазначені недоліки відповідно до приписів , тим більше ,що сигналізацію повинна була робити за проектом організація, що має на це спеціальну ліцензію . Із цього приводу інспектор ОСОБА_4 наполегливо вказував потерпілому організацію для установки сигналізації у м. Харкові , причому , тільки робота цієї компанії була б прийнята як належна ,хоча ОСОБА_13 пропонував свої варіанти установки більш дешевої сигналізації .Розмова з інспектором тривала близько 1,5 години. ОСОБА_13 сказав ,що зазначені приписи неможливо виконати в зазначений місячний строк. « Що при таких обставинах робити ? «. Тоді інспектор сказав ,що можна відтягнути та відстрочити строки виконання припису до квітня 2012 року ,щоб не можна було призначити перевірку знову й закрити торговельну точку . Потім ОСОБА_13 було запропоновано заплатити 2000 гр. за запобігання будь-яких перевірок. Але на той момент у нього всієї суми грошей у розмірі 2000 гр. не було, тому що всі гроші були вкладені в товар до новорічних свят. Журавський попередив про це інспектора , змушений був віддати йому 300 гр. і пішов . Таким чином,- суд уважає - договір про передачу хабара відбувся ,який буде закріплено остаточно у лютому 2012 року, коли ОСОБА_4 нагадав потерпілому про його «обов*язок» виконувати домовленість сторін , яка для ОСОБА_13 була вимушеною .

Потім ОСОБА_13 виконав 9 пунктів приписів пожежної безпеки . Після 27.11.11 року перевірок більше не було - як сторони й домовлялися , виконання приписів ніхто повторно не перевіряв , але ОСОБА_13 розумів ,що не виконав 2 пункти , тому що сумнівався в правильності приписів .

По пункту розширення дверних пройомів ОСОБА_13 звернувся в районне управління архітектури й будівництва м. Краснограда й одержав консультацію архітектора , що сказав- - ні за яких умов не можна торкати дверні прорізи в такому старому зношеному будинку , що раніше було хлібозаводом , тим більше, що прийдеться руйнувати несучу стіну, норми ДБН (Декржавні будівельні норми ) цього не дозволяли .

Відносно сигналізації ОСОБА_13 вирішив ,що інспектор уводив його навмисно в оману .- ОСОБА_14 интеренеті він прочитав документи , де було сказано ,що окремо стоячі будинки площею до 100 м.кв. при наявності страховки в сигналізації не мають потреби .Інспектор цього не сказал , але легше було застрахувати будинок ,чим робити сигналізацію і тільки у фірмі,яку вказав інспектор .

Але до 1 квітня 2012 року треба було - як того вимагала змушена з боку Журавського домовленість сторін - усунути всі порушення пожежної безпеки . Тому ОСОБА_5 наприкінці лютого 2012 року знову пішов із цього приводу до інспектора ОСОБА_4 .Наполегливо ОСОБА_13 заявив ,що зазначені 2 пункти припису неправильні .На що інспектор сказав ,що після 1 квітня 2012 року тоді знову підуть перевірки магазина й прийдеться закрити торговельну точку .

Таким чином, з розмови з інспектором ОСОБА_13 остаточно зрозумів ,що ОСОБА_7 змушує його дати хабар йому за вигадані порушення у вигляді установки автоматичної сигналізації й розширення основного вхідного дверного прорізу до 1,2 м. .

Тільки після цього, упевнившись у такому поводженні інспектора , ОСОБА_13 написав лист у районне відділення міліції від підприємців міста ,про те,що ОСОБА_7 вимагає й вимагає гроші за нереагування по приписах пожежної безпеки . Однак , ніякого руху по даному листі не було в органах міліції . Тоді ОСОБА_13 вирішив особисто звернутися у відділ по боротьбі з економічною злочинністю Красноградского РВ Харківської області.

Тому 16 березня 2012 року в черговій частині міліції він запитав начальника указаного відділу. Черговий відповів ,що в 6.00 годин ранку останнього ще немає на робочому місці . Тоді ОСОБА_13 вирішив очікувати його й після його приїзду - уже в кабінеті звернувся з усною заявою на ситуацію з інспектором ОСОБА_4 , погодившись потім написати письмову заяву про вимагання з нього хабара з боку нспектора ОСОБА_7 ,а також погодившись , що це саме ОСОБА_13 написав анонімного листа про вимагавства ОСОБА_7 , погодився передати мічені гроші інспектору як хабар із застосуванням аудіо- й відеозапису . При собі в Журавського було 1000 гр., які гроші позначені спеціальною фарбою спочатку не були , однак , номера купюр були переписані, отксерокопійовані, зафіксовані ,для того,щоб гроші могли бути передані ОСОБА_7 . Обоє заяви Журавського / у тому числі й анонімне / були передані в чергову частину міліції для реєстрації за наказом начальнику відділу боротьби із економічною злочинністю .

Таким чином, відразу ж 16 березня 2012 року у відділ була привезена спеціальна куртка з аудіо- і відеозаписуючою апаратурою. ОСОБА_13 подзвонив інспектору, попередив про свій приїзд . Піднівшись до нього в кабінет , сказав ,що приніс частину грошей 1000 гр., « як раніше домовлялися» . Інспектор відкрив папку на столі, куди потерпілий і поклав частину хабара. Іншу частину хабара ОСОБА_13 обіцяв принести пізніше й пішов. Потім ОСОБА_13 повернувся в Красноградский РВ , розповів - як пройшов епізод передачі хабара .

Наступну частину хабара інспекторові ОСОБА_7 вирішено було передати через тиждень. Тому 26 березня 2012 року ОСОБА_13 пришов знову в райвідділ міліції м. Краснограда , там перебували співробітники прокуратури Харківської області. Журавський знову одяг спеціальну куртку з відео - і аудіо-записуючою апаратурами,а також взяв барсетку з видеопристроєм, були помечені хімічним барвником гроші ОСОБА_13 в розмірі 1500 гр., їхні номера були переписані, отксерокопійовані, потерпілий поїхав на зустріч із інспектором .

Останній був на місці - в Красноградському РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» . ОСОБА_13 передав ОСОБА_7 1500 гр. хабара міченими грішми .Інспектор взяв гроші і рукою поклав під блокнот на столі . ОСОБА_13 став просити гарантій,що його ніхто не буде чіпати і надсилати перевірки в частині невиконання припису органа пожежної безпеки та притягнення до адмінвідповідальності . І якщо раніше інспектор гарантував ,що більше - крім нього - ніхто не прийде на перевірку, навіть якщо така й трапиться, то 26.03.12 року він став говорити ,що може на перевірку прийти інший інспектор, тому з ним теж потрібно буде домовлятися й вирішувати питання про незастосування припису . Сперечатися з інспектором ОСОБА_13 не став . Він просив інспектора прийняти свого знайомого, що ніби-то хоче відкрити швейний цех. ОСОБА_7 погодився. ОСОБА_13 пішов , після чого в кабінет ОСОБА_7 зайшли працівники міліції й стали документувати прийняття ОСОБА_7 хабара , поєднаного з вимаганням .

У судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_5 постійно дає аналогічні показання протягом декількох років досудового та судового слідства; пояснив , що юридичних протиріч в них не вбачає - бо є юридично не обізнаною людиною .

Постановою прокурора Красноградського району Харківської області від 08.11.13 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ст.. 369 ч.2, 383 ч.2, 384 КК України закрито за відсутністю ознак злочину , постанова набрала законної чинності .

Але ОСОБА_4 у судовому засіданні ,вислухавши показання потерпілого , та постанову про закриття кримінального провадження - прохав суд знову за новими обставинами притягти ОСОБА_5 додатково до кримінальної відповідальності за ст.. 369 КК України за дачу Кузьменкові хабара у розмірі 300 гр по епізоду від 27.10.11 року за те, щоб він потягнув час та не перевіряв виконання припису від 27.10.11 року на момент вказаного у приписі строку , який епізод судом зовсім не досліджувався,

а також встановити завідоме лжесвідоцтво потерпілого ( який безумовно бреше ) за ст.. 384 КК України у частині того, що послідній сказав :

-позапланова перевірка його магазину була проведена згодом , вже після 26.03.12 року іншим інспектором ГУ «Держтехногенбезпеки» , дату потерпілій не пам*ятає;

-та 1000 гр. хабара за епізодом прийняття від 16.03.12 року не помічалися хімічним барвником,

- та хараб за епізодами від 16.03.12 року та 26.03.12 року надавався не за не виконання приписів від 27.10.11 року та за не притягнення потерпілого до адмінвідповідальності ,а за не розширення двірного отвору до 1,2 м., і за виключення з припису постановки у магазині автоматичної сигналізації ,

- та слідуючою нісенітницею в показаннях ОСОБА_5 - на погляд ОСОБА_4 - було настоювання та давання показать про вимагавство хабара ОСОБА_7 з потерпілого ОСОБА_13 ,а суд же у вироку дійшов висновку, що вимагавства не було за ч.3 ст. 368 КК України ,

- та ОСОБА_13 стверджує , що не виконав приписи від 27.10.11 року, але для встановлення цього факту необхідна позапланова перевірка, якої не було, не могло бути , яка не входить до службових обов*язків інспектора ОСОБА_7 , тобто хабар давався Журавським « НОМЕР_1 «,а заначить і об*єктивної сторони ст.. 368 ч.1 КК України нема,

-далі слідчому ОСОБА_15 казав про домовленість сторін на хабар у розмірі 2500 гр.,а в судовому засіданні давав показання про вимагавство , хоча домовленість виключає вимагання ,

-у слідчого ОСОБА_16 потерпілій ОСОБА_13 казав ,що хабар давав за не притягнення його до адмінвідповідальності , а по службовим обов*язкам ОСОБА_7 не міг цього робити,

-далі ОСОБА_5 казав, що після єпізода прийняття хабара від 26.03.12 року він не говорив по телефону ,але це спростовує відео-запис ОРС,

-далі ОСОБА_13 намагався договоритися з ОСОБА_7 на спростування припису відносно сигналізації - ось за що давав хабара , а не за те що встановлено у в ироку ,

-за епізодом від 16.03.12 року ОСОБА_13 казав, що його ніхто з працівників міліції не супроводжував, а його супроводжували ОСОБА_11 та ОСОБА_17 ,

-далі вказував, що ОСОБА_13 не допитували по іншим кримінальним справам за скаргами ОСОБА_7 ,а Журавського допитували , про що свідчить постанова по закриття кримінального провадження ,

-крмі того , ОСОБА_13 сказав, що у вироку написана нісенітниця, але не оскаржив його .

Але суд не вбачає у таких показаннях ОСОБА_5 підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності тому, що вказані обставини докладно з*ясовувались у впродовж всього теперішнього судового засідання, показання не протирічать усім зібраним по справі доказам, потерпілий посилався на те, що пройшло вже три роки з моменту подій, встановлених у вироку , подробиць він не пам*ятає ,міг добросовісно помилятися у подробицях подій , та і не обізнаний юридично у колізіях справи , він просто у судовому засіданні розповідав - як усе відбувалося тоді з інспектором ОСОБА_4 ,а вже суд вирішив як покарати обвинуваченого за відповідним складом злочину . Потерпілий вирок суду не оспорював,з ним згодний, у суді завжди говорив правду .

Тому Дергачівський райсуд Харківської області відмовляє ОСОБА_4 клопотати перед прокурором Дергачівського району Харківської області і Красноградського району Харківської області у внесенні даних до ЄРДР про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальности за ст.. 384, 369 КК України , тим більше, що заявник конкретну квалицікацію дій ОСОБА_5 не вказав .

Що ж до даних про прийняття хабара у розмірі 300 гр. з боку ОСОБА_4 - згідно вимог ст.. 459 КПК України - установлення після винесення вироку нових епізодів злочинних діянь засудженого, якщо справу щодо них можна розслідувати окремо - не може служити підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами .

-

Крім того ,суд розглядав заяву та клопотання ОСОБА_4 про визнання незаконними оперативно-розшукових дій відносно нього , з приводу чого він пояснив , що
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» встановлено, що підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів. Зазначені підстави можуть міститися в заявах, повідомленнях громадян, посадових осіб. Також сказано, що забороняється приймати рішення про проведення оперативно-розшукової діяльності при відсутності підстав, передбачених у цій статті.
Наявністю достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, могла бути лише офіційно зареєстрована заява пана ОСОБА_5 про вимагання у нього хабара та матеріали попередньої перевірки по ній.
Відповідно до вимог п. 3.1 «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються», встановлено, заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, реєструються цілодобово в чергових частинах органів внутрішніх справ оперативними черговими відразу після їх надходження, що відображається в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, а також на персональній електронно-обчислювальній машині (ПЕОМ) шляхом введення до автоматизованої інформаційно-пошукової системи (АІПС) "ФАКТ".
Відповідно до вимог п. 3.4 цієї Інструкції, визначено, що при реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, у тому числі явки з повинною, що надійшли в письмовій формі, оперативний черговий на їх лицьовому боці проставляє спеціальний штамп реєстрації заяви і повідомлення про злочин, що вчинений або готується, в якому вказано назву органу внутрішніх справ, дату реєстрації та порядковий номер реєстраційного запису і прізвище оперативного чергового.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 ні 16 березня 2012 року, ані 26 березня 2012 року офіційно не звертався до Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області із заявою про вимагання у нього хабара, а також враховуючи вимогу ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» треба цілковито стверджувати, що відповідних законних підстав для проведення оперативно-технічних заходів із негласним застосуванням технічних засобів отримання інформації за безпосередньою участю пана ОСОБА_5 у цих заходах, працівники міліції не мали.
Згідно ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» встановлено, що під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не допускається порушення прав і свобод людини та юридичних осіб. Окремі обмеження цих прав і свобод мають винятковий і тимчасовий характер і можуть застосовуватись лише за вмотивованим рішенням суду з метою виявлення, попередження чи припинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Проте слід зазначити, що ні рішення (дозволу) суду, ані будь-якої іншої інформації, яка підтверджувала той факт, що працівники прокуратури чи міліції отримували вмотивоване рішення суду на проведення таємних операцій, 16 березня 2012 року та 26 березня 2012 року, із залученням до цих заходів ОСОБА_5 , в матеріалах кримінальної справи не має.
Крім того, вказує, що Європейський Суд з прав людини неодноразово виражав свою думку з приводу того, що заява однієї фізичної особи, без проведення відповідної попередньої перевірки, не може оцінюватися в якості достатніх підстав для проведення таємних оперативно-розшукових заходів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 87 КПК України встановлено, що докази, передбачені статтею 87, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
Таким чином, протоколи про проведення оперативно-технічних заходів від 16.03.2012 року та 26.03.2012 року і відеозаписи , зроблені безпосередньо під час проведення цих заходів , є недопустимими доказами.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні даного клопотання і заяви з таких підстав :

Згідно Статті 1. ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність » від 18.02.92 року із змінами та доповненнями на момент березня 2012 року встановлено , що завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбача кримінальним кодексом України, розвідувально-підрівну діяльність спеціальніх служб іноземних держав та організацій з метою пріпінення правопорушення та в інтересах крімінального судочинства, а такоже отримання информации в інтересах безпеки громадян, суспільства і держава.

