ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-48 2007 рік

19 вересня 2007
року

Вільшанський
районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого
- судді: Гольші
О.А.

при
секретарі: Лалаян
А.С.

з участю прокурора: Дьолога
В.Ю., Єрьоменко О.В.

захисника: ОСОБА_1

потерпілого: ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Вільшанка кримінальну справу по обвинуваченню:

· ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, працюючого охоронцем в казино
„Ліана", неодруженого, на утриманні має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2,
невійськовозобов'язаного, в
силу ст. 89 КК України такого, що немає судимості

· у скоєні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 органами
досудового слідства звинувачується в тому,
що він 08.04.2007 року, на березі
ставка, який розташований на відстані
3-х км. від с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградської області,
вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров"я
за таких обставин.

Близько
14.00 години, цього ж дня, між ОСОБА_3
таОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин під час розмови виникла сварка, яка переросла в бійку в ході якої ОСОБА_3, маючи намір заподіяти ОСОБА_2 тілесні ушкодження умисно
двома руками штовхнув ОСОБА_2 в область плечових суглобів, в результаті чого останній впав на землю
лівою стороною тулубу та при падінні отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому лівої ключиці, які
згідно висновку судово-медичної експертизи № 41 від 21.05.2007 року відносяться
до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягнули за собою тривалий розлад
здоров'я більше 21 дня.

Дії ОСОБА_3 органами
досудового слідства в постанові про притягнення в якості обвинуваченого та в
обвинувальному висновку кваліфіковані за ч.1
ст. 122 КК України.

ОСОБА_3 як на
досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні вину свою визнав частково і пояснив,
що дійсно, 08.04.2007 року, близько 14.00 години, на березі

ставка поблизу с.
Добрянка Вільшанського району
Кіровоградської області, він з метою
захистити від побиття свого товариша ОСОБА_4, одночасно
лівою рукою відштовхнув ОСОБА_5, а правою
рукою відштовхнув в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_2,
від чого останній відступив декілька кроків назад, впав на землю лівою частиною тулубу та після
того як піднявся, жалівся на гострий
біль в лівому плечовому суглобі. Свою вину у вчиненні вказаного злочину він
визнав частково тому, що мети на
нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 він не мав, а лише хотів захистити свого товариша ОСОБА_4
у якого була поламана нога, від його
можливого побиття ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 08.04.2007 року, близько 14.00 години він разом зі своїми
друзями перебував на відпочинку на березі ставку поблизу с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградської області. Проходячи біля ОСОБА_4 він
необережно зачепив його травмовану ногу. Після цього, до нього підійшов підсудний ОСОБА_3 і почав
його звинувачувати у тому, що він
навмисно зачепив хвору ногу ОСОБА_4. Підійшовши до нього на відстань одного
метра, ОСОБА_3 двома руками штовхнув
його в область плечових суглобів, від
чого він впав на землю лівою частиною тулубу і відразу відчув різкий біль в
лівому плечовому суглобі. Сварки між ним та ОСОБА_4 не було, він його не бив по хворій нозі. Претензій
матеріального та морального характеру він до підсудного немає, оскільки матір ОСОБА_3 надала йому гроші в сумі
600 грн. на лікування.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала,
що від свого сина ОСОБА_2 вона дізналася про те, що 08.04.2007 року на березі ставку поблизу с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградської області,
ОСОБА_3
штовхнув його в область плечових суглобів,
від чого він впав на землю лівою стороною тулубу, в результаті чого поламав собі ключицю.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав,
що 08.04.2007 року, близько 14.00
години, він разом зі своїми друзями
перебував на березі ставка, який
розташований поблизу с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградського області,
де відпочивали та вживали спиртні напої. В цей час між ним та ОСОБА_2
виникла сварка, в яку втрутився ОСОБА_5. До них підійшов ОСОБА_3, який зробив їм зауваження, але вони не реагували, тому ОСОБА_3 взяв
однією рукою ОСОБА_2, а іншою рукою
ОСОБА_5 і розштовхнув їх у різні сторони. При цьому, ОСОБА_2 зробив декілька кроків назад та впав
на землю лівою стороною тулубу. Після того,
як він піднявся, почав жалітися на
біль у лівому плечовому суглобі.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала,
що від свого сина ОСОБА_3 вона дізналася про те, що 08.04.2007 року на березі ставка, який розташований поблизу с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградської області,
її син намагаючись уникнути побиття свого товариша ОСОБА_4, двома руками порозштовхував у різні сторони
ОСОБА_5 та
ОСОБА_2. В результаті
чого ОСОБА_2 зробив декілька кроків назад та впав на землю лівою стороною
тулубу, коли піднявся то жалівся на біль
у лівому плечовому суглобі. Потерпілому ОСОБА_2 вони разом з сином добровільно
надали матеріальну допомогу в сумі 600 гривень на лікування.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав,
що 08.04.2007 року, близько 14.00
години, він разом зі своїми друзями перебував
на березі ставка, який розташований
поблизу с Добрянка
Вільшанського району Кіровоградської області. Під час відпочинку, ОСОБА_2 проходячи повз ОСОБА_4 необережно
зачепив його травмовану ногу, після
цього до ОСОБА_2 підійшов ОСОБА_3 та двома руками штовхнув його в область
плечових суглобів, від чого він впав на
землю лівою стороною тулубу, а коли
піднявся то жалівся на біль у лівому плечовому суглобі. Після цього, ОСОБА_3 відразу
підійшов і до нього, взявши його за
верхній одяг на грудях обома руками і вдарив правою ногою в нижню частину
ніг, внаслідок чого він впав на землю.
ОСОБА_9 посадив ОСОБА_2
в автомобіль до ОСОБА_10, який відвіз

