Справа № 738/3054/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/374/2015
Категорія - ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0235 від 04 липня 2014 року за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Менського району та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, студента Національного університету біоресурсів та природокористування, раніше не судимого,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

виправданого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_6

представника органу опіки та піклування ОСОБА_13

представника КМСД Менського РВ УМВС ОСОБА_14

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

Цивільні позови прокурора та потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Не погодившись з вироком суду, прокурор та потерпілий ОСОБА_6 подали апеляційні скарги в яких апелянти просять вирок суду щодо ОСОБА_7 , яким того виправдано у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та просять скасувати вказаний вирок суду та постановити новий, яким визнати ОСОБА_15 винним за ч.1 ст.122 КК України та призначити відповідне покарання, а також задовольнити подані цивільні позови як прокурора, так і потерпілого.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 09 червня 2014 року близько 03 години 30 хвилин, знаходячись біля будівлі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лицьового черепа, що супроводжувалось синцем на повіках лівого ока та двостороннім переломом нижньої щелепи в ділянці суглобового паростка зліва та між 44-45 справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи в комплексі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше 3-х тижнів.

Органами досудового розслідування дії неповнолітнього ОСОБА_7 було кваліфіковано за ст. 122 ч.1 КК України.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що досудовим розслідуванням не було здобуто доказів того, що обвинувачений спричиняючи ушкодження потерпілому діяв умисно, а відсутність умислу зі сторони обвинуваченого виключає наявність вини в діях обвинуваченого, а об`єм обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що для обвинуваченого ОСОБА_7 була загроза реальною зі сторони потерпілого ОСОБА_16 , оскільки потерпілий двічі кулаком наніс удари в груди обвинуваченого і тому зрозумівши, що йому загрожує небезпека, він вимушений був сам себе захистити та став у відповідь потерпілому наносити хаотичні удари. Саме такі переконання дали суду першої інстанції підстави дійти висновку про відсутність кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України в діях обвинуваченого ОСОБА_15 .

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор та потерпілий подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду і безпідставністю виправдання та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України і прокурор просить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та підставі ст.75,104 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання передбачене санкцією вказаної статті.

Прокурор свої доводи мотивує тим, що суд залишив без дослідження обставини нанесення ОСОБА_7 умисного удару потерпілому ОСОБА_6 , внаслідок чого була зламана щелепа, а суд першої інстанції дав лише оцінку обставин обопільної бійки між потерпілим та обвинуваченим, яка вже відбулася після нанесення удару та перелому щелепи. Вказує, що суд передчасно, без дослідження всіх доказів належним чином дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_15 необхідної оборони. Зокрема, прокурор зазначає, що суд безпідставно критично поставився до показань потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_17 , який був безпосереднім очевидцем нанесенням ударів обвинуваченим ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_16 . Також вказує на те, що суд у вироку невірно відобразив показання судового експерта.

Потерпілий ОСОБА_16 свої доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції невірно трактував його покази, а окрім того покази свідка ОСОБА_18 взагалі не сприйняв, хоча вказаний свідок був поруч і бачив нанесення обвинуваченим йому двох ударів кулаком по обличчю. Зазначає, що суд не взяв до уваги свідчення судового експерта, які той надавав у судовому засіданні.

Під час проведення апеляційного розгляду; заслухавши доповідача; прокурора та потерпілого, які підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг та просили виправдувальний вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, призначивши покарання в межах санкції статті; виправданого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_12 та захисника адвоката ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг прокурора та потерпілого через їх безпідставність, просили виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін; перевіривши матеріали справи, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_6 , судового експерта ОСОБА_19 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. В апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про виклик та допит свідків і судового експерта, дане клопотання колегією суддів було задоволено і зазначені свідки та судовий експерт були викликані в судове засідання та допитані і їхнім показанням колегією суддів дана належна оцінка.