Згідно Статті 2. ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Згідно Статті 3. ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність » Підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності є:

1) наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про:

- злочини, що готуються або вчинені невстановленими особами;

- осіб, які готують або вчинили злочин;

- осіб, які переховуються від органів розслідування суду або ухиляються від відбування кримінального покарання…

Зазначені підстави можуть міститися в заявах, повідомленнях громадян, посадових осіб, громадських організацій, засобів масової інформації, у письмових дорученнях і постановах слідчого, вказівках прокурора, ухвалах суду в кримінальних справах, що знаходяться в його провадженні, матеріалах органів дізнання, інших правоохоронних органів, у запитах і повідомленнях правоохоронних органів інших держав та міжнародних правоохоронних організацій, …

Забороняється приймати рішення про проведення оперативно-розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених у цій статті.

Згідно Статті 7 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність » ідрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані:1) у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення і розкриття злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень;

Згідно Статті 8. ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність » Оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності при наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право:

1) опитувати осіб за їх згодою, використовувати їх добровільну допомогу;

5) проводити операції по захопленню злочинців, припиненню злочинів, розвідувально-підривної діяльності спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб;

6) відвідувати жилі та інші приміщення за згодою їх власників або мешканців для з`ясування обставин вчиненого або такого, що готується, злочину, а також збирати відомості про протиправну діяльність підозрюваних або осіб, щодо яких провадиться перевірка;

7) негласно виявляти та фіксувати сліди тяжкого або особливо тяжкого злочину, документи та інші предмети, що можуть бути доказами підготовки або вчинення такого злочину, чи одержувати розвідувальну інформацію, у тому числі шляхом проникнення оперативного працівника в приміщення, транспортні засоби, на земельні ділянки;

8) здійснювати проникнення в злочинну групу негласного працівника оперативного підрозділу або особи, яка співробітничає з останнім, із збереженням в таємниці достовірних даних щодо їх особистості.

9) знімати інформацію з каналів зв`язку, застосовувати інші технічні засоби отримання інформації;

11) здійснювати візуальне спостереження в громадських місцях із застосуванням фото-, кіно- і відеозйомки, оптичних та радіоприладів, інших технічних засобів;

…Застосування … технічних засобів одержання інформації проводяться за рішенням суду, прийнятим за поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Про отримання такого дозволу суду або про відмову в ньому зазначені особи повідомляють прокурору протягом доби. Застосування цих заходів проводиться виключно з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо. За результатами здійснення зазначених оперативно-розшукових заходів складається протокол з відповідними додатками, який підлягає використанню як джерело доказів у кримінальному судочинстві.

Згідно Статті 9 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність » у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа.

Без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті, забороняється. Про заведення оперативно-розшукової справи виноситься постанова,

Під час проведення оперативно-розшукової діяльності не допускається порушення прав і свобод людини та юридичних осіб. Окремі обмеження цих прав і свобод мають винятковий і тимчасовий характер і можуть застосовуватись лише за рішенням суду щодо особи, в діях якої є ознаки тяжкого або особливо тяжкого злочину, та у випадках, передбачених законодавством України, з метою захисту прав і свобод інших осіб, безпеки суспільства.

… Забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності … Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом.

Не підлягають передачі і розголошенню результати оперативно-розшукової діяльності, які відповідно до законодавства України становлять державну таємницю, …

Оперативно-розшукові заходи, пов`язані з тимчасовим обмеженням прав людини, проводяться з метою запобігання тяжким або особливо тяжким злочинам, їх припинення і розкриття, розшуку осіб, які ухиляються від відбування кримінального покарання …
З листа ГУМВС України в Харківській області за № 44/К-20 від 21.01.2014 року; та № 7/К-9 ор / л.д.44 т.3, 45 т.3, 252 т.4 / видно , що на момент 16.03.12 року,26.03.12 року відповідно до вимог чинного законодавства відносно ОСОБА_4 провадились оперативно-технічні заходи із застосуванням технічних засобів по оперативно-розшуковій справі від 27.07.11 року за № 8311029 ,яка містить інформацію з обмеженим доступом, тобто таємну інформацію ,а також службову - згідно ЗУ «Про доступ до інформації «, ЗУ «Про інформацію « . Застосування оперативно-технічних засобів проводилося на підставі постанови Апеляційного суду Харківської області від 06.02.12 року за № 12-190 цт з метою пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння,відповідальність за які передбачена КК України .Інформція про форми та методи ОРД згідно «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю» від 12.08.05 року за № 440 - становить державну таємницю та розголошенню не підлягає

З листа прокурора Харківської області від 16.04.13 року № 21/2-64-13 видно , що по скаргам ОСОБА_4 за результатами оперативно-розшукових заходів щодо неправомірних дій посадових осіб Красноградського РВ УМВС України в Харківській області, прокуратури Красноградського району і Зачепілівського району області підстав для внесення відомостей в ЄРДР - не встановлено .

З листа прокурора Харківської області від 18.06.2015 року № 04-30-631-13 видно , що оперативно-розшукова справа категорії «Захист» № 8311029 припинена 22.03.13 року на підставі п.2 ст. 9-2 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» та 26.11.14 року знищена згідно акту знищення № 8/1020дск .

· Дійсно , згідно листа ГУМВС України в Харківській області за № 90/12зі від 06.10.2014 року;та оглянутим в судовому засіданні Журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини , що вчинені та готуються Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області, Журналу талонів-корінців про прийняття заяв Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області та інформації з БД «Факт» по ЖРЗПЗ Красноградського РВ від 21.03.12 року № 569 , листу ГУМВС України в Харківській області за № 90/К-137/2 від 17.11.2014 року /л.д.213 217 т. 4/ -

· в ході перевірки обліків Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області фактів реєстрації заяви ОСОБА_5 , що мешкає у АДРЕСА_2 -заяв від 16.03.12 року та 26.03.12 року про вимагавство з нього хабара - не виявлено ,

· в ЖРЗПЗ Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області - заява не реєструвалась ,

до БД «Факт» така інформація не вносилась .

Але у вищевказаних листах формально встановлена ця інформація, яка знаходиться у протиріччі та не підтверджується всіма матеріалами кримінальної справи, факти перекручені, тому що довідки та листи надавалися без урахування матеріалів кримінальної справи . Так, навіть із довідки з БД «Факт» видно , що доповненням до ЖРЗПЗ № 569 від 21.03.12 року є те, що 26.03.12 року в ході проведення перевірочних та оперативно-розшукових заходів ,направлених на перевірку інформації за ніби-то анонімним зверненням щодо зловживань з боку посадових осіб державної інспекції техногенної безпеки України в Красноградському районі Харківської області працівниками міліції та прокуратури при отриманні хабара,а саме останньої його частини в сумі 1500 гр. в своєму службовому кабінеті був затриманий старший інспектор, держслужбовець 6-ї категорії 11 рангу , ст.. лейтенант служби цивільного захисту ОСОБА_4 ,який вимагав та отримав від приватного підприємці ОСОБА_5 хабар у цілому 2500 гр. за не притягнення останнього до відповідальности за порушення правил пожежної безпеки та сприяння в подальшому в здійсненні підприємницької діяльності . Прокуратурою Красноградського району порушено кримінальні справу проти ОСОБА_4 , за ч.3 ст. 368 КК Укараїни .

Тому, суд розглядає вказані листи та довідки не окремо від кримінальної справи ,а аналізує їх разом з кримінальним провадженням , вважає вказані в них обставини такими , що не анулюють кримінальну справу, постанову про її порушення, та проведені оперативно-розшукові дії та слідчі дії,що є законними .

Напроти , суд вважає законним порушення оперативно-розшукової справи Красноградським РВ Харківської області від 27.07.11 року проти ОСОБА_4 ,який фактично з жовтня 2011 року договорювався саме з ОСОБА_5 про одержання хабара з посліднього ,а у лютому 2012 року при зустрічі конкретно вказав на пальцях та пошепки суму у 2500 гр.. Тому дії працівників міліції з проведення операвтино-розшукових дій із застосуванням технічних відео- та аудіо записів є правильніми, проведеними на підставі постанови Апеляційного Суду Харківської області від 16.03.12 року та 26.03.12 року , про що складено відповідними посадовими особами протоколи, які після можливої легалізації частини матеріалів ОРС - прилучені до матеріалів кримінальної справи .

Суд не вважає викладені ОСОБА_4 обставини нововиявленими згідно вимог ст.. 459 КПК України , не вважає зазначені обставини штучно створенними або з підробкою доказів, не вбачає зловживань й вини по підробці доказів працівників міліції Красноградского РВ ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 а також слідчого Красноградської райпрокуратури ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_24 .

Суд також не вважає викладені заявником обставини в даній частині «іншими обставинами», які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку суду , що підлягає перегляду . Всі вказані обставини знаходилися в матеріалах справи, з ними можна було ознайомитися, що неодноразово робив і ОСОБА_4 ,у якого на сьогоднішній момент змінилася правова позиція по вказаній справі ,і який - таким чином - не оспорює не нововивчені обставини , а додатково аналізує докази , що вже досліджувалися у кримінальному провадженні при винесенні вироку Зачепілівського райсуду Харківської області у вироку від 22.11.12 року .

Тому суд не вбачає у доводах ОСОБА_4 ново виявлених обставин у розумінні ст.. 459 КПК України .

Крім того , ОСОБА_4 прохав встановлення відносно нього факту провокації хабара у якості нововиявленої обставини .Із матеріалів заяви та клопотання вбачається, що розглядаючи дане кримінальне провадження суд зобов*язаний, відповідно до вимо ст.. 9,90 КПК України врахувати практику Європейського Суду з прав людини .Зокрема , такі справи як «Раманаускас проти Литви « за № 74420/01 від 05.02.2008 року, «Ваньян проти Росії « за № 53203/99 від 15.12.2005 року, «Тексейра де Кастро проти Португалії « від 09.06.98 року , «Худобін проти Росії « за № 59696/00 від 26.10.2006 року , в частині того , що « заявник захищався посиланням на провокацію з боку правозастосовних органів , що вимагали здійснити належну перевірку його доводів «.

Конвенцією не заборонено використовувати на стадії попереднього розслідування такі джерела,як анонімні інформатори, якщо це виправдано характером злочину . Однак , послідуюче використання надалі таких джерел інформації судом для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі , коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань , зокрема, коли встановлено чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно - розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями .

Підбурювання з боку поліції має місце тоді. Коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи , які діють за їхніми вказівками ,не обмежуються пасивним розслідуванням,а з метою встановлення злочину , тобто отримання доказів і порушення кримінальної справ ,а впливають на суб*єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений .

У випадку, коли підсудний заявляє про підбурювання його до вчинення злочину , національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи , оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися не допустимими . Дотримання цього принципу особливо важливе , якщо оперативно-розшуковий захід було проведено без достатньої правової підстави . чи належних гарантій недопущення зловживань

В матеріалах даної кримінальної справи міститься відповідна довідка, яка свідчить про те , що до моменту затримання ОСОБА_4 органами міліції і порушення кримінальної справи - послідній не притягався до відповідальності, у тому числі за корупційні діяння . У працівників правоохоронних органів України не було об*єктивних доказів підозрювати ОСОБА_4 в одержанні хабарів ,а тим більше відкривати з цього приводу оперативно-розшукове провадження .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 27.10.11 року до 26.03.12 року ОСОБА_5 п*ять разів звертався до ОСОБА_4 за власною ініціативою і за розпорядженням працівників міліції , з різними проханнями , в тому числі і проханням прийняти від нього гроші і інше майно .

Таким чином, ОСОБА_4 вважає , що його провокували на вчинення злочину , який би він ніколи не вчинив, як би ОСОБА_5 та працівники міліції цьому б не сприяли .

Але в момент провокування ОСОБА_4 на прийняття хабара - заява ОСОБА_5 до правоохоронних органів від 16.03.12 року не біла зареєстрована в Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини , що вчинені або готуються Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області ,а 21.03.12 року напроти була зареєстрована заява-анонімка про скоєння злочину з боку ОСОБА_7 , що взагалі виключає порушення кримінальної справи,а не те що проводження оперативно-розшукових дій . Гроші, які були при виконанні «ОРД» помічені хімічними барвниками - належали ОСОБА_5 . Фактично оперативно-розшукова справа не порушувалася , дії працівників міліції були самовільними та свавільними .