2

його
додому. Сварки між ним, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 не було, він не чіпав за плечі
ОСОБА_4 і не бив його в область грудей.

Згідно
протоколу огляду місця події від 17.05.2007 року було встановлено місце
вчинення злочину (а.с. 5).

Відповідно
висновку судово - медичної експертизи № 41 від 21.05.2007 року, у ОСОБА_2 були наявні тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому лівої ключиці,
які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що потягнули за собою тривалий розлад
здоров'я більше 21 дня (а.с. 59).

Дослідивши
обставини справи, суд приходить до
висновку, що підсудний ОСОБА_3 спричинив
потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не були безпосереднім результатом при
відштовхуванні потерпілого в плечові суглоби,
а сталися внаслідок падіння ОСОБА_2.
Таких наслідків підсудний ОСОБА_3 не
передбачав, але повинен був і міг за
обставинами справи передбачити.

Аналізуючи
та оцінюючи докази в їх сукупності, суд
вважає, що дії підсудного слід
кваліфікувати не за ч.1 ст. 122 КК
України, оскільки підсудний ОСОБА_3 не передбачав
заподіяння потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості внаслідок його
падіння, а також не мав прямого умислу
їх заподіяти, проте повинен був їх
передбачити, а кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне заподіяння середньої тяжкості
тілесного ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного і обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Ступінь
тяжкості вчиненого злочину ст. 12 КК
України відносить злочин, кваліфікований
за ст. 128 КК України до категорії
злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно
акту комісії лікарів Вільшанської ЦРЛ Кіровоградської області, ОСОБА_3 у
лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.с. 73).

Згідно
довідки ВІТ при УМВС України в Кіровоградській області, ОСОБА_3 судимий
27.11.2003 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ст. 187 ч.2 та ст. 187 ч.4 КК України, із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення
волі з іспитовим строком 2 роки (а.с. 74).

Постановою
Добровеличківського районного суду від 05 грудня 2005 року, ОСОБА_3 був
звільнений від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду
м. Кіровоград від 27.11.2003 року
за ст. 187 ч.2 та ст. 187 ч.4 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України п'ять років позбавлення
волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки, - у зв'язку з закінченням іспитового строку.

Постановою
слідчого про обрання міри запобіжного заходу від 16.07.2007 року, ОСОБА_3 обрана
міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд (а.с. 66, 67).

Як особа, підсудний за місцем проживання
характеризується позитивно (а.с. 68).

Згідно
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1,
виданого центральним відділом РАЦС управління юстиції у Кіровоградської
області, ОСОБА_3 має дочку, ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_4.

Обставинами, що пом'якшують покарання суд знаходить:
добровільне відшкодування завданого збитку; наявність на утриманні малолітньої
доньки,ІНФОРМАЦІЯ_4; сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.

Враховуючи
наявність декількох вищенаведених обставин,
що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням позитивної
характеристики, суд вважає за можливе
призначити покарання підсудному ОСОБА_3 у
вигляді обмеження волі, однак, від призначеного покарання звільнити з
випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Дана
міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та
попередження нових злочинів.

З

Цивільний позов
по справі не заявлений.

Судових витрат
по справі немає.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 323-324,
335 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним
за ст. 128 КК України та призначити йому
покарання один рік шість місяців обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк тривалістю два роки.

У
відповідності до ст. 76 КК України, заборонити ОСОБА_3 протягом іспитового строку без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи виїжджати за межі України на постійне
проживання.

Міру запобіжного заходу, до вступу
вироку в законну силу, залишити
попередню -підписку про невиїзд.

Апеляція
на вирок може бути подана до Кіровоградського апеляційного суду через
Вільшанський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.