Справа № 4-1115/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
травня 2008 року Печерський районний суд м. Києва в складі

Головуючого - судді Вовк С.В.

при
секретарі Горовій Н.Г.,

з участю
прокурора Мартиненка І.О.

слідчого
ОСОБА_3,

захисника
ОСОБА_2.,

розглянувши
у судовому засіданні подання слідчого слідвідділу Управління СБ України у м.
Києві про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та матеріали кримінальної справи № 1276, -

В С Т А Н О В И
В:

08.05.2008 року
слідчий Управління СБ України у м. Києві ОСОБА_3 за згодою заступника прокурора м. Києва вніс до суду
подання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_1, 1960 р.н., запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту.

Подання
мотивоване тим, що допитана як свідок 17.04.2008 року ОСОБА_1 своєю причетністю
до незаконного переправлення громадян Китаю через державний кордон України
повністю заперечувала, в тому числі давала показання про те, що ніколи не
зустрічала громадян Китаю, не перевозила їх до свого будинку АДРЕСА_1, не
забезпечувала їх житлом, продуктами харчування та не давала жестами зрозуміти,
що незаконно переправить їх до країн Західної Європи. Після проведення ряду
очних ставок зі свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1
змінила раніше дані показання.

Також мотивовано
тим, що ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_1 14-17 квітня 2008 року телефонувала до неї
та просила її не розповідати співробітникам правоохоронних органів про
нелегальних мігрантів громадян Китаю, які жили в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, в
поданні зазначено, що в ході виконання доручення в порядку ст. 114 КПК України
від оперативного підрозділу отримано інформацію про те, що ОСОБА_1 планує
виїхати до Туреччини в травні цього року.

При цьому посилаючись на обставини
викладені в поданні та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вчинила тяжкий злочин, за
який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від трьох до
семи років, постійно дає неправдиві показання та змінює їх, намагається
впливати на свідків, перешкоджаючи встановленню об'єктивної істини у справі, та
має намір виїхати з постійного місця проживання до Туреччини. Враховуючи
наявність достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, вона буде
намагатись