У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_15 , як і в суді першої інстанції вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та заявлені до нього цивільні позови не визнав та показав, що 09 червня 2014 року близько 03 години 30 хвилин, вийшовши з приміщення кафе „Канйон в м. Мена та знаходячись на ганку, він попросив у знайомих попити, однак коли йому дали пластикову пляшку з-під води, а вона виявилась пустою, то вказану пляшку він викинув у сторону на землю. Через деякий час до нього підійшов потерпілий зі своїм другом. Потерпілий ОСОБА_16 вимагав від нього вибачення за те, що він начебто облив його водою. Оскільки води в пляшці не було і потерпілий не показав на одязі слідів обливу, то він відмовився просити будь-яке вибачення. Словесний конфлікт на ганку відбувався на протязі 15 хвилин. На його думку потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки висловлювався нецензурними словами, кричав, а потім взагалі ставив йому у провину те, що він будучи неповнолітнім у пізній час знаходиться в кафе. Взявши його за руку, потерпілий запропонував відійти в сторону від кафе щоб розібратися з такого приводу осторонь і він погодився. По дорозі вони зустріли знайомого ОСОБА_18 який намагався відмовити потерпілого ОСОБА_16 не робити „дурниць, тобто мабуть бійки. Знаходячись друг навпроти друга, він отримав удар рукою від потерпілого в область грудної клітки і тому декілька кроків зробив назад, намагаючись при цьому словесно заспокоїти потерпілого, однак знову отримав удар рукою в груди. Після цього потерпілий лівою рукою схопив його за светр в області шиї спереду, від чого він наклонився та у певний час светр зліз йому на голову. ОСОБА_16 лівою рукою тримав його за светр, а правою наносив йому удари по спині та голові. Від ОСОБА_16 він отримав не менше десяти ударів. В свою чергу, обороняючись від ударів, він наносив удари у відповідь і таких ударів було не більш 5-7. Свої удари він наносив захищаючись, куди наносив удари він не бачив, удари наносив хаотично, оскільки светр знаходився у нього на голові. Після одного із ударів, ОСОБА_16 послабив хватку светра і він вирвав светра з рук потерпілого, від чого той впав на землю, а він відійшов в сторону та одягнув светр. Піднявшись із землі, потерпілий ОСОБА_16 знову напав на нього і вони разом впали на землю таким чином, що він був знизу, а ОСОБА_16 знаходився на ньому і наносив удари руками. Захищаючись від ударів, він ставив „блок і таким чином удари до його обличчя не доходили. Бійка була припинена його друзями, оскільки хтось зняв з нього потерпілого та допомогли підвестися йому і він пішов додому та ліг відпочивати. 09 червня 2014 року в ранковий час до нього приїздили незнайомі йому друзі потерпілого і пояснили, що останній знаходиться в лікарні. Також йому телефонував хтось із його друзів і повідомив, що ОСОБА_16 у лікарні. В той же день після 11-ї години дня він розповів своїм батькам про нічний конфлікт та бійку. У нього були синці на грудній клітці, спині та мабуть потиличній частині голові, оскільки сильно боліла голова. Чому він особисто та його батьки не звернулись до медичного закладу для фіксування тілесних ушкоджень він не знає. З яких причин він особисто та його батьки не звернулись до правоохоронних органів з відповідною заявою з приводу отриманих ним тілесних ушкоджень та неправомірної поведінки потерпілого він не знає та не може пояснити, хоча при опитуванні його працівниками міліції він про все розповів і йому чи його батькам працівники міліції не дали направлення на медогляд. Не заперечує того факту, що саме від його дій, тобто ударів, потерпілий отримав перелом нижньої щелепи. Однак, в той же час, в категоричній формі заперечує, що дані тілесні ушкодження він спричинив потерпілому навмисно, в категоричній формі стверджує про те, що наносячи удари потерпілому він намагався захистити себе, оскільки йому здоров`ю та життю була реальна загроза від потерпілого, який за віком є старшим за нього.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 показав, що 09 червня 2014 року, близько 04 год. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_26 знаходився біля приміщення кафе „Канйон в м. Мена. З ганку приміщення в їхню сторону пролетіла пляшка та рідиною було облито його руку та ногу, а також рідина потрапила і на його знайомого. Відразу ж він підійшов до ганку де знаходився обвинувачений ОСОБА_15 і він попросив останнього щоб той вибачився в нього за розлиту рідину на нього. В той час до ганку почали підходити друзі обвинуваченого в кількості 7-10 чоловік, які почали погрозливо висловлюватися в його адресу. З метою запобігти конфлікту при великій кількості людей, він запропонував ОСОБА_15 відійти в сторону щоб той все ж таки попросив у нього вибачення. Разом з ОСОБА_15 він відійшов сторону, а товариші обвинуваченого знаходились на відстані 20-30 метрів. В той час до них підійшов його знайомий ОСОБА_18 , якому він розповів про те що сталось. ОСОБА_18 сказав обвинуваченому, що якщо він в дійсності облив його рідиною, то достатньо буде попросити вибачення і жодного конфлікту не має, однак ОСОБА_15 зазначив, що він сам з цим питанням розбереться. Розмовляючи з ОСОБА_15 віч на віч, останній його образив нецензурними словами та іншими словами, які його образили, тому він ладонею рукою штовхнув ОСОБА_15 в груди і відразу ж від ОСОБА_15 отримав удар кулаком в обличчя, а саме в щелепу. Від удару він зрозумів що йому було вибито зуба та зламано щелепу, оскільки щелепа в нього не закривалась. Від нанесеного йому удару, він розгубився і перебував в шоковому стані і мабуть всі події в точності не пам`ятає. Відразу після першого удару, ОСОБА_15 в область голови кулаками наніс йому близько 4-5 ударів. Зрозумівши, що ОСОБА_15 завдасть йому ще більше ударів, він звалив ОСОБА_15 на землю, а сам знаходився на обвинуваченому і наніс 4-5 ударів долонями рук в область голови ОСОБА_15 , але удари до обличчя не доходили, оскільки ОСОБА_15 захищався руками і таким чином всі удари прийшли на руки. Потім його хтось зняв його з ОСОБА_15 і оскільки він себе почував дуже погано, майже не міг розмовляти, так як нижня щелепа не закривалась, а висіла до низу, то ОСОБА_18 на своєму автомобілі відвіз його до лікарні, де лікарі зробили рентген щелепи та дали направлення до Чернігівської обласної лікарні. В той же день о 16 годині йому зробили операцію на щелепі, а у вечірній час йому зателефонував ОСОБА_15 і він йому розповів про операцію. 10 червня з відповідною заявою він звернувся до правоохоронних органів. Свою увагу потерпілий звернув на те, що обвинуваченого ОСОБА_15 він раніше не знав, також йому не було відомо скільки останньому років і про те, що ОСОБА_15 на той час був неповнолітнім йому відому не було. Зазначив, що з його сторони був лише поштовх ладонею руки в область грудної клітки обвинуваченому ОСОБА_15 лише після того, як той образливо принизив його.