В матеріалах кримінального провадження нема жодного доказу,який би свідчив про наявність у ОСОБА_4 наміру та умислу і мети на вимагання та одержання від ОСОБА_5 хабара . Навпаки , у обвинуваченого не було прав та можливостей для виконання службових обов*язків в інтересах ОСОБА_5 , який хотів уникнути адміністративної відповідальності за невиконання приписів на забезпечення пожежної безпеки .

Тому необхідно визнати, що працівники правоохоронних органів Харківської області разом з ОСОБА_5 вийшли за межі пасивного розслідування злочинної діяльності функцій негласних агентів та підбурили і спровокували ОСОБА_4 до вчинення злочину ,за який його було засуджено, але нема підстав вважати , що він скоїв би злочин без їх втручання ,а тому слід : визнати акти помітки грошових коштів від 16.03.12 року та 26.03.12 року, протоколи за № 696,729 про результати проведення оперативно-технічних заходів від 16.03.12 року і 26.03.12 року, протокол огляду флеш карти від 14.05.12 року, відеозаписи на флеш карті за № 826,827 від 26.03.12 року та № 784,785 від 16.03.12 року , протоколи відтворення обставин події від 28.03.12 року, заяву ОСОБА_25 від 16.03.12 року, протоколи допитів та показання ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , анонімне повідомлення про злочин від 16.03.12 року, протокол проведення огляду місця події від 26.03.12 року , 1500 помічених гривень - прилучені до справи в якості речових доказів як предмета хабара, ватні тампони із змивами хімічних барвників з рук ОСОБА_4 , висновок судово-хімічної експертизи за № 88 від 11.04.12 року ,послідуючу зміну обвинувачення у суді , не дослідження у судовому засіданні предмету хабара у вигляді помічених барвниками грошових купюр - недопустимими доказами ,

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

Немає жодних підстав для висновку про те, що ОСОБА_5 спровокував вчинення ОСОБА_7 злочину у вигляді отримання хабара за ст .. 368 ч.1 КК України. Можна тільки однозначно сказати, що від ОСОБА_13 виходила ініціатива залучити ОСОБА_7 до припинення безпідставних з його точки зору претензій старшого інспектора .

Кримінальний кодекс України, який набрав чинности з 01.09.2001 року, що діяв у відповідний час, передбачав відповідальність за отримання хабара (стаття 368), пропозицію і дачу хабара (стаття 369)

Стаття 27 Кримінального кодексу України передбачає, що підбурювання є однією з можливих форм співучасті в здійсненні злочину і підлягає покаранню поряд з іншими формами співучасті в здійсненні злочину (пособництво і підбурювання, організація, виконання). Ці положення визначають підбурювача як особу, яка спонукає іншу особу до вчинення злочину.

Закон України «Про оперативно-розшукову діяльність» був прийнятий в 18.02.92 року і діє в даний час зі змінами та доповненнями

Згідно п.3.2. Рішення Конституційного Суду України від 20.10.11 року за № 12-рп/2011 по справі № 1-31/2011 - збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 65 КПК України у редакції 1960 року доказами в кримінальній справі є фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і судвстановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша); ці дані встановлюються показаннями свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами(частина друга). Перелік суб`єктів, які можуть подавати докази, визначено у статті 66 КПК України у редакції 1960 року

Згідно п 3.3. Рішення Конституційного Суду України від 20.10.11 року за № 12-рп/2011 по справі № 1-31/2011 - оперативно-розшукові заходи можуть проводитися виключно визначеними в Законі державними органами та їх посадовими особами, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Тимчасове обмеження конституційних прав і свобод громадян під час здійснення оперативно-розшукової діяльності уповноваженим органом, посадовою особою можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України ( 254к/96-ВР ), та в порядку, встановленому законами України, з метою захисту прав і свобод інших людей, в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, економічного добробуту та прав людини; у випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину; з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи. Підстави і порядок здійснення заходів, пов`язаних із тимчасовим обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина, визначені Кодексом ( 1001-05 ), Законом ( 2135-12 ), законами України "Про міліцію" ( 565-12 ), "Про прокуратуру" ( 1789-12 ), "Про Службу безпеки України" ( 2229-12 ), "Про Державну прикордонну службу України" ( 661-15 ), "Про контррозвідувальну діяльність" ( 374-15), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" ( 3341-12 ).

Таким чином, Конституційний Суд України ухвалив, що Закон про оперативну діяльність в цілому відповідає Конституції. Він постановив, зокрема, що. оперативно-розшукова діяльність - це система гласних и негласних пошуково, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, что здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів; її завданням є пошук и фіксація фактичність даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбача кримінальним кодексом України

Таким чином, використання таємних заходів, що не суперечить Європейській конвенції з прав людини або Конституції, оскільки такі заходи були засновані на законодавстві, дія якого було ясною і передбачуваною, і були відповідні законним цілям.

Конституційний Суд встановив, що закон чітко визначає сферу і порядок здійснення різних видів оперативної діяльності.Однак, оперативно-розшукова діяльність не може бути використана для підбурювання або провокації до злочину, який ще не здійснюється. При санкціонуванні та реалізації оперативно-розшукових заходів, слідчі органи та їх таємні агенти можуть лише «приєднуватися до злочинних діянь, які вже розпочато, але ще не завершено. «

Конституційний суд також вказав, що санкція на використання оперативно-розшукових заходів не є дозволом для співробітника органів внутрішніх справ або третьої особи, що виступає в якості таємного агента, на вчинення злочину, а просто узаконює, з точки зору внутрішнього права, дії, які можуть знадобитися агенту для проведення оперативно-розшукових заходів. Основна мета оперативної діяльності полягає в тому, щоб полегшити кримінальне розслідування, і з цієї точки зору вона знаходиться у сфері компетенції та органів внутрішніх справ, прокуратури, і судів. Використання ОРД вимагає судової санкції.

Заявник ОСОБА_4 стверджує, що його право на справедливий судовий розгляд було порушено, оскільки його підбурювали до здійснення злочину, що він ніколи б не зробив без втручання з боку «агентів-провокаторів».

Але суд на даний момент уважає , що злочин ОСОБА_4 було б зроблене в будь-якому разі, без втручання державних органів, оскільки ще до того, як оперативно-розшукові дії на 16.03.12 року й 26.03.12 року було санкціоновано, заявник був явно схильний до здійснення злочину. У підтримку цього аргументу варто відмітити, що після того, як оперативно-розшукова справа була відкрита 27.07.2011 року у відношенні ОСОБА_4 і проводилося оперативно-розшукове провадження , заявник ОСОБА_4 протягом настільки тривалого строку з жовтня 2011 року все-таки виконував домовленість сторін з Журавським про дачу йому Кузьменкові - хабара , а затим у березні 2012 року прийняв хабар за двома епізодами . При цьому ОСОБА_4 не піддавався яким-небудь погрозам або іншим формам неправомірного тиску, він вирішував міру своєї поведінки сам. У цьому випадку не було підбурювання його до порушення закону з боку потерпілого ОСОБА_13 . Таким чином, ОСОБА_4 мав справедливий судовий розгляд

Дійсно, корупція стала однією з головних проблем у багатьох країнах, про що свідчить Конвенція Ради Європи про кримінальну відповідальність у цьому зв`язку . Цей документ дозволяє застосування спеціальних методів розслідування, таких, як робота таємних агентів, які можуть виявитися необхідними для збору доказів у цій галузі, за умови дотримання прав і обов`язків, що випливають з міжнародних багатосторонніх конвенцій з «особливим питань», наприклад, прав людини.

Таким чином, використання спеціальних методів розслідування, зокрема, агентурних методів, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд. Однак ,. ' враховуючи небезпеку підбурювання з боку правоохоронних органів, наступного з таких методів, їх використання повинно бути чітко регламентовано

На думку Європейського Суду по правам людини у справі «Романаускас проти Литви» підбурювання з боку правоохоронних органів має місце, коли беруть участь у ньому співробітники будь-які діючі співробітники сил безпеки або органів внутрішніх справ або особи, що діють за їх вказівкою, - не обмежуються переважно пасивним розслідуванням злочинної діяльності , а впливають, щоб підбурювати до вчинення злочину, який інакше не було б вчинено, з тим, щоб можна було кваліфікувати злочин, тобто отримати докази і порушити кримінальне переслідування

Але в даному випадку ОСОБА_13 не може вважатися агентом-провокатором, тому що ОРС було заведено на законних підставах підозр влади ще 27.07.11 року , злочинний умісел і наміри у ОСОБА_4 саме щодо Журавського визріли на момент проведення перевірки 24-27.10.11 року в його магазині, саме з цією метою ОСОБА_4 записав у приписах свідомо нездійсненні по суті і за термінами заходи для ніби-то усунення пожежної небезпеки в магазині у вигляді розширення дверних проходів і встановлення автоматичної пожежної сигналізації, яку потрібно було за проектом зробити тільки у вказаній ним установі. ОСОБА_7 чекав дачі хабара у вигляді грошей і виконував свою обіцянку ОСОБА_13 потягнути час і відтягнути момент перевірки виконання його розпоряджень згідно припису від 27.10.11 року - до квітня 2012 року, хоча після 27.11.11 року тобто закінчення строку для виконання приписів - шляхом проведення позапланової перевірки повинен і зобов*язаний був встановити невиконання його приписів з боку Журавського,

тобто в наявності вже виконання злочинного наміру з боку ОСОБА_7 у вигляді відтягнення часу перевірки припису від 27.10.11 року і отримання хабара за виконання домовленості сторін , за - не притягнення ОСОБА_13 до адмінвідповідальності по ст.. 188-8 Коап України, за невиконання припису від 27.10.11 року , відтягнення рішення з виконання припису від 27.10.11 року в частині установки сигналізації до 01.04.12 року, не плануння інших позапланових перевірок для додаткового встановлення факту й строку виправлення недоліків пожежної безпеки магазина ОСОБА_5

З 16 березня 2012 року ОСОБА_13 діяв під. контролем кримінально-розшукового відділу, прокуратура була повідомлена про проведення операції, влада мала вагомі підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні злочину і бажанні отримати хабар, тому що в кінці лютого - середині березні 2012 року ОСОБА_4 не відмовився від свого наміру на одержання хабара, він відмовився від пачки паперу, яку натомість запропонував ОСОБА_13 , але ОСОБА_7 наполягав на отриманні 2500 гр. хабара; доповнив, що до цього часу з листопада 2011 року перевірок не було на виконання їх домовленості, суму показав на пальцях, вимовив пошепки, прийняв частину суми 16 березня 2012 в розмірі 1000 гр. , розумів незаконність своих дій, тому не повідомив про гроші начальнику ОСОБА_6 , не звернув гроші на розвиток установи, не передав в бухгалтерію, не переказав на рахунки установи «Держтехногенбезпеки» Харківської області, не став відмовлятися від другої частини хабара у розмірі 1500 гр . , чітко пояснив ОСОБА_13 - що тільки в його - ОСОБА_7 - повноваження входить призначити і проводити планової або позапланової перевірки пожежної безпеки. Переконливо гарантував ОСОБА_13 результат своїй злочинної діяльності та умислу - що більше ніяких інспекторів для будь-яких перевірок до Журавського не прийде до кінця 2012 року, тому що він - старший інспектор - і саме він відповідає за призначення та проведення перевірок щодо дотримання пожежної безпеки, тобто він до кінця контролює ситуацію по непризначенню та не проведенню подальших перевірок , що виключає адміністративну відповідальність , саме за це бере хабар, таким чином гарантуючи злочинний результат .

Все ці обставини підтверджуються протоколами проведення оперативно-розшукової діяльності з використанням технічних засобів від 16.03.12 року, 26.03.12 року, показаннями ОСОБА_5 , інших свідків у справі.Потерпілий ОСОБА_13 діяв за власною ініціативою в період з 24.10.11 року по 15.03.12 року. Він повідомив владу про підбурювання його з боку ОСОБА_4 до дачі хабара 16.03.12 року, офіційно звернувшись до правоохоронних органів. Вина ОСОБА_5 відсутня в тому, що правоохоронні орагани зареєстрували його заяву лише 21.03.12 року для перевірки і подальшого порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України.Важливим є та обставина, що влада, підозрюючи ОСОБА_4 у порушенні закону, мала дозвіл на застосування спецзасобів в межах відкритого провадження по ОРД з липня 2011 року, яке і використовували працівники міліції 16.03.12 року і 26.03.12 року з моменту звернення ОСОБА_13 в правоохоронні органи для документування хабара.

Органи влади не несуть відповідальність і за скоєння злочину у вигляді прийняття хабара з боку ОСОБА_7 , а також дії ОСОБА_13 до отримання санкції, таким чином - свавілля і поліцейського підбурювання ОСОБА_7 до вчинення злочину не було, ОСОБА_13 - реальний потерпілий у справі, тому що передавав в якості хабара належні йому гроші за дії ОСОБА_7 в рамках саме його службових повноважень згідно Інструкції від 30.12.11 року ….

