Справа № 1-28/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2011 Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Вжещ С.І.,

при секретарі Фалій В.В.,

з участю:

підсудної ОСОБА_1,

потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_2,

представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Казанка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, 1940 року, липня місяця, 13-го дня народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, пенсіонерки, яка має базову загальну середню освіту, українки, громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України в редакції від 05.04.2001 р.,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що підсудна ОСОБА_1, нанесла легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_2, що спричинили короткочасний розлад здоровя останньої.

Злочин вчинено за таких обставин.

27.04.2009 року близько 19 години 00 хвилин на вулиці Щорса в смт Казанка Миколаївської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 умисно нанесла потерпілій ОСОБА_2 удари руками в різні частини тіла, в результаті чого останній були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя.

Висновки суду про винність підсудної ОСОБА_1 в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, ґрунтуються на доказах безпосередньо досліджених у судовому засіданні.

Підсудна ОСОБА_1 у судовому засіданні винною себе в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, не визнала і пояснила, що ударів ОСОБА_2 не наносила, але, коли та на неї(ОСОБА_1А.) замахнулась, схопила її(ОСОБА_2І.) за одяг та потягнула на себе, від чого вони обидві впали на землю , де лежачи, тягнули одна одну за волосся. При цьому ОСОБА_2 почала душити її (ОСОБА_4А.) за горло, у відповідь вона (ОСОБА_1А.) вдарила ОСОБА_2 правою рукою в груди, лівою рукою в ліве плече і вивернулась з під неї. Також пояснила, що вона ОСОБА_2 головою об асфальт не била, свідомості ОСОБА_2 не втрачала. Свідків бійки не було.

Не дивлячись на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, її вина підтверджується такими доказами.

Так потерпіла ОСОБА_2 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду показала, що 27 квітня 2009 року близько 19 години, коли вона гнала корів по вулиці, підсудна з донькою ОСОБА_5 стояли за ворітьми. У доньки в руках була палиця, а підсудна ОСОБА_5

-2-

Г.А. тримала руки в кишені. Коли вона (ОСОБА_2І.) порівнялась з ними, підсудна перейшла дорогу, підійшла до неї (ОСОБА_2І.) і почала кричати та ображати її, а потім схопила її (ОСОБА_2І.) за кофту та почала сіпати. Вона( ОСОБА_2І.) відштовхнула ОСОБА_1 від себе, але остання знову підбігла до неї (ОСОБА_2І.) і чимось вдарила в груди. Від удару їй (ОСОБА_2І.) стало зле, потемніло в очах, вона намагалась відштовхнути підсудну від себе, але не могла. Підсудна схопила її за волосся і кинула на асфальт, а сама сіла зверху і била її (ОСОБА_2І.) головою об асфальт. На крики прибігли чоловік та онук підсудної , які схопили підсудну за руки та почали відтягувати останню від неї (ОСОБА_2І.). ЇЇ (ОСОБА_2І.) племінник ОСОБА_6, також підбіг в цей час до них, допоміг їй (ОСОБА_2І.) підвестися та відвів її додому. Наступного ранку вона (ОСОБА_2І.) дізналась, що ОСОБА_1 вчинила ще одну сварку та бійку з ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 будучи допитаними в судовому засіданні, суду показали, що 27 квітня 2009 року ввечері вони йшли зустрічати корів та бачили, що підсудна, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, стояла біля свого двору і когось чекала. Коли ОСОБА_2 проходила біля двору підсудної, остання почала ображати ОСОБА_2 нецензурною лайкою, потім накинулася бити потерпілу, звалила її на землю, сидячи на ній, била її в груди, схопила за волосся. Кількості нанесених ударів вказати не змогли.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_10, показали, що ввечері 27 квітня 2009 року вони , знаходячись на вулиці Щорса, чули що ОСОБА_1 сварилася з ОСОБА_2, але не бачили, так як йшли попереду ,а коли озирнулись, виявили, що останні лежать на асфальті ближче до двору підсудної; хто почав сварку вони не знають;побачивши бійку вони підбігли до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та піднявши їх повели останніх додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що бійки, яка відбулася 27.04.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона не бачила. Ввечері вийшла на вулицю та зустріла ОСОБА_12, яка їй розповіла, як ОСОБА_1 побила ОСОБА_2 Через годину чи півтори до неї (ОСОБА_11В.) прийшла онука ОСОБА_2 та попросила прийти подоїти корів, бо її бабусі (ОСОБА_2І.) дуже погано. Коли та прийшла, то побачила, що ОСОБА_2 лежала, а біля останньої сиділа донька. Вона (ОСОБА_11В.) зміряла потерпілій тиск , який виявився дуже високим . Також додала, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 давно існують неприязні відносини. Часто чула як підсудна ображала ОСОБА_2

Згідно висновку експерта № 115/90 від 17.06.2010 року , у ОСОБА_2 були в виявлені ушкодження у вигляді струсу головного мозку; синців на голові,забиття сосцевидного відростку, синця на грудній клітині по середньо-ключичній лінії, синця в середній третині зовнішньої поверхні лівого плеча з раною на його фоні, два садна в середній третині зовнішньої поверхні лівої голені. Вказані ушкодження утворились в результаті ударних впливів тупих твердих предметів і могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних зі слів потерпілої. Ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя.