Експерт ОСОБА_19 в ході апеляційного розгляду підтримав винесений ним висновок № 129 від 16 липня 2014 року, зокрема в частині отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в час та за обставин, викладених в постанові. Також експерт зазначив, що для отримання вказаних тілесних ушкоджень у висновку потерпілий повинен був отримати не менше двох ударів. Для перелому щелепи необхідно було б щоб

рука нападаючого була зігнута лише в кулак. В даному випадку зі сторони обвинуваченого відбувся концентрований удар. Оскільки під час бійки обвинувачений не весь час знаходився у зігнутому положенні, то при нанесенні хаотичних ударів, але при наявності одного концентрованого удару і відбувся двосторонні перелом щелепи. Після перелому щелепи потерпілий ОСОБА_16 міг певний час пересуватись, наносити удари руками та розмовляти, а також міг не відчувати болі та навіть не пам`ятати детально всіх обставин справи, оскільки найбільш вірогідно, що в той час він перебував у травматичному шоці.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 в засіданні апеляційного суду пояснив, що виправданий є його сином. 09 червня 2014 року його син прийшов додому о 4-й годині ранку. Оскільки йому потрібно було на 5-ту годину йти на роботу, то він зайшов у кімнату до сина і той йому розповів, що відбулася бійка. В послідуючому, ОСОБА_12 пояснив, що син про бійку розповів в той же день, але після 11 години, тобто коли він прийшов з роботи. Про обставини бійки йому відомо зі слів сина, йому він розповідав про події так само як розповів і в судовому засіданні. У сина було в області грудної клітки та на спині по декілька синців, а на голові мали місце гематоми. 10 червня він разом з сином були у міліції, але ніхто їм не дав направлення до медичної установи для медичного освідування для зняття побоїв, а за власною ініціативою не звернувся так як про це не знав. Чому не написали заяви до правоохоронних органів з приводу отримання сином тілесних ушкоджень пояснити не зміг. Також пояснив, що 08 червня близько 24 години телефонував сину і отримавши відповідь, що той скоро буде вдома, він ліг відпочивати і більше сину не телефонував. Його син раніше до такої пізньої пори не затримувався, а оскільки в м. Мена в той день було храмове релігійне свято Трійці, тому він і не звертав уваги на відсутність сина вдома.