Моделювання злочинної ситуації та дозволу на таке у даному разі не було до тих. пір, поки не поскаржився ОСОБА_13 на конкретні незаконні дії ОСОБА_7 , хоча ОРД було відкрито по судовій санкції задовго до ситуації моделювання,влада могла підозрювати ОСОБА_7 у скоєнні злочинів уже з жовтня 2011 року, коли послідній фактично став вимагати хабар з Журавського та сторони домовилися на предмет давання хабара Кузьменкові до 1 квітня 2012 року, коли витікав строк відстрочки виконання приписів протипожежної безпеки від 27.11.11 року

За дії ОСОБА_13 до моделювання влада не несе відповідальності, тому що він діяв в особистій якості, відмовлявся, відтягував і перешкоджав сплаті хабара - намагаючись впливати на ОСОБА_7 тим, що пояснював про свою фінансову неспроможність та відсутність грошей . ОСОБА_7 погодився за хабар у подальшому дати відстрочку у зв`язку з виконанням перевірки приписів до квітня 2012 року. ОСОБА_13 звернувся до органів міліції тільки в той момент, коли зрозумів - ОСОБА_7 не відмовиться від своїх намірів, в лютому 2012 року ОСОБА_7 при зустрічі нагадав ОСОБА_13 про хабар, що він - ОСОБА_7 - до теперішнього часу, фактично контролював і відтягував ситуацію з проведення планових та позапланових перевірок вже складених у жовтні 2011 року приписів. Тільки тоді ОСОБА_13 зрозумів, що сам не впорається з правовою ситуацією і звернувся прямо в органи міліції, тому що вважав начальника ОСОБА_7 зацікавленою особою у справі. А також вважав, що може заявити про свою незгоду з двома пунктами приписів щодо сигналізації та дверних проходів у момент позапланової перевірки , якщо така настане .

Журавський правомірно звільнений від кримінальної відповідальності за дачу хабара за ч. 2 ст .. 369 КК України за постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.11.13 року , тому що отримав дозвіл влади та правоохоронних органів на передачу хабара у момент вимагання такого з боку ОСОБА_4 . У законному порядку гроші для фіксації та документування епізоду хабара, які належали ОСОБА_13 , були помічені спеціальною хімічною речовиною.

Так, ОСОБА_13 не оскаржував дій і розпоряджень ОСОБА_7 у вищі інстанції і начальнику ОСОБА_28 , тому що частково їх виконав, а розширення дверних прорізів і підключення до сигналізації не вважав законними вимогами, вирішив їх ігнорувати, вважав начальника ОСОБА_7 зацікавленою особою у справі. , вже й сам хотів - щоб була позапланова перевірка пожежної безпеки - щоб заявити про незаконність приписів від 27.10.11 року щодо сигналізації та розширення дверей до 1,2 м. Тому звернувся до органів міліції, законним діям яких довіряв.

ОСОБА_13 не підштовхував ОСОБА_7 до злочинної діяльності, тому що ОСОБА_7 першим її спровокував, поставив ОСОБА_13 в залежне від нього становище , його службові дії загрожували закриттю бізнеса ОСОБА_13 , ОСОБА_7 самостійно на свій страх і ризик без попередньої передачі хабара, чекаючи передачу хабара - став виконувати домовленість сторін до квітня 2012 року про відстрочку виконання приписів від 27.10 .11 року.

І хоча зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 відбувалися з ініціативи останнього, суд вважає, що ОСОБА_7 не піддавався тиску з боку потерпілого ОСОБА_13 , а напроти - бажав підтримувати зв`язок з потерпілим, тому сам неодноразово і навмисне провокував ОСОБА_13 на такі дії, чекаючи передачі грошей, бажаючи цього, не відмовляючись від цього, роблячи дії на виконання спільної домовленісті сторін ще з моменту жовтня 2011 року.

Ці міркуванні є достатніми для суду, щоб прийти до висновку про те, що дії окремих приватних осіб у даній справі - зокрема ОСОБА_13 - не є підбурюванням, є вимушеними діями по захисту своїх прав та інтересів, знаходяться в рамках правомірного і законного викриття ОСОБА_7 у вчиненні злочинної діяльності з отримання хабара Правоохоронні органи діяли, приєдналися до моделювання злочинної ситуації, яку створив сам ОСОБА_7 , органи міліції не виходили за рамки пасивного розслідування існуючої злочинної діяльності, тому фактично допомогли задокументувати злочинну поведінку ОСОБА_7 , що вже склалася .

Суд вважає, що органи міліції та прокуратури не підбурювали ОСОБА_7 до скоєння злочину і не перевищили повноваження, визначені для моделювання злочинної поведінки в рамках оперативно-розшукового провадження.

Причинами проведення операції стали законні скарги ОСОБА_13 , який і брав участь у моделюванні злочинної поведінки ОСОБА_7 як приватна особа, передаючи ОСОБА_7 свої особисті кошти, будучи змушений на такі дії з боку ОСОБА_7 провокаційними заявами і діями останнього, який в іншому випадку погрожував частими перевірками пожежної безпеки в магазині ОСОБА_13 - з досить спірним встановленням порушень, які неможливо було усунути по суті, та за встановлені термінами, що загрожувало б закриттям будівлі магазину, як пожежонебезпечного, знищенням бізнесу потерпілого. ( ст..28 ЗУ «Про архітектурну діяльність» , ДБН-360 -92 .»Містобудування.Планування і будова міських і сільських поселень» . Розділ 111 , з яких документів видно , що для перебудови двірного отвору будови магазину та розширення дверей з 0,9 м. до 1,2 м. необхідно було провести технічну експертизу, де з*ясувати чи можливий самий факт розширення дверного отвору технічно , чи дозволяє цю реконструкцію наддвірна поперечна залізна чи бетонна планка , загальний стан конструкції будівлі , стан несучої стіни , де буде проводитися перебудова ) .

Тому немає підстав для твердження про порушення права ОСОБА_7 на справедливий суд і виключення доказів у справі, як незаконних, вони підтверджують провину ОСОБА_7 в отриманні хабара. Злочин з боку ОСОБА_7 було скоєно реально і закінчено в виконанні всіх необходіимх дій, правоохоронні органи тільки констатували і документували його, фактично пасивно споглядаючи його вчинення, що підтвердили в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 і свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , які давали аналогічні свідчення в період проведення всього слідства у справі, записи бесід потерпілого і ОСОБА_7 , аудіо - , відео-матеріали по справі, слідчі дії правоохоронних органів за участю ОСОБА_7 та його адвоката,які попередньо не оспорювали факту прийняття хабара /л.д. л.д. 89 т. 1, л.д.73-74 т.2/

Тому слід відмовити у визнанні недопустимими доказами таких документів по справі, як акти помітки грошових коштів від 16.03.12 року та 26.03.12 року, протоколи за № 696,729 про результати проведення оперативно-технічних заходів від 16.03.12 року і 26.03.12 року, протокол огляду флеш карти від 14.05.12 року, відеозаписи на флеш карті за № 826,827 від 26.03.12 року та № 784,785 від 16.03.12 року , протоколи відтворення обставин події від 28.03.12 року, заяву ОСОБА_5 від 16.03.12 року, протоколи допитів та показання ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , повідомлення про злочин від 16.03.12 року, протокол проведення огляду місця події від 26.03.12 року , 1500 помічених гривень - прилучені до справи в якості речових доказів як предмета хабара, ватні тампони із змивами хімічних барвників з рук ОСОБА_4 , висновків судово-хімічної експертизи за № 88 від 11.04.12 року ,послідуючу зміну обвинувачення у суді , яку прокурор та суд зважали доведеною за вказаними доказами

Тим більше , що ОСОБА_7 на досудовому слідстві визнавав провину і за ч.3 ст. 368 КК України у присутності свого адвоката / л.д.89 т. 1 /, Потім - визнаючи провину частково - просив перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 368 КК України / _л.д . 67 ,73-74 т. 2 / , в суді не скаржився на провокацію хабара з боку ОСОБА_5 . В матеріалах справи немає жодних доказів, що вільна воля ОСОБА_7 була обмежена таким чином, що він не міг уникнути скоєння незаконних дій. ОСОБА_13 не наказував ОСОБА_7 , не пропонував хабар, не погрожував йому, ОСОБА_13 був змушений з боку ОСОБА_7 передавати хабар. Крім того, потерпілий ОСОБА_13 не був співробітником міліції, був приватною особою .Він не підбурював і не провокував дачу хабара ОСОБА_7 , послідній сам нагадував ОСОБА_13 про їх же домовленість в жовтні 2011 року

Санкція на імітацію злочинного діяння в межах оперативно-розшукової провадження дійсно не може бути дана за відсутності даннях про підготовку або скоєння злочину, але в даній ситуації такі дані були, зазначені обставини склалися з 24-27 жовтня 2011 року, тому що з моменту проведення перевірки пожежної безпеки ОСОБА_7 та моменту, коли ОСОБА_13 зрозумів, що вимоги пожежного іінспектора являються спірними по суті у частині встановленні сигналізації та перебудови входного головного двірного отвору і нездійсненними в зазначені ним терміни, які неминуче під. прикриттям надуманих посилань на законність ведуть його бізнес до закриття . В даному випадку приєднання органів міліції до злочину і його документування в період відкритого оперативно-розшукового провадження було санкціоновано і здійснювалося в умовах планування з боку ОСОБА_4 вчинення злочину, його тривалої підготовкі з жовтня 2011 року по квітень 2012 року .

Європейський суд з прав людини вважає, що провокація до вчинення злочину аналогічна, але не еквівалентна підбурюванню ... Провокація являє собою форму підбурювання, що складається в стимулюванні особи до вчинення злочину ..., що тягне кримінальну відповідальність так, що він може піддатися судовому переслідуванню з цього приводу.

У даній справі місцевий суд не вважає, що матеріали справи містять суперечливі показання стосовно поведінки ОСОБА_13 до отримання санкції на проведення оперативно-розшукових дій із застосуванням спеціальних технічних засобів стосовно злочинної поведінки ОСОБА_4 .. Слід встановити і підкреслити , що підбурювачем до дачі й отримання хабара, а також виконавцем отримання хабара був ОСОБА_7 , тому саме він встановив свідомо для потерпілого нездійсненні умови припису від 24.10.11 року як по суті і за змістом, так і за термінами виконання, фактично свідомо поставивши потерпілого в помилкове і залежне становище, коли останній визнає і зрозуміє безглуздість заперечування дій інспектора - хоча й спірного; що тільки за допомогою службових повноважень старшого інспектора пожежної охорони ОСОБА_4 , який проводить у нього перевірку пожежної безпеки, можливо виправити становище, що склалося - і бізнес потерпілого буде врятовано .

Тому у задоволенні даної заяви-клопотання слід відмовити .

Крім того , вказані обставини, на які посилається ОСОБА_4 , як нововиявлені, не являються такими в розумінні вимог ст.. 459 КПК країни . Суд вважає, що це аналіз доказів, які були предметом дослідження при розгляді кримінальної справи в Зачепилівському районному суді Харківської області і в Харківському апеляційному суді.
Порушення норм матеріального та процесуального права і інших Законів, на які вказує в своїй заяві ОСОБА_4 , які були допущені на досудовому слідстві і в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи, суд вважає не нововиявленими обставинами справи, які не були відомі суду та заявнику під час судового розгляду при ухваленні судового рішення і не можуть бути підставами для скасування вироку.
Крім того, згідно Ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2013 року, якою вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року залишено без змін, дана належна оцінка доказам, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи, свідченням свідків, потерпілого і оперативно технічним заходам.
Згідно вказаної Ухвали Апеляційного суду Харківської області…. досудове слідство проведено з достатньою повнотою, всесторонністю і об`єктивністю…Суттєвих підстав порушення кримінально процесуального Закону, які є обов`язковими підставами для скасування вироку судом не встановлено.

А також суд розглядав заяву та клопотання ОСОБА_4 про визнання незаконним огляду службового приміщення,у якому працював ОСОБА_7 на момент затримання
Поряд з цим, ОСОБА_4 вважає, що протокол огляду місця події від 26.03.2012 року являється недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні.
При проведенні огляду його службового кабінету 26.03.2012 року, слідчий прокуратури Красноградського району Харківської області ОСОБА_9 не пред`явив та не надав йому копії дозволу суду на проведення відповідної слідчої дії. В матеріалах кримінальної справи теж відсутній дозвіл суду на проведення огляду його службового кабінету, який розташований на другому поверсі будівлі Красноградського РВ ГУ МНС України в Харківській області. В протоколі огляду місця події від 26.03.2012 року, не зазначено причини, що обумовили проведення огляду без постанови судді.
Враховуючи ці обставини, ОСОБА_4 вважає, що протокол огляду місця події від 26.03.2012 року являється недопустимим доказом в даному кримінальному провадженні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

Згідно ст..97 ч.1 КПК України в редакції 1960 року прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов`язані приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню.

По заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов`язані 1) порушити кримінальну справу;2) відмовити в порушенні кримінальної справи;3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Згідно ст..97 ч 3,.4 КПК України в редакції 1960 року коли необхідно перевірити заяву або повідомлення про злочин до порушення справи, така перевірка здійснюється прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребування необхідних документів

Заява або повідомлення про злочини до порушення кримінальної справи можуть бути перевірені шляхом проведення оперативно-розшукової діяльності. Проведення визначених у законодавчих актах України окремих оперативно-розшукових заходів проводиться з дозволу суду за погодженим з прокурором поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника. Постанова судді про надання такого дозволу виноситься і на неї може бути принесена апеляція з додержанням порядку і у випадках, передбачених статтями 177, 178 і 190 цього Кодексу.

Ця норма передбачає збір додаткових матеріалів шляхом відбирання пояснення від окремих громадян, посадових осіб, витребування необхідних документів. Як виняток закон дозволяє до порушення кримінальної справи робити огляд місця події ( ч.2 ст.190 КПК України в редакції 1960 року).

Згідно ст..190 ч.1,2,3,4 КПК України в редакції 1960 року

з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів.

Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. В цих випадках, при наявності для того підстав, кримінальна справа порушується негайно після огляду місця події.

Про результати огляду слідчий складає протокол.

Огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді.

Але в даному разі приміщення службового кабінету старшого інспектора Красноградського ГУ Держтехногенбезпеки в Харківській області ОСОБА_4 -суд не вважає «іншим володінням особи», бо спірне приміщення не належало підозрюваному на праві власності, а являється громадським, публічним місцем , вказане приміщення не було його особистим володінням, тобто ніякого дозволу судді навіть для невідкладного та термінового огляду цього приміщення не було потрібно.