Згідно з постановою Казанківського районного суду Миколаївської області № 3-840 від 09.04.2009 року ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП за вчинення хуліганських дій, які мали місце 27.04.2009 року по відношенню до ОСОБА_2 та була піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 51 гривні.

Сукупність наданих доказів, їх оцінка переконують суд, що 27.04.2009 року біля 19 години на вулиці Щорса в смт Казанка Миколаївської області ОСОБА_1 умисно спричинила ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя .

Факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не оспорюється учасниками конфлікту та свідками, але підсудна, не заперечуючи своїх дій, в результаті яких у потерпілої утворились легкі тілесні ушкодження, мотивує вимушеністю з її сторони їх спричинення потерпілій при обороні від її активного нападу та сильним душевним хвилюванням, що було викликане у неї( ОСОБА_1А.) в результаті неправомірних образ з боку потерпілої та вказує на ці обставини, як на підстави, що виключають злочинність її діяння.

Але з вказаними посиланнями погодитись не можливо.

Згідно ст.36 КК України право на нанесення шкоди в стані необхідної оборони є додатковим правом, яким особа може скористатись лише у тому випадку, коли в даній обстановці

-3-

нанесення шкоди є вимушеним способом запобіганню небезпеки.

Відповідно до ч.4 ст.36 КК України особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної неї шкоди небезпечності посягання та обстановці захисту.

Досліджені в судовому засіданні докази вказують на відсутність у підсудної ОСОБА_1 , яка перша почала сварку та була агресивно налаштована по відношенню до потерпілої ОСОБА_2, стану необхідної оборони. Крім того , досліджені докази вказують, що підсудна ОСОБА_1 не могла перебувати в стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілої ОСОБА_2, так як остання, проходячи поряд з домоволодінням підсудної ОСОБА_1А, не вчиняла протиправних дій по відношенню до неї.

Посилання підсудної ОСОБА_1 на те, що потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження не в результаті сутички з нею(ОСОБА_1А.) , а після побиття 27.04.2009 року її (ОСОБА_2І.) чоловіком не підтвердженні в судовому засіданні жодним належним та допустимим доказом, а тому не може бути прийняте.

Посилання підсудної ОСОБА_1 на те, що потерпіла ОСОБА_2 могла отримати тілесні ушкодження не від її (ОСОБА_1А.) ударів, а в результаті падіння, не узгоджуються з результатами судово-медичної експертизи та спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_2, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9В, які підтверджують механізм та локалізацію тілесних ушкоджень спричинених нанесенням ударів підсудною потерпілій .

До показань свідка ОСОБА_13 , який являється чоловіком підсудної ОСОБА_1, суд відноситься критично, так як останній зацікавлений в результатах розгляду справи.

Посилання підсудної ОСОБА_1 на неправдиві показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, які, хоча є її родичами, але, з її(підсудної) слів, стараються помститись їй, не може бути прийняте до уваги, так як їх показання підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 та збігаються з їх поясненнями в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи № 441 від 07.05.2009 року за заявою ОСОБА_2, а не визнання своєї вини підсудною ОСОБА_1 суд розцінює, як спробу знизити ступінь своєї вини і відповідальності по інкримінованому їй злочину.

Факт заходження підсудної ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, так як не доведений належними доказами, а тому до уваги не береться.

Обставини, які помякшують покарання підсудній ОСОБА_1 судом визнається її похилий вік та вчинення злочину вперше .

Обставин, які обтяжують покарання підсудній ОСОБА_1 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, враховує також особу винної, її вік, позитивну характеристику, майновий стан, наявність утриманців, обставини, при яких був вчинений злочин, і вважає призначити покарання у виді штрафу в розмірі найнижчому, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Розвязуючи цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 525 гривень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В результаті неправомірних дій підсудної (нанесенні ударів, що спричинили тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості) потерпілій спричинено матеріальну шкодуё яка полягає у понесенні останньою витрат на лікування в сумі 258 гривень 80 копійок, які на підставі ст.1166 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 Чеки на суму 266 гривень 20 копійок не можуть бути прийняті як доказ по справі, так як вони видані без зазначення дати придбання ліків (а.с.148,154), або видані в 2010 році ( а.с.145,146,147,149), тобто не повязані з лікуванням потерпілої в період часу з 28.04 по 12.05.2009 року.

Розвязуючи цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 20000 гривень суд встановив, що злочинні дії підсудної , наслідок, після вчинення таких дій, спричинили втрати немайнового характеру потерпілої, а саме моральні та фізичні страждання, у вигляді приниження її людської гідності в присутності сусідів, друзів, родичів, тобто нею (підсудною) була спричинена моральна шкода потерпілій. Враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілій моральних та фізичних страждань , з урахуванням вини підсудної , стану здоровя потерпілої, тяжкість завданих травм, наслідків тілесних ушкоджень,

-4-

а також причин та підстав, що спонукали підсудну до нанесення тілесного ушкодження , суд вважає, що розмір моральної шкоди складає 1500 грн., який на підставі ст. 1167 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає в грошовому виразі 850( вісімсот пятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 258 (двісті пятдесят вісім) гривень 80 копійок .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.