Свідок ОСОБА_24 , який є двоюрідним братом обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду показав, що того дня в нічний час він відпочивав в кафе „Каньйон в м. Мена і вийшовши на ганок даного закладу він побачив як потерпілий ОСОБА_16 нецензурними словами, на повишених тонах розмовляв з обвинуваченим ОСОБА_15 і вимагав від останнього попросити вибачення за те що останній начебто облив потерпілого ОСОБА_16 водою. ОСОБА_15 даний факт заперечував, а тому ОСОБА_16 взявши ОСОБА_15 за руку відвів його в сторону. Не дивлячись на те, що він знаходився на відстані близько 10-ти метрів, він побачив як потерпілий ОСОБА_16 двічі, двома руками одночасно наніс два удари в груди потерпілому ОСОБА_6 від яких обвинувачений зробив крок назад, після чого між вказаними особами виникла бійка. Також він бачив як потерпілий ОСОБА_16 лівою рукою тягнув за светр обвинуваченого, а правою рукою наносив удари. Обвинувачений ОСОБА_15 намагаючись захиститись від нападу ОСОБА_16 , також наносив хаотичні удари у відповідь. В той час, коли обвинувачений та потерпілий впали на землю і ОСОБА_16 знаходився на ОСОБА_15 та наносив останньому удари руками. Оскільки ОСОБА_15 знаходився знизу, то він вважав, що той втратив свідомість, а тому він злякався за нього та стягнув з ОСОБА_15 потерпілого ОСОБА_16 . В той час, як у потерпілого, так і в обвинуваченого він видимих тілесних ушкоджень не бачив. Стверджує про те, що в дійсності бачив як ОСОБА_16 двічі обома руками одночасно наніс обвинуваченому удар в груди. Жодних замахів для нанесення ударів він не бачив, чому інші свідки в цій частині дають інші свідчення він не знає. Під час словесного конфлікту та послідуючої бійки ОСОБА_15 на допомогу нікого не кликав.

Свідок ОСОБА_23 в засіданні апеляційного суду пояснив, що по відношенню до виправданого ОСОБА_15 є товаришем, а потерпілого ОСОБА_16 до бійки, яка відбулася між потерпілим та виправданим 09 червня 2014 року не знав. Знаходячись на ганку біля кафе „Каньйон, що в м. Мена він побачив як ОСОБА_15 в сторону викинув пусту пластикову пляшку і через декілька хвилин підійшов потерпілий ОСОБА_16 , який нецензурними словами, на повишених тонах розмовляв з обвинуваченим ОСОБА_15 і вимагав від останнього попросити вибачення за те що останній начебто облив потерпілого ОСОБА_16 водою. ОСОБА_15 даний факт заперечував, а тому ОСОБА_16 взявши ОСОБА_15 за руку відвів його в сторону. Від обвинуваченого та потерпілого він знаходився на відстані близько 15-20 ти метрів і побачив як потерпілий ОСОБА_16 спочатку наніс ОСОБА_15 один удар рукою в область грудей, від чого ОСОБА_15 відійшов назад на декілька кроків та зробив зауваження у вигляді вислову „заспокойся, однак ОСОБА_16 знову наніс другий удар в груди і ОСОБА_15 відійшов назад на декілька кроків. Це були удари, оскільки він бачив замахи рукою які робив ОСОБА_16 . Після вказаних ударів між вказаними особами виникла бійка і бачив як потерпілий ОСОБА_16 лівою рукою в області плеча тягнув за светр обвинуваченого, а правою рукою наносив удари. Обвинувачений ОСОБА_15 намагаючись захиститись від нападу ОСОБА_16 , також наносив хаотичні удари у відповідь знизу, оскільки перебував в зігнутому положенні. В якийсь момент ОСОБА_15 вирвався від ОСОБА_16 і потерпілий впав на землю, ОСОБА_15 відійшовши в сторону надів на себе светр, а ОСОБА_16 піднявшись з землі, знову напав на ОСОБА_15 і обвинувачений та потерпілий впали на землю. ОСОБА_16 знаходився на ОСОБА_16 та наносив останньому удари руками. Потерпілого ОСОБА_16 зняв з ОСОБА_15 свідок ОСОБА_27 , а він допоміг обвинуваченому піднятися із землі. В той час, як на потерпілому, так і на обвинуваченому він видимих тілесних ушкоджень не бачив. В послідуючому він чув як потерпілий ОСОБА_16 кричав на їхню адресу і вимагав продовження бійки. Йдучи додому ОСОБА_15 йому жалівся на болі в голові та області спини, хоча видих тілесних ушкоджень на ОСОБА_15 він не бачив. Під час словесного конфлікту та послідуючої бійки ОСОБА_15 на допомогу нікого не кликав.