Тому огляд місця події згідно протоколу від 26.03.2012 року (л.д.12-18 т.1) згідно вимог ст..190-191 КПК України в редакції 1960 року суд вважає належним доказом по справі.

По суті вимог ст.. 459 КПК України дані обставини не є нововиявленими .

Суд також розглядав також заяву та клопотання ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_6 - лжесвідком ,який повинен бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.. 384,385 КК України ,а саме :
ОСОБА_6 під час судового розгляду справи, надав завідомо неправдиві показання по суті даного кримінального провадження. Так, свідок ОСОБА_6 повідомив суд про те, чому не була проведена позапланова перевірка виконання припису державного пожежного нагляду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27.10.2011 року, він повідомити не може, так як ініціація та контроль за виконанням припису покладається на інспектора, який складає графіки та подає їх йому на затвердження. Проте такі свідчення повністю не відповідають дійсності.
Вирішення питання про проведення позапланової перевірки виконання припису державного пожежного нагляду на усунення порушень вимог пожежної безпеки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27 жовтня 2011 року входило виключно до компетенції начальника Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області ОСОБА_6 , який видавав, підписував та завіряв печаткою накази та посвідчення на проведення позапланових заходів (ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V, п. 3.3.9, п. 3.3.13 «Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду», затвердженої наказом МНС України №59 від 06.02.2006 року, лист з Головного управління Держтехногенбезпеки у Харківській області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року).
Показання свідка ОСОБА_6 є неправдивими, оскільки полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для даного кримінального провадження.
Враховуючи вимоги п.п. 3.3.9, 3.3.10, 3.3.13 «Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду», затвердженої наказом МНС України № 59 від 06.02.2006 року, треба цілковито стверджувати, що для проведення позапланової перевірки виконання припису державного пожежного нагляду магазину «Мир кофе та чая» від 27.10.2011 року, не потрібно було складати графік перевірки та подавати його на затвердження керівнику держпожнагляду, тобто ОСОБА_6 .. Для проведення відповідної перевірки, начальник Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області (керівник місцевого органу держпожнагляду), на посаді якого перебував свідок ОСОБА_6 , повинен був лише видати наказ та посвідчення на проведення відповідного заходу. Проте цього зроблено не було.
Таким чином, показання, надані свідком ОСОБА_6 , під час судового розгляду справи в Зачепилівському районному суді, являються недопустимими доказами. ,свідка ОСОБА_6 необхідно визнати лжесвідком .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

адмінправопорушення, передбачене ст. 175 КУпАП. V приписі був встановлений місячний термін виконання цього заходу. Проте, позапланова перевірка виконання припису через місяць не проводилася, вона була запланована на перший квартат 2012 року. Ніяких вказівок на отримання матеріальної допомоги на користь ь Красноградського РВ свідок не давав та ніяких грошей від ОСОБА_4 на розвиток служби не отримував. Чому своєчасно не була проведена позапланова перевірка свідок пояснити не міг, так як контроль за виконанням приписів та ініціювання проведення позапланової перевірки лежить на інспекторі, який складає графіки та дає їх на затвердження.

В своїх свідченнях ОСОБА_4 вказує, що під час дачі саме цих свідчень в суді свідком ОСОБА_6 ним були вказані завідомо неправдиві свідчення, так як позапланові перевірки об`єктів, які проводяться з метою контролю за виконанням приписів, здійснюються за рішенням керівника відповідного органу держпожнагляду. Крім того, як стверджує ОСОБА_4 , для здійснення планової (позапланової) перевірки керівник відповідного органу держпожнагляду видає наказ, який має місті:ги найменування суб`єкта господарювання, що має перевірятися та предмет перевірки. На підставі цього наказу оформляється посвідчення на проведення планової чи позапланової перевірки, яке підписується керівником або заступником керівника відповідного органу держпожнагляду, засвідчується печаткою та реєструється у спеціальному журналі реєстрації посвідчень даного органу. Таким чином, ОСОБА_4 , стверджуючи, що в даному випадку ОСОБА_6 , як керівник органу держпожнагляду, повинен був для здійснення позапланової перевірки виконання припису видати наказ та посвідчення на проведення цього заходу, що не було зроблено в даному випадку, рахує, що в діях ОСОБА_6 є ознаки злочину, передбаченого ст.384 КК України.

В ході досудового розслідування, додатково допитаний свідок

ОСОБА_6 вказав, що 17.10.2011 року його було призначено на посаду начальника Красноградського РВ Г`У Держтехногенбезпеки у Харківській області. До цього

з 2004 року обіймав посад) начальника сектора з питань наглядово- профілактичної діяльності Нововодолазького РВ ГУ МНС України в Харківській області. Прибувши до Красноградського РВ було з`ясовано, що в його підпорядкуванні знаходиться одна особа з трьох необхідних по штату. Цією особою був ОСОБА_4 . Відповідними наказами та розпорядженнями керівництва Держтехногенбезпеки У країни було встановлено що під час реорганізації юридичної особи Держтехногенбезпеки, вона являлась правонаступником управління наглядово-профілактичної діяльності Головного управління МНС України в Харківській області. Таким чином всі накази, розпорядчі документи, інструкції з організації роботи підрозділів Держтехногенбезпеки залишились незмінними.

Як вказано у згаданому вироку, під час допиту в якості свідка ОСОБА_6 показав, що з 07.10.11. він був призначений на посаду начальника Красноградського РВ ГУ Держтенногенбезпеки в Харківській області. В період 24-27 жовтня 2011 року старшим інспектором ОСОБА_4 була проведена перевірка дотримання правил пожежної безпеки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належав ПП ОСОБА_5 . Посвідчення на проведення даної перевірки та повідомлення про. перевірку було написано попереднім начальником Красноградського РВ ОСОБА_30 . За результатами перевірки був складений акт, внесено припис та складено протокол про порушення правил пожежної безпеки .

Ознайомившись з планом роботи на 4 квартал 2011 року старшого лейтенанта ОСОБА_4 та наказом по підрозділу на проведення ним перевірок об`єктів, який був виданий 12 вересня 2011 року за № 11 та підписаний попереднім начальником ОСОБА_31 ,свідок дав йому розпорядження продовжувати перевірки за існуючим наказом.

Щодо перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ,» ФОП ОСОБА_5 вказує, що повідомлення та посвідчення .на проведення перевірки було підписано попереднім начальником ОСОБА_32 що підтверджується вище зазначеними документами. Перевірку магазину' здійснював ОСОБА_4 особисто, по результатам якої особисто складав акт перевірки та припис на усунення виявлених порушень за своїм особистим підписом. Терміни на усунення виявлених порушень ОСОБА_4 не погоджував ні з керівництвом магазину, не з керівником установи «Держтехногенбезпеки «, та встановив їх в приписі самостійно. Складений припис старший лейтенант ОСОБА_4 вручив ФОП ОСОБА_5 особисто.

Згідно п.2.3.3. наказу «Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» № 59 від 06.02.2006 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2006 року за N 480/12354 «Про затвердження Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду';, посадові особи органів держпожнагляду мають право надавати (надсилати; керівникам центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними особам, а також громадянам обов`язкові для виконання приписи, постанови, розпорядження, експертні висновки (з питань проведення експертизи проектної документації) про усунення порушень і недоліків у роботі, пов`язаній із забезпеченням пожежної безпеки та проведенням заходів щодо запобігання пожежам, здійснювати контроль за їх виконанням.

Так як на той час інспектор ОСОБА_4 являвся посадовою особою органу держпожнагляду Красноградського району, проведення перевірок об`єктів, складання приписів на усунення виявлених порушень та встановлення контролю за їх виконанням, являлось його прямим обов`язком згідно п.2.3.3. наказу «Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» №59 від 06.02.2006 та Посадової інструкції згідно розподілу функціональних обов`язків серед інспекторською складу Красноградського РВ.

Графік планових перевірок в підрозділі складався на попередній рік в останній місяць року. Перевірки складаються виходячи з аналізу об`єктів та в залежності від ступеня ризику перевіряємого об*єкту (п.2, ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Планові перевірки суб`єктів господарювання з високим ступенем прийнятного ризику проводяться щороку , з середнім ступенем прийнятного ризику проводяться один раз на три роки , суб`єктів господарювання з незначним ступенем прийнятного ризику проводяться один раз на п`ять років (п. 3.3.5. «Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду»). Позапланові перевірки проводяться з метою перевірки виконання припису,постанов та розпоряджень органів держпожнагляду
Красноградський район територіально розподілений ... на адміністративні дільниці , за якими закріплені відповідні інспектори Красноградського РВ. В журналі «обліку об`єктів Красноградського району « об*єекти розподілені по дільницям та по ступеням прийнятого ризику . За кожним інспектором закріплена відповідна дільниця району та розташовані на ній об`єкти. Кожен інспектор проводить аналіз на закріпленій за ним дільниці щодо ступеню протипожежної небезпеки, протипожежного стану розташованих на ній об`єктів та робить відповідні позначки дати проведення планових і необхідної дати проведення позапланових заходів. Обов`язком кожного інспектора є зазначення у журналі обліку об`єктів дати проведення планової перевірки об`єкта з урахуванням ступеню ризику до якого він відноситься та визначення дати необхідності проведення позапланової перевірки зі урахуванням складеного за результатом планової перевірки припису, та вказаного в.ньому терміну, визначеного інспектором на його виконання .

В наказі на проведення перевірок об`єктів Красноградського району на 4 квартал 2011 року за № 11 від 12 вересня 2011 року магазин «МИР ЧАЯ и КОФЕ» в позапланових перевірках зазначений не був. Рапорт на ім`я ОСОБА_6 про необхідність видання наказу на проведення позапланової перевірки магазину в 4 кварталі 2011 року інспектор ОСОБА_4 не надавав. Під час складання наказу проведення перевірок на 1 кварталі 2012 року інспектор ОСОБА_4 в рапорті відповідний магазин не зазначив, в журналі обліку об`єктів дати проведення позапланової перевірки не вказав.

До обов`язків ОСОБА_6 , як керівника районного відділу входила організація роботи районного відділу в цілому згідно чинних на той час нормативно -правових документів, контроль за повнотою виконання плану графіку як перевірок об`єктів так і роботи підрозділу в цілому, переоформлення всієї документальної бази відділу в зв`язку з реорганізацією підрозділу, складання відповідних матеріалів за результатами перевірки інспекторським складом та прийняття заходів впливу до грубих порушників вимог пожежної безпеки. В функціональні обов`язки начальника Красноградського РВ не входив контроль за виконанням приписів складених інспекторським складом особисто на об`єкти , де вони здійснювали перевірки.

Здійснювати контроль за термінами усунення порушень , вказаних в приписах на 822 об`єктах району одній особі фізично неможливо, в зв`язку з чим контроль за виконанням приписів було покладено на інспекторський склад по їх функціональним обов`язкам відповідно до закріплених дільницях. В зв`язку з відсутністю штатної одиниці в підрозділі діловода, наказ на проведення перевірок готувавсь за вказівкою свідка інспектором ОСОБА_4 та підписувався ним особисто , як керівником підрозділу. Підготувавши особисто та надрукувавши наказ на перевірку об*єктів на 1 квартал 2012 року, ОСОБА_4 надав його на підпис, ОСОБА_6 , перевіривши його на відповідність чинним нормативним документам підписував його та здійснив реєстрацію у відповідному журналі. В наказі на проведення перевірок на 4 квартал 2011 року № 11на останній сторінці в розділі інформування вказано - хто готував наказ та займався його друкуванням - готував наказ ОСОБА_4 та він його і друкував, про що свідчить поставлений власноруч підпис.
Постановою прокуратури Красноградського району Харківської області від 11.10.13 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за ст. 384 ч.1 КК України - відмовлено за відсутністю у діянні складу злочину

Вислухавши пояснення свідка у судовому засіданні, аналізуючи постанову про відмову у порушенні проти ОСОБА_6 кримінальної справи , ОСОБА_7 знову заявив клопотання про притягнення свідка до кримінальної відповідальності за ст.. ст.. 384 КК України по тим підставам , що він бреше,в показаннях свідка є суттєві протиріччя,а саме

- ОСОБА_33 ніби-то не розглядав адмінсправу відносно ОСОБА_5 за ст.. 188-8 КУпАП , т.я. ОСОБА_4 не підготував рапорт про невиконання припису від 27.10.11 року з боку Журавського, не провів позапланову перевірку, не склав протокол про адміністративне правопорушення ,

ніби-то ОСОБА_4 сам розробляв свою службову інструкцію ,

ніби-то ОСОБА_6 сам не міг ,як начальник відділку , провести перевірку позапланову магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

- ніби-то позапланова перевірка по магазинову Журвського не проводилася своєчасно , тому що ОСОБА_7 не надав рапорт начальникову ОСОБА_6 , не підготував приказ про проведення позапланової перевірки , та посвідчення на її проведення ,

- ніби-то ОСОБА_4 сам складав рапорти , накази про планові та позапланові перевірки , виписував посвідчення , протоколи про адмінправопорушення ,

- ніби-то позапланові перевірки також планувались,а ОСОБА_4 по справі ФОП ОСОБА_5 їх не запланував ,

- ніби-то ОСОБА_4 міг сам надавати запобіжні заходи згідно службової інструкції , у тому числі і відносно ФОП ОСОБА_5 ,

- ніби-то відносно ОСОБА_6 не порушували інших кримінальних справ за скаргами ОСОБА_4 .

-- ніби-то після планової перевірки інспектор ОСОБА_4 повинен був записати це в спеціальний журнал , де вказати строки виконання припису та строки позапланової перевірки .