Свідок ОСОБА_20 в засіданні апеляційного суду показав, що з обвинуваченим він знайомий, а потерпілого до конфлікту він не знав. 09 червня 2014 року в нічний час він знаходився на ганку біля кафе „Каньйон, що в м. Мена і бачив як обвинувачений ОСОБА_15 викинув пусту пластикову пляшку з-під води в сторону і через деякий час до них підійшов потерпілий ОСОБА_16 , який на повишених тонах вимагав щоб обвинувачений ОСОБА_15 попросив у нього вибачення нібито за те що він облив його водою з пластикової пляшки. Одяг на ОСОБА_16 був не мокрив і слідів обливу рідиною не було видно. Можливо, що ОСОБА_16 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього в руках він бачив пляшку пива. ОСОБА_16 запропонував обвинуваченому ОСОБА_15 відійти в сторону від ганку для з`ясування обставин, однак ОСОБА_15 цього не бажав, а тому потерпілий ОСОБА_16 взяв обвинуваченого ОСОБА_15 за руку і той вимушений був піти з ним. Він з товаришами пішли за ними і він бачив як потерпілий ОСОБА_16 вдарив обвинуваченого ОСОБА_15 рукою в груди і той відійшов на крок назад і намагався заспокоїти ОСОБА_16 , з чого було зрозуміло, що ОСОБА_15 не бажає будь-якого конфлікту, а тим паче бійки, але відразу ж ОСОБА_16 наніс другий удар рукою і між потерпілим та обвинуваченим зав`язалась бійка. Можливо б він зі своїми друзями і припинили конфлікт та бійку, однак поруч знаходились друзі потерпілого, серед яких був ОСОБА_18 і від них була вказівка не вмішуватися у конфлікт та бійку. Також він бачив як потерпілий стягував з обвинуваченого ОСОБА_15 светра і в той же час наносив удари. З огляду на конфлікт та бійку йому зрозуміло, що ОСОБА_15 намагався всіма шляхами уникнути бійки, однак це в нього не вийшло. Про це свідчить той факт, що коли ОСОБА_15 надягнув стягнутого з нього светра, то потерпілий ОСОБА_16 знову кинувася на ОСОБА_15 та звалив останнього з ніг на землю і сівши на нього зверху, наносив удари. Потерпілого з обвинуваченого зняв свідок ОСОБА_27 . Вже після бійки до них підходив потерпілий, який шукав обвинуваченого ОСОБА_15 та вимагав продовження бійки.

Свідок ОСОБА_21 допитаний в засіданні апеляційного суду показав, що з обвинуваченим він знайомий, а потерпілого до конфлікту він не знав. Наданав суду показання аналогічну як і свідок ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_22 в засіданні апеляційного суду показав, що ОСОБА_15 його товариш, а потерпілого ОСОБА_16 до конфлікту взагалі не знав. 09 червня 2014 року він знаходився на ганку біля кафе „Каньйон, що в м. Мена і можливо передав ОСОБА_15 пусту пластикову пляшку з-під води, яку той викинув в сторону і не менше ніж через 5-ть хвилин до них підійшов потерпілий ОСОБА_16 , який, який в той час на його погляд перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки виражався нецензурними словами, кричав, хитався і вимагав щоб обвинувачений ОСОБА_15 попросив у нього вибачення нібито за те що він облив його водою з пластикової пляшки, оскільки на нього попали якісь краплини рідини. Слідів обливу на одязі та тілі потерпілого не було видно. Розмова на ганку тривала не менше 5-ти хвилин. Потім на вимогу потерпілого ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_15 відійшов з ним від ганку в сторону на відстань близько 30 метрів. Він намагався зі своїми товаришами йти за потерпілим з обвинуваченим, але цього не дозволили зробити товариші потерпілого. Він побачив як потерпілий ОСОБА_16 вдарив обвинуваченого ОСОБА_15 рукою в груди і той відійшов на крок назад і намагався заспокоїти ОСОБА_16 , але відразу ж ОСОБА_16 наніс другий удар рукою і між потерпілим та обвинуваченим зав`язалась бійка. Також він бачив як потерпілий стягував з обвинуваченого ОСОБА_15 светра і в той же час наносив удари. В якийсь момент потерпілий та обвинувачений впали на землю таким чином, що ОСОБА_15 спиною лежав на землі, а на ньому зверху сидів ОСОБА_16 та наносив удари руками. Потерпілого з обвинуваченого зняв двоюрідний брат обвинуваченого свідок ОСОБА_27 . Також зазначив, що удари, які наносили друг другу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в деяких випадках досягали цілі, тобто супротивників. Після припинення бійки потерпілий ОСОБА_16 кричав та вимагав з ОСОБА_15 продовження бійки. Десь через тиждень після вказаної бійки він бачив ОСОБА_15 і бачив у останнього на грудях синця і зі слів ОСОБА_15 йому відомо, що то результат бійки.

Свідок ОСОБА_17 , який є свідком сторони обвинувачення в засіданні апеляційного суду показав, що він є товаришем потерпілого ОСОБА_6 і 09 червня 2014 року в нічний час він знаходився у своєму автомобілі поблизу кафе „Канйон в м.Мена. Повз нього в сторону пройшли обвинувачений ОСОБА_15 з потерпілим ОСОБА_16 , які стали від нього на відстані 10-15 метрів і про щось розмовляли. Коли він підійшов до них і спитав у чому справа, то потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що ОСОБА_15 облив його водою і не хоче просити вибачення, після чого він знову відійшов до свого автомобіля. Знаходячись біля автомобіля він побачив, як потерпілий ОСОБА_16 штовхнув однією чи обома руками у груди обвинуваченого ОСОБА_15 , а обвинувачений у свою чергу наніс удар кулаком в обличчя потерпілому і між ними зав`язалась бійка. Як ОСОБА_16 стягнув з ОСОБА_15 светра на голову він не бачив. Побачивши, що потерпілий з обвинуваченим впали на землю і ОСОБА_16 сидів зверху на лежачому на спині ОСОБА_15 , він підійшов та забрав потерпілого до себе в автомобіль і хотів відвезти його додому, але ОСОБА_16 сказав, що в нього не має одного зуба і мабуть зламана щелепа, тому він відвіз останнього до районної лікарні.

Свідок ОСОБА_25 , який є свідком сторони обвинувачення в засіданні апеляційного суду показав, що він є товаришем потерпілого ОСОБА_6 і 09 червня 2014 року в нічний час він разом з ОСОБА_29 знаходився біля автомобіля ОСОБА_18 поблизу кафе „Канйон в м.Мена. Поруч повз них пройшли обвинувачений ОСОБА_15 з потерпілим ОСОБА_16 . Він весь час з ОСОБА_18 знаходились біля автомобіля, а обвинувачений з потерпілим пройшовши від них на відстань 20-30 метрів почали штовхатися між собою. Після штовханини він побачив як ОСОБА_15 кулаком наніс удар ОСОБА_16 в обличчя. Які події передували бійці він не знає і йому про це ніхто не розповідав. Детально про хід бійки розповісти нічого не може, оскільки у нього є проблеми з зором. Хто зупиняв бійку йому теж не відомо. Після бійки ОСОБА_18 на своєму автомобілі відвіз його додому, а потерпілого ОСОБА_16 свідок ОСОБА_18 повіз до лікарні, оскільки в потерпілого були проблеми зі щелепою. Видимих тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого він не бачив.