Але суд не вбачає у таких показаннях ОСОБА_6 підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності тому, що вказані обставини докладно з*ясовувались у впродовж всіх судових засідань, показання не протирічать усім зібраним по справі доказам, свідок докладно обізнаний у всіх тонкощах роботи та діловодства Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» Харківської області , тому суд довіряє вказаним показанняим . У частині порушення кримінальних справ у відношенні свідка - послідній говорив правду - в порушенні кримінальних справ було відмовлено .

-Тому Дергачівський райсуд Харківської області відмовляє ОСОБА_4 клопотати перед прокурором Дергачівського району Харківської області і Красноградського району Харківської області у внесенні даних до ЄРДР про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальности за ст.. 384 КК України .

-

Суд також розглядав заяву та клопотання ОСОБА_4 щодо визнання незаконним відсторонення ОСОБА_4 від посади ,а саме : 27 квітня 2012 року слідчий прокуратури ОСОБА_9 виніс постанову про відсторонення ОСОБА_4 з посади старшого інспектора Красноградського райвідділу Головного Управління Держтехногенбезпеки у Харківській області .Однак, такі дії слідчого слід визнати незаконними , недопустимими, тому що порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 відбулося 26.03.12 року з порушенням вимог ст.. 95 КПК України у редакції 1960 року, заява потерпілого ОСОБА_5 від 16.03.12 року відсутня у Журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються Красноградського РВ Харківської області . Тому у слідчого ОСОБА_9 не було законних і обґрунтованих підстав для відсторонення ОСОБА_4 з посади , що порушило право ОСОБА_4 вважатися невинуватим у вчиненні злочину доки його провину не буде доведено у законному порядку згідно ст.. 62 Конституції України

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

У разі притягнення посадової особи до кримінальної відповідальности за посадовий злочин - слідчий зобов*язаний відсторонити дану особу від посади .Відсторонення від посади відбувається з санкції прокурора .

У даному разі 29.03.12 року Кузьменкові були пред*явлені обвинувачення за ст.. 368 ч.3 КК України,тобто за вимагавство хабара на посаді старшого інспектора Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки, таким чином , ОСОБА_7 постановою слідчого по кримінальній справі від 27.04.12 року законно вісторонений з займаної посади за ст.. 147 КПК України , що і затверджено санкцією прокурора ./ Т. 1 л.д. 156 /

У розумнні вимог ст.. 459 КПК України дані обставини не є нововиявленими .

Суд розглядав також клопотання ОСОБА_4 про визнання незаконним вилучення та накладення арешту на майно ОСОБА_4 - гроші і телефон « Нокія-6233» . Заявник пояснив , що 26.03.12 року слідчий ОСОБА_9 під час проведення огляду службового кабінету ОСОБА_4 вилучив у нього належний йому на праві власності особистий телефон «Нокіа-6233» та гроші у сумі 632 гр., та наклав арешт на вказане майно 26 березня 2012 року, яке ОСОБА_4 зміг одержати тільки після набрання законної сили вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року. А до цього часу ОСОБА_4 був позбавлений можливості вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном . Вироком Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст. 368 КК України, санкція якої не передбачає конфіскацію майна, тому арешт майна обвинуваченого по кримінальній справі є необґрунтованим та незаконним

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

З матеріалів справи встановлено , що згідно з протоколом огляду місця події від 26.03.12 року /т.1 л.д.12-18 / слідчий ОСОБА_9 у присутності понятих під час проведення огляду службового кабінету ОСОБА_4 у Красноградському РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» МНС України у Харківській області - вилучив у нього належний йому на праві особистої власності телефон «Нокіа-6233» та 632 гр.,які оглянуті у процесі даної слідчої дії .Суд вважає дані дії законними , вони відповідають вимогам ст.. 190,191 КПК України в редакції 1960 року .

Суд вважає , що огляд предметів та документів , грошових коштів, вилучених під час огляду, може бути складовою частиною огляду місця події , що зафіксовано у загальному протколі, вони були ретельно упаковані, опечатані, на ярликах підписані слідчим та понятими, про що зроблений відповідний запис у протоколі . Гроші у розмірі 632 гр. підозрюваний ОСОБА_4 передав добровільно . Заяв ОСОБА_4 про неправомірність дій слідчого в момент огляду місця події у справі нема .

Згідно постанови про накладення арешту від 17.05.12 року слідчий ОСОБА_9 наклав арешт на вказане майно / т.2 л.д. 68 / законно на підставі ст.. 125,126,130 КПК України у редакції 1960 року , мотивуючи свої дії тим,що ОСОБА_4 звинувачувався органами слідства за ч.3 ст. 368 КПК України, за санкцією якої покарання могло бути призначено з конфіскацією майна .

- У розумнні вимог ст.. 459 КПК України дані обставини не є нововиявленими .

Суд також розглядав заяву та клопотання ОСОБА_4 про визнання незаконним притягнення його у якості обвинуваченого 29.03.12 року за ч.3 ст.. 368 КК України ,неконкретного обвинувачення , приховування інформації ,а також
встановлення факту невиконання припису страшого інспектора Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» від 27.10.11 року - абсурдним припущенням із виключенням з доказів ,а
вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення;
Таким чином, Зачепілівський райсуд Харківської області у вироку від 22.11.12 року відносно ОСОБА_4 вийшов за межи допустимих повноважень по оцінці доказів та порушив право заявника вважатися невинуватим доки буде доведена його винуватість у законному порядку ;
Заявник ОСОБА_4 також прохав визнати порушення ст.. 6,7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по тим підставам , що вирок Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року був помиковим ,який зобов*язує обвинуваченого діяти всупереч службовим обов*язкам .
З обґрунтування вказаних вимог ОСОБА_4 видно , що 16.03.12 року заява ОСОБА_5 до органів міліції не зареєстрована , напроти - зареєстровано анонімне повідомлення про злочин і лише 21.03.12 року , кримінальна справа порушена без достатніх підстав , ОСОБА_13 не притягнений до кримінальної відповідальності за провокацію хабара

Оскільки хабар давався ОСОБА_5 на задоволення його протиправних інтересів, які полягали в уникненні від передбаченої адміністративної відповідальності та не проведенні перевірок його магазину, то вже тільки на підставі цих даних треба стверджувати що вимагання хабара по відношенню до ОСОБА_5 - не було .

Протиправні інтереси хабародавця ОСОБА_5 ,які хотів реалізувати останній , не входили до кола службових обов*язків ОСОБА_4 , що виключає відповідальність за ст.. 368 КК України ( ст.. 7 ЗУ « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності « від 05 квітня 2007 року за № 877 У, п. п. 3.3.9 ,3.3.10,3.3.13 «Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду «, затвердженої наказом МНС України за № 59 від 06.02.2006 року , документ з Головного Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області за № 030-1936/940 від 25.04.13 року , документ з Головного Управління Держтехногенбезпеки у Харківській області за № 23 /034/961 від 29.03.13 року

Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 22.11.2012 року встановлено, що в лютому 2012 року, у зв`язку з невиконанням припису про усунення порушень вимог пожежної безпеки, винесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року та за не проведення в подальшому перевірок магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ОСОБА_5 , між ним та останнім була досягнута домовленість про передачу йому коштів ОСОБА_5 у сумі 2500 гривень.
Проте таке твердження суду являється цілковитим припущенням, яке не тільки не підтверджується матеріалами справи, але йде всупереч законодавству України.
Згідно інформації, що міститься в листі ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області за №23/034/961 від 29.03.2013 року очевидним стає той факт, що стверджувати стосовно того, що припис державного пожежного нагляду являється виконаним чи невиконаним, можливо тільки після проведення відповідної позапланової перевірки виконання припису.
В період з 27 жовтня 2011 року (дата закінчення планової перевірки) по 26 березня 2012 року (дата його арешту і порушення кримінальної справи), позапланова перевірка припису державного пожежного нагляду на усунення порушень вимог пожежної безпеки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », винесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року не проводилася (лист з Головного управління Держтехногенбезпеки у Харківській області за №23/034/961 від 29.03.2013 року).
Таким чином, стверджувати, що зазначений припис державного пожежного нагляду не було виконано немає законних підстав (Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V, лист з Головного управління Держтехногенбезпеки у Харківській області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року).
Враховуючи ці обставини, стверджує, що зазначене у вироку твердження суду про невиконання припису державного пожежного нагляду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », винесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року, являється цілковитим припущенням.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Це положення також передбачено вимогами ст. 62 Конституції України та вимогами ст. 17 КПК України.
Слід відмітити, що притягнення, ОСОБА_5 так і решти громадян України, до адміністративної відповідальності за невиконання припису державного пожежного нагляду про усунення порушень вимог пожежної безпеки передбачено статтею 188-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення
А також враховуючи той факт, що у період з 27 жовтня 2011 року (дата закінчення планової перевірки) по 26 березня 2012 року (дата арешту і порушення кримінальної справи), позапланова перевірка припису державного пожежного нагляду на усунення порушень вимог пожежної безпеки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », винесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року не проводилася, то ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді старшого інспектора Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області не мав законного права притягнути громадянина ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 188-8 КУпАП, оскільки факту наявності ознак адміністративного правопорушення, передбаченого вищевказаною статтею, в діях ОСОБА_5 встановлено не було (ст. 188-8 КУпАП, ст. 6, ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V, лист із Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області за № 030-1936/940 від 25.04.2013).
Враховуючи ці обставини вказує, що зазначене у вироку твердження суду про досягнення домовленості між ним та ОСОБА_5 про не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за невиконання припису державного пожежного нагляду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », винесеного за результатами перевірки, проведеної з 24 по 27 жовтня 2011 року, являється цілковитим припущенням.
Вирішення питання про проведення позапланової перевірки виконання припису державного пожежного нагляду на усунення порушень вимог пожежної безпеки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27 жовтня 2011 року входило виключно до компетенції начальника Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області ОСОБА_6 , який видавав, підписував та завіряв печаткою накази та посвідчення на проведення позапланових заходів
Крім того, для здійснення планової перевірки протипожежного стану приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ОСОБА_5 , начальник Красноградського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області ОСОБА_6 , в жовтні місяці 2014 році мав би видати і підписати наказ та посвідчення на проведення цього заходу
ОСОБА_4 вказує, що він не вчиняв, не міг та не повинен був вчинити ніяких дій чи бездіяльності, пов`язаних з своїм службовим становищем, на користь ОСОБА_5 , він не міг усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер, передбачати наслідків цих дій чи бездіяльності, а відповідно і не міг бажати їх настання.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, вказує, що в нього не було прямого умислу на одержання хабара.
Таким чином, Зачепилівський районний суд Харківської області суттєво вийшов за межі допустимих йому повноважень по оцінці доказів, чим порушив його право вважатися невинуватим доти, доки його вина не буде доведена в законному порядку. Це право закріплене частиною 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

У задоволенні даної частини заяви та клопотання необхідно відмовити з таких підстав :

Дійсно , у відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво « визначено , що відповідальність за одержання хабара настає лише при умові , що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій ,які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядних ч и адміністративно - господарських обов*язків, або таких , які вона не уповноважена була вчиняти, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу .

Але у судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_4 , працюючи старшим інспектором Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» , міг та зобов*язаний був виконувати свої службові обов*язки на підставі його Посадової інструкції від 30.12.11 року, яку затверджено начальником відділку та заступником начальника ГУ «Держтехногенбезпеки» у Харківській області , а також на підставі п.2.3.3. наказу «Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи» № 59 від 06.02.2006 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2006 року за N 480/12354 «Про затвердження Інструкції з організації роботи органів державного пожежного нагляду';, , де вказано що

посадові особи органів держпожнагляду мають право надавати (надсилати; керівникам центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними особам, а також громадянам обов`язкові для виконання приписи, постанови, розпорядження, експертні висновки (з питань проведення експертизи проектної документації) про усунення порушень і недоліків у роботі, пов`язаній із забезпеченням пожежної безпеки та проведенням заходів щодо запобігання пожежам, здійснювати контроль за їх виконанням;

а також вказано,що старший інспектор Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» здійснює контроль за виконанням протипожежних вимог,передбачених стандартами, нормами та правилами, під час їх проектування, будівництва, реконструкції, розширення чи технічного переоснащення, капітального ремонта підприємств, будівель , споруд та об*єктів,

притягує до адміністративної відповідальності посадових осіб об*єктів та громадян згідно чинного законодавства;

застосовує запобіжні заходи до підприємств, установ, організацій та заходи адміністративного впливу до посадових осіб і громадян …

Із матеріалів кримінального провадження видно ,що службова інструкція підписана ОСОБА_4 /л.д. 57-61 т.2/ , хоча цю обставину він оспорював у судовому засіданні . Тоді суд оглянув посадову інструкцію ОСОБА_4 із його службового щоденника,а свідок ОСОБА_6 пояснив, що посадову інструкцію у цьому документі підписав сам обвинувачений, послідній цього факту не оспорював .

Знання ОСОБА_4 своїх службових обов*язків доводить і наказ про прийняття його на роботу з - з обов*язковою атестацією -, згідно якого ОСОБА_4 не могли допустити до виконання службових обов*язків за посадовою інструкцією,як би він їх не знав /л.д. 80 т.1/

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що Красноградський район територіально розподілений на адміністративні дільниці за якими закріплені відповідні інспектори Красноградського РВ В журналі «обліку об`єктів Красноградського району « об*єкти розподілені по дільницям та по ступеням прийнятого ризику , за кожним інспектором закріплена відповідна дільниця району та розташовані на ній об`єкти. Кожен інспектор проводить аналіз на закріпленій за ним дільниці щодо ступеню протипожежної небезпеки, протипожежного стану розташованих на ній об`єктів та робить відповідні позначки дати проведення планових і необхідної дати проведення позапланових заходів. Обов`язком кожного інспектора є зазначення у журналі обліку об`єктів дати проведення планової перевірки об`єкта з урахуванням ступеню ризику до якого він відноситься та визначення дати необхідності проведення позапланової перевірки з урахуванням складеного за результатом планової перевірки припису, та вказаного в.ньому терміну, визначеного інспектором на його виконання .

В наказі на проведення перевірок об`єктів Красноградського району на 4 квартал 2011 року за № 11 від 12 вересня 2011 року магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в позапланових перевірках зазначений не був .Рапорт на ім`я начальника підрозділу про необхідність видання наказу на проведення позапланової перевірки магазину в 4 кварталі 2011 року інспектор ОСОБА_34 , не надавав. Під час складання наказу проведення перевірок на 1 квартал 2012 року інспектор ОСОБА_4 в рапорті відповідний магазин не зазначив, В журналі обліку об`єктів дати проведення позапланової перевірки не вказав , / тобто не планував здійснювати контроль за термінами усунення порушень, вказаних у приписі від 27.10.11 року , за що саме і одежав хабар від ОСОБА_5 /

Таким чином , ОСОБА_4 не тільки міг , але і будучи єдиним інспектором Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» , використовуючи свої службові повноваження одержав хабар від Журавського за :

- не притягнення Журавського до адмінвідповідальності по ст.. 188-8 КУпАП , т.я.. саме інспектор підготовляв матеріал по невиконанню зробленого ним припису від 27.10.11 року шляхом проведення позапланової перевірки , але цього ОСОБА_4 зроблено не було ;

-за невиконання припису від 27.10.11 року , тому що саме ОСОБА_4 , як державний інспектор ГУ «Держтехногенбезпеки » який має організаційно-розпорядчі функції згідно службової інструкції , використовуючи свої службові повноваження в період з 27.11.11 року , тобто з моменту

коли необхідно було відносно ОСОБА_5 установити невиконання приписів від 27.10.11 року по пожежній безпеці шляхом проведення позапланової перевірки - не зробив цього, не склав матеріал посвідчення для проведення позапланової перевірки для підпису начальника ОСОБА_6

- не вписав своїх дій у графік позапланових перевірок за справою магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

- не вніс позапланову перевірку у свій щоденник обов`язкових до роботи дій ,

-відтягнув рішення з виконання припису від 27.10.11 року в частині установки сигналізації до 01.04.12 року, підтверджуючи своїми діями за хабар від 16.03.12 року й 26.03.12 року - дані ОСОБА_13 в лютому 2012 року обіцянки, що приписи у вказаній частині не буде виконано ,

- не підготував матеріал , подання ,рапорт і наказ начальникові відділу ОСОБА_6 про невиконання Журавським припису пожежного інспектора від 27.10.11 року ,

-виконав всі дії, які перешкоджали залученню ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за невиконання припису по пожежній безпеці по ст.. 188-8 КУпАП ,

-не планував інших перевірок для додаткового встановлення факту й строку виправлення недоліків пожежної безпеки магазина ОСОБА_5 , коли останній фактично не був згодний і заперечував необхідність установки в будівлі магазина пожежної сигналізації й розширення дверних проходів до 1,2 м.

При таких обставинах факт невиконання ОСОБА_5 приписів пожежного інспектора від 27.10.11 року через одержання хабара ОСОБА_7 є доведеною й незаперечною реальністю , а не абсурдным допущенням у справі, тому що доведено саме всіма журналами ГУ «Держтехногенбезпеки », на які посилається ОСОБА_4 .. А саме в журналах зафіксована повна відсутність посадових дій і службового реагування ОСОБА_35 на неналежну поведінку ОСОБА_5 , що фактично й донині не виконав приписів пожежної інспекції від 27.10.11 року / журнал № 103,43/42 фіксує відсутність реєстрації ОСОБА_7 посвідчення на позапланову перевірку спірного про*екту з 27.11.11 року ; у журналах № 43/32,102 відсутня реєстрація акту перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства пожежної безпеки ; у журналі 43/26 обліку постанов про міри застосування запорбіжних заходів - такі з боку ОСОБА_4 відсутні з 27.11.11 року, як й у журналах № 23/630/46, 23/630/45 / т.4 л.буд.88-147 // .

Таким чином, ОСОБА_4 після 27.11.11 року по строку виконання приписів від 27.10.11 року відносно магазина Журавського « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не склав реєстраційних посвідчень на позапланову перевірку, не представляв його на підпис начальникові, не вийшов і не планував проведення позапланової перевірки дотримання правил пожежної безпеки Журавським, не збирався застосовувати до нього запорбіжних заходів, як до особи -що не виконала припису пожежного інспектора від 27.10.11 року . У цьому випадку вищезгадані журнали являються доказом того , що аж до самого відсторонення з посади 27.04.12 року ОСОБА_4 не провів необхідних посадових дій , хоча міг і зобов`язаний був це зробити відносно суб`єкта господарювання ОСОБА_5 .

Саме по кримінальній справі, і саме законно у процесуальному порядку використовуючи доказову базу на підставі КПК України - невиконання ОСОБА_5 припису від 27.10.11 року доводиться не стільки й не тільки відсутністю продцедуры залучення його до адмінвідповідальності за ст.. 188-8 Коап України і самої постанови ,а й показаннями самого ОСОБА_13 , який не заперечував ,що дотепер приписів пожежного інспектора від 27.10.11 року не виконав. Саме за це й одержав хабар ОСОБА_7 16 березня 2012 р. й 26 березня 2012 року від ОСОБА_5 .

Дійсно, Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію з приводу вірного розуміння законодавчого визначення вимагання хабара й констатував , якщо хабародавець зацікавлений у незаконній неправомірній поведінці службової особини , прагне обійти закон, установлені процедуру вирішення того чи іншого питання , досягти задоволення своїх незаконних інтересів, уникнути заслуженої відповідальності , одержати незаконні пільги або переваги, тощо , то вимагання хабара виключається (ухвали Судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України № 5-14 кс12 від 04 жовтня 2012 року, № 5-13 кс 13 від 23.05.13 року , № 5-14 кс 13 від 03 травня 2013 року , № 5-28кс 13 від 05 вересня 2013 року ) .

Однак, ОСОБА_13 не задовольняв своїх «противоправних « інтересів, не уникав заслуженої адмінвідповідальності , не був зацікавлений у незаконному й неправомірному службовому поводженні посадової особи - старшого інспектора ОСОБА_4 .

Навпроти , це ОСОБА_4 при колізії закону ( ДБН «Пожежна безпека об*єктів будівництва» ), надумано вказав у своїх приписах від 27.10.11 р. спірні порушення пожежної безпеки й додатково відзначив установку автоматичної пожежної сигналізації тільки у вказаній ним фірмі м. Харкова, хоча ОСОБА_13 готовий був її зробити за меншу ціну в райцентрі чи застрахувати будинок ,а також розширення дверних проходів у старій виробничій будівлі постройки 80-их років до 1,2 м. , що суперечило ст.. 28 ЗУ «Про архітектурну діяльність»,а також ДБЗ- 360 -92 . Розділ 111 . «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень»., з яких документів видно , що для перебудови двірного отвору будови магазину та розширення дверей з 0,9 м. до 1,2 м. необхідно було провести технічну експертизу , де з*ясувати чи можливий технічно самий факт розширення дверного отвору, чи дозволяє цю реконструкцію наддвірна поперечна залізна чи бетонна планка , загальний стан конструкції будівлі , стан несучої стіни , де буде проводитися перебудова

Тому в справі правомірно й законно доведена винність ОСОБА_4 в одержанні хабара умисно , з використанням службового положення ,

вирок Зачепилівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року постановлений не на допущеннях,а на перевірених, законно добутих доказах ,

суд не вийшов за межі данних йому повноважень, засудив до міри кримінального покарання винну особа - ОСОБА_4 ,

у відношенні ОСОБА_4 не порушений принцип презумпції невинності,

вирок суду не заставляє ОСОБА_4 діяти всупереч службовим обов*язкам ,

ніяких сумнівів у винності ОСОБА_4 в одержанні хабара умисно і бути не може,

всі зазначені обставини неодноразово були предметом розгляду судових інстанцій і не можуть уважатися нововиявленним и в розумінні ст.. 459 КПК України .

Суд також у судовому засіданні вирішував клопотання ОСОБА_4 про визнання незаконним обшуку житла ОСОБА_36 по АДРЕСА_3 по тим підставам , що кримінальна справа проти ОСОБА_4 була сфальсифікована , обґрунтована штучно створеними доказами обвинувачення, на момент обшуку ОСОБА_4 не був визнаний винним за ст.. 368 ч.3 КК України . Всупереч вимогам ст..177, 181 ,183 КПК України у редакції 1960 року обшук житла обвинуваченого проводився без його участі, хоча 05.04.12 року він був звільнений з-під варти у СІЗО № 27 м. Харкова та відносно нього була вибрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. При обшуку житла обвинуваченого не був присутнім - що є обов*язковим - повнолітній член його родини , працівник житлово-експлуатаційної організації та Ради народних депутатів . Таким чином, по справі було порушено право обвинуваченого на захист , а докази - отримані з порушенням прав і свобод людини повинні бути визнані недопустимими .

А крім того , ОСОБА_7 бажає визнання незаконним обшуку житла по АДРЕСА_4 у Золочеві 11 квітня 2012 року на підставі ухвали Красноградського райсуду Харківської області від 03 квітня 2012 року по тим підставам , що всупереч вимогам ст..177, 181 ,183 КПК України у редакції 1960 року обшук житла обвинуваченого проводився без його участі . При обшуку житла обвинуваченого не був присутнім - що є обов*язковим власник житла ОСОБА_37 чи іншій повнолітній член його родини , працівник житлово-експлуатаційної організації та Ради народних депутатів . Таким чином, по справі було порушено право обвинуваченого на захист ,а докази - отримані з порушенням прав і свобод людини повинні бути визнані недопустимими .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

Із матеріалів клопотання вбачається , що 10 квітня 2012 року на підставі ухвали Красноградського райсуду Харківської області від 03 квітня 2012 року був проведений обшук житла ОСОБА_36 по АДРЕСА_3 / т.1 л.д. 171 / .На момент обшуку ОСОБА_4 слідчим йому біло пред*явлено обвинувачення за ст.. 368 ч.3 КК України 29.03.12 року . Таким чином, у слідчого були достатні підстави вважати , що за місцем реєстрації ОСОБА_4 можуть зберігатися службові документи та цінності, речі,янші предмети які нажиті обвинуваченм злочинним шляхом і мають значення для встановлення істини по справі .Тобто згідно ст.. 177 КПК України у редакції 1960 року були законні підстави для проведення даної слідчої дії , вказана слідча дія ніяк не пов*язана з визнанням винним ОСОБА_4 за пред*явленим обвинуваченням, яке питання вирішує суд у судовому засіданні .

Обшук був проведений за вмотивованию постановою судді від 03.04.12 року.

Згідно ст.. 181 КПК України у редакції 1960 року обшук проводиться у присутності двох понятих, особи,яка займає приміщення,а при її відсутності - представника житлово-експлуатаційної організації або місцевої Ради народних депутатів .

У даному разі суд вважає , що вимоги закону не порушено при виконнні даної слідчої дії, тому що з матеріалів справи вбачається - ОСОБА_4 не проживав у спірному приміщенні згідно його заяви від 26.01.11 року, тому плата за комунальні послуги йому не нараховуваалась , тимчасова реєстрація у гуртожитку була адміністративною, тобто формальною / т.1 л.д. 74,75 ,76 / . Тому обшук не проводився у відсутності ОСОБА_4 , хоча він і був звільнений з-під варти в СІЗО № 27 м. Харкова ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 05.04.12 року . Однак, при обшуку була присутня комендант гуртожитку Красноградського ПЛ ОСОБА_38 як представник жилого органу - якій і було пред*явлено документи на проведення обшуку , сповіщено про ціль прибуття до даної установи та запропоновано видати предмети, документи, цінності ,що належать ОСОБА_4 , а також речі, які заборонені до відкритого цивільного обороту . Представник житлового органу погодився з даними діями слідчого органу, пояснила , що їй не нічого не відомо про заборонені предметі та речі , нажиті злочинним шляхом , у результаті чого був на законних підставах проведений обшук даного приміщення, у результаті якого нічого знайдено не було .

Що стосується обшуку житла по АДРЕСА_4 , то дана слідча дія була проведена у відсутності власника житла ОСОБА_39 , однак , у присутності ОСОБА_40 , його дружини , яка була понятою при обшуку житла , та обвинуваченого ОСОБА_4 , який є повнолітнім членом родини власника будинку , матеріальні цінності якого, нажиті злочинним шляхом , і розшукували слідчі у даному будинку .

Всі зазначені обставини неодноразово були предметом розгляду судових інстанцій і не можуть уважатися нововиявленним и в розумінні ст.. 459 КПК України .

Також заявник ОСОБА_4 подав заяву та клопотання про визнання незаконним затримання ОСОБА_4 згідно постанови від 26.03.12 року з порушенням вимог ст.. 106 КПК України у редакції 1960 року_, де визначений порядок і підстави затримання органом дізнання особи , що підозрюється у вчиненні злочину .Орган дізнання вправі затримати особу ,підозрювану у вчиненні злочину,за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі та за наявності обставин , що дають підстави підозрювати особу у вчиненні злочину , у разі якщо вказана особа намагалася втекти, місце проживання її чи перебування не зареєстроване , чи зовсім не встановлено особу підозрюваного . Крім того , орган дізнання вправі затримати особу підозрювану у вчиненні злочину,за який передбачено основне покарання у вигляді штрафу в розмірі понад 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - лише у виключних випадках . Однак, жодного з вищезазначених підстав для затримання ОСОБА_4 у слідства не було ,враховуючи кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 368 КК України з відсутністю ознак вимагання хабара .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд вважає затримання ОСОБА_4 згідно протоколу від 26.03.12 року /т.1 л.д.45-52 / законним та відповідаючим вимогам ст.. 106 КПК України в редакції 1960 року по тим підставам , що

- ОСОБА_4 застали безпосередньо після вчинення злочину, що підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_13 , аудіо-, відеозаписи подій , протоколи оперативно-розшукової справи; протокол огляду місця події та інші документи ;

-потерпілий ОСОБА_5 прямо вказав на ОСОБА_4 як на особу , що вчинила злочин ;

-на руках підозрюваного ОСОБА_4 виявлені сліди злочину хімічні барвники, якими було помічено предмет хабара у розмірі 1500 гр.;

-кримінальна справа порушена за ч.3 ст. 368 КК україни , де санкцією передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

За даних обставин без додаткових умов закон дозволяв вирішити питання про затримання особи .

Згідно листа ГУ МВС України в Харківської області від 07.09.13 року порушень чинного законодавства України з боку працівників ГУМВС Харківської області під час затримання ОСОБА_4 26.03.12 року - в ході службового розслідування не встановлено . /т.3 л.д. 44,45 /

Тому затримання ОСОБА_4 в порядку ст.. 106 КПК України у редакції 1960 року є законним, протягом 72 годин відносно нього був обраний законно запобіжний захід - тримання під вартою .

За змістом ст.. 459 КПК України вказані заявником обставини не є нововиявленими .

.Крім того , ОСОБА_4 клопотав про визнання незаконним арешту та утримання його під вартою у СІЗО м.Харкова у період з 29.03.12 року по 05.04.12 року - Постановою Красноградського райсуду Харківської області від 29 березня 2012 року відносно ОСОБА_4 була обрана міра запобіжного заходу по кримінальній справі у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 27 м. Харкова. Ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 05.04.12 року постанова Красноградського райсуду Харківської області від 29 березня 2012 року відносно ОСОБА_4 була скасована, як незаконна - по тим підставам , що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи , яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, яка обвинувачується на підставі недопустимих доказів , а кримінальна справа сфальсифікована на підставі штучно створених доказів,а порушення кримінал ьної справи є незаконним .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

Ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 05.04.12 року відносно ОСОБА_4 була обрана міра запобіжного заходу по кримінальній справі у вигляді підписки про невиїзд , тобто міра запобіжного заходу фактично була змінена на менш суворий ,а не скасована зовсім . Апеляційний суд Харківської області зважив на позитивні характеристики обвинуваченого ,а також вказав , що місцевий суд передчасно вважав, що обвинувачений може скоювати нові правопорушення, сховатися від суду та слідства , заважати встановленню істини по справі , впливати на показання потерпілого та свідків .

Вказані обставини виключають доводи ОСОБА_4 про незаконність та свавільність обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,який відповідав ступеню тяжкості вчиненого злочину за ст.. 368 ч.3 КК України,у якому ОСОБА_4 спочатку обвинувачувався /. т.1 л.д. 93 -98/

За змістом ст.. 459 КПК України вказані заявником обставини не є нововиявленими .

Крім того , для данного провадження нововиявленими обставинами на погляд ОСОБА_4 , являються : неправдиві показання пана ОСОБА_5 , пана ОСОБА_6 , зловживання слідчого прокуратури ОСОБА_9 , та інших працівників правоохоронних органів, наявність у вироку припущень та сумнівних доказів,а також інші обставини, вказані у слідуючих документах :
· лист Головного управління Держтехногенбезпеки у Харківській області за № 23/034/961 від 29.03.2013 року /т.4 л.д.219/ ,
· лист Головного управління ДСНС у Харківській області за № 030 -3917/15 /т.4 л.д.221/ ,

· лист Головного управління МНС у Харківській області від 26.01.15 року за № 380-36 ,

· лист Головного управління ДСНС у Харківській області за № 030 1936/940 від 25.04.2013 року/т.4 л.д.218/;

· лист ГУМВС України в Харківській області за № 90/К-137/2 від 17.11.2014 року /т.4 л.д.217;

· лист ГУМВС України в Харківській області за № 90/12зі від 06.10.2014 року /т.4 л.д.215/;

листа ГУМВС України в Харківській області за № 44/К-20 від 21.01.2014 року; та № 7/К-9 ор / л.д.44 т.3, 45 т.3, 252 т.4 / ,

журнал реєстрації заяв та повідомлень про злочини , що вчинені та готуються Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області за 2012 рік ;

журнал талонів-корінців про прийняття заяв Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області на 16.03.12 року;

інформації з БД «Факт» по ЖРЗПЗ Красноградського РВ від 21.03.12 року № 569 ;

журнал № 103,43/42 - фіксує відсутність реєстрації Кузьменку посвідчення на позапланову перевірку спірного про*екту з 27.11.11 року ; / т.4 л.буд.88-147 /;

журнали № 43/32,102 - відсутня реєстрація акту перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства пожежної безпеки ; / т.4 л.буд.88-147 /;

журнали 43/26 обліку постанов про міри застосування запорбіжних заходів - такі з боку ОСОБА_4 відсутні з 27.11.11 року, / т.4 л.буд.88-147 /;

як й у журналах № 23/630/46,23/630/45 / т.4 л.буд.88-147 /.

Нововиявленими обставинами по справі також є :

· положення ст.ст. 19, 62 Конституції України;

· вимоги статті 4, пункту 3 статті 10 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року за № 565-ХІІ;
· положення ст.ст. 4, 6, 8, 9, 9-1, 9-2 Закону України «Про оперативно розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 року за № 2135 ХІІ;

· положення пунктів 1.1, 3.1, 3.2, 3.4 «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються», затвердженої наказом МВС України № 400 від 14.04.2004 року;
· копія рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року за N 12-рп/2011;
· копія постанови № 9 від 01.11.1996 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»;

· копія постанови Верховного Суду України від 18 жовтня 2012 року;
· копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2014 року;
· копія ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2014 року;
· копія ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2014 року;
· копія постанови Київського районного суду м. Полтави від 17.05.2012 року;
· копія рішення Європейського суду з прав людини за № 74420/01 від 05.02.2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»;

· копія рішення Європейського суду з прав людини за № 53203/99 від 15.12.2005 року у справі «Ваньян проти Росії»;

· копія рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» ;

· копія рішення Європейського суду з прав людини від 24 квітня 2014 року у справі «Лагутін та інші проти Російської Федерації»;
· копія додатку (особливої думки суддів) до рішення Європейського суду з прав людини від 24 квітня 2014 року у справі «Лагутін та інші проти Російської Федерації»;
· копія ухвали Верховного Суду України від 17.07.2001 року;
· копія вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.12.2012 року;
· копія ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 14 березня 2013 року;
· копія ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2013 року;

· копія постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2013 року.

· Та ін..

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно Статті 459

Ч.2 Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Ч.3 Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявленими слід вважати обставини які:

1) об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи;

2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

До нововиявлених обставин частина друга коментованої статті відносить:

1) істотні обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд;

2) сфальсифіковані докази і завідомо неправильний переклад;

3) зловживання суддів;

4) скасування преюдиційного судового рішення;

5) неконституційність правового акта, що був застосований судом.

Цей перелік є вичерпним.. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Юридична визначеність передбачає повагу до принципу юридичної визначеності , що є принципом остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Відхилення від цього принципу можна виправдати лише наявністю обставин суттєвого і непереборного характеру.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:

1) їх невідомість суду з причин, від нього незалежних;

2) їх суттєве значення для справи;

3) їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;

4) неможливість урахування під час провадження в справі постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду;

5) їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили;

6) їх спеціальне розслідування прокурором або, за його дорученням, слідчим.

Факти неправильної оцінки доказів, неправильного застосування закону, призначення несправедливого покарання, якщо вони не були результатом зловживання суддів або осіб, що проводили розслідування, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами.

У даному разі новими обставинами по справі є листи ГУ МВС України та ГУ «Держтехногенбезпеки України , МЧС України у Харківській області ,журнали Красноградського РВ ГУ «Держтехногенбезпеки» .Однак, вказані в них обставини не мають суттєвого значення по справі ,всі вказані обставини по справі з*ясовані у момент судового слідства по справі та винесення законного вироку .

Штучного створення або підроблення доказів суд по справі не виявив .

Інших обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку …, що належить переглянути - суд також не встановив .

Крім того , заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотав про визнання порушення п.3 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - тобто йому не зрозуміло у чому полягає вина за вироком - кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно та детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього . А саме ОСОБА_4 і до цих пір не розуміє і не усвідомлює - за не проведення яких саме перевірок в подальшому магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 « він одержав від ОСОБА_5 2500 гр. хабара та яких результатів таких дій повинен бажати . В діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину,тобто він не мав можливості використати своє службове становище в інтересах ОСОБА_5 , бо в службові обов*язки ОСОБА_4 не входило притягнення потерпілого по справі до адміністративної відповідальності за невиконання припису державного пожежного нагляду від 27.10.11 року та проводити у подальшому перевірки (планові чи позапланові) магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 не міг і не повинен був . Таким чином, не тільки обвинувачення,а і вирок суду не доводять і не мотивують провину ОСОБА_4 у скоєнні злочину за ч.1 ст. 368 КК України

.А також заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотав про визнання порушення ст.. 6,13,17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ст.. 10 Загальної декларації прав людини , ст.. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права - виключити з вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року всі докази, отримані з порушенням закону , прав та свобод ОСОБА_4 , у тому числі недостовірні показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 .

Також заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотав про визання національним судом порушення ст.. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - дискримінація ОСОБА_4 за мотивами притягнення його незаконно до кримінальної відповідальності за сфальсифікованою кримінальною справою, за діяння - які не визнавалися злочином національним кримінальним законом та міжнародним правом , порушення права на справедливий суд , незаконне засудження , відмова в притягненні до кримінальної відповідальності працівників прокуратури Красноградського району Харківської області ОСОБА_9 ,а також потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 , що є посяганням на честь, гідність, репутацію обвинуваченого , порушення права посліднього на недоторканність житла його і його рідних . Тобто порушено конституційне та конвенційне право ОСОБА_4 на рівність перед судом та законом .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання з таких підстав

Дане кримінальне провадження відкрито у порядку Гл. 34 ст. 459-467 КПК України , тому суд не скасовуючи вирок Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року , та не постановлюючи нового виправдального вироку,як цього бажав засуджений ОСОБА_4 - не виключає доказів,які суд вважає є належними та законними ,не вбачає порушення прав засудженого згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не вбачає дискримінації засудженого ОСОБА_4 , за мотивами притягнення його незаконно до кримінальної відповідальності за сфальсифікованою кримінальною справою, за діяння - які не визнавалися злочином національним кримінальним законом

Суд також не вбачае порушення прав ОСОБА_4 на рівність перед судом та законом , справедливий суд та посягання на його честь, гідність, репутацію , порушення його права на недоторканість житла та ін.. з вищевикладених підстав .

Тому у задоволенні даних клопотань слід відмовити .

.Заявник ОСОБА_4 також прохав визнати порушення ст.. 18,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за підставами порушення розумних строків розгляду справи за заявою ОСОБА_4 від 13.09.13 року про перегляд судового рішення - вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року - за нововиявленими обставинами , умисне незаконне ,завідомо несправедливе повернення його заяви ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 23.10.14 року , яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року ,

умисного не мотивування рішення суду - по тим підставам , що ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 18.02.15 року не вмотивовано та не обґрунтовано висновків про відмову у скасуванні вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року за нововиявленими обставинами . Тобто порушено право ОСОБА_4 на справедливий, публічний розгляд справи у вподовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який зобов*язаний перевірити обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_4 кримінального обвинувачення .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

За змістом ст.. 459 КПК України вказані обставини не є нововиявленими , тому суд відмовляє у задоволенні клопотання та встановленні даних фактів .

Крім того , ОСОБА_4 настоює на своїх доводах щодо неоднакового застосування судом норм закону України про кримінальну відповідальність суспільно небезпечних діянь
У діях ОСОБА_4 відсутня об*єктивна сторона злочину за ст.. 368 ч.1 КК України, він не мав можливості та не зобов*язаний був на підставі закону проводити у подальшому перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 « на предмет виконання припису про порушення правил пожежної безпеки, тобто не мав законного права і реальної можливості використовувати неправомірно своє службове становище та службові повноваження в інтересах ОСОБА_5 який би неправомірно отримав би переваги і не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.. 188-8 КоАП України . Тому вирок Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року не відповідає вимогам національного законодавства , судової практики по справам про хабарництво, рішенням Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ по аналогічним провадженням .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

За змістом ст.. 459 КПК України вказані обставини не є нововиявленими , є аналізом доказів уже відомих по справі судові, стороні обвинувачення, стороні захисту ,

факти неправильної оцінки доказів, неправильного застосування закону, призначення несправедливого покарання, якщо вони не були результатом зловживання суддів або осіб, що проводили розслідування, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами ,

тому суд відмовляє у задоволенні клопотання та встановленні даних фактів .

Також ОСОБА_4 прохав суд зобов*язати прокурора Харківської області перевірити законність знищення ОРД № 8311029 згідно наданого акту, також перевірити правдивість інформації, вказаної в листи прокурора Харківської області від 19.06.15 року за № 04/2/1-39-н-15 , а також достовірність інформації у листі № 83/639 від 29.01.15 року та в листі № 83/4858
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Суд відмовляє у задоволенні даного клопотання по тим підставам , що за змістом ст.. 459 КПК України вказані обставини не є ново виявленими.

При цьому ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до прокурора Харківської області з метою перевірки вказаної інформації .

У Х В А Л И В :

Залишити заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зачепілівського райсуду Харківської області від 22.11.12 року - без задоволення

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Харківської області протягом 7-ми днів з дня її проголошення через Дергачівський районний суд Харківської області.

СУДДЯ : ОСОБА_1