Проаналізувавши всі докази по справі, колегія суддів приходить до переконання, що саме потерпілий ОСОБА_6 , який є старшим за віком по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 на 7 років, сам створив конфліктну ситуацію з приводу (нібито облиття його обвинуваченим водою), хоча самого моменту облиття водою та мокрого одягу на потерпілому ніхто з присутніх і зокрема його друзів, не бачив. При наявності факту облиття обвинуваченим водою потерпілого, ОСОБА_30 мав змогу довести такий факт на ганку кафе де малося освітлення і в нього не було жодних правових підстав для примусового відводу неповнолітнього в сторону, в більш темне місце, від інших присутніх лише для з`ясування питання чи в дійсності його було облито водою та вимагання з обвинуваченого з цього приводу попросити вибачення. На ганку кафе потерпілому ОСОБА_16 ніхто з присутніх не погрожував і потерпілий при великому скупченні людей не зміг спровокувати обвинуваченого ОСОБА_15 на бійку, а тому колегія суддів переконана, що потерпілий ОСОБА_30 навмисно відвів в сторону від ганку кафе неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_15 не для того щоб той попросив у нього вибачення, а саме для створення більш конфліктної ситуації та відповідно і бійки. В разі наявності мокрого одягу чи тіла, що повинні були бачити свідки присутні на ганку кафе, потерпілий ОСОБА_16 мав реальну можливість показати все присутнім на ганку кафе і в послідуючому вже міг наполягати на тому щоб у нього попросили з цього приводу вибачення. Також колегія суддів прийшла до переконання, що дії ОСОБА_16 і в послідуючому носили більш активні дії по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_15 . Як встановив суд першої інстанції і з цим висновком погоджується колегія суддів, що для обвинуваченого ОСОБА_15 з боку потерпілого була реальна загроза для його здоров`я, оскільки першим наніс обвинуваченому два удари рукою в область грудної клітки, а потім ОСОБА_16 , мабуть маючи вже перелом щелепи, веде себе більш агресивно, кидається в бійку і знаходячись на обвинуваченому наносить останньому удари руками до тих пір, поки його не стягли з лежачого обвинуваченого, який захищався від ударів, які йому наносились потерпілим. В даному випадку, в обвинуваченого ОСОБА_15 не було іншого виходу, ніж на свій захист, у відповідь на агресивні дії з боку потерпілого, який наносив йому удари, у відповідь наносити удари з метою саме самозахисту.

Судом першої інстанції в ході розгляду кримінального провадження забезпечено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів, передбачений ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Докази, зазначені та надані сторонами кримінального провадження судом першої інстанції досліджені в повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами в наданні інших доказів не встановлено.

Суд оцінюючи показання допитаних в суді свідків, дотримався положень ст.ст.23,94,97 КПК України, обґрунтував мотиви з яких покладено в основу вироку показання одних свідків та відкинуті показання інших, а також надано оцінку показанням обвинуваченого з потерпілим та судового експерта, з наведенням відповідних мотивів.

На вимогу апелянтів, колегією суддів в засіданні апеляційного суду були допитані, обвинувачений з потерпілим, судовий експерт та заявлені свідки і вислухавши показання зазначених осіб, колегія суддів не може прийти до висновку, що суд першої інстанції не правильно трактував вказані показання та не може дати їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висунені проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності.

Право кожного на справедливий розгляд його справи - дуже важлива складова статті 6 Конвенції. У пункті 1 статті 6 перелічуються елементи справедливого судочинства відповідно до європейської моделі права.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Судом першої інстанції в ході кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст. 22, 92, 93, 349, 350 КПК України, що є гарантією забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Стаття 94 КПК вимагає, щоби для прийняття відповідного процесуального рішення суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності, належності, допустимості та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов умотивованого висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину, не доведена, зазначивши у мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст. 373 КПК України докладні мотиви свого рішення.

Оскільки стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому злочині, виявленні в ході судового розгляду суперечності не спростовано, а згідно положень та принципів Конституції України, КПК України, Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини усі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь, тому рішення суду першої інстанції про необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України є обґрунтованим, законним та справедливим.

У ході апеляційного розгляду, колегія суддів ретельно перевірила висновок місцевого суду і доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого, допитала обвинуваченого, потерпілого, свідків та судового експерта, дослідила інші докази та дійшла вмотивованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Аналізуючи викладені докази, судова колегія приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 в умисному спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості не доведена і суд першої інстанції після повного та ретельного дослідження доказів по справі, вірно дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність в його діях кримінального правопорушення, передбаченого 122 ч.1 КК України та визнав ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122 ч.1 КК України та виправдав ОСОБА_15 за вказаною статтею.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 376,404-407,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_6 задовольнити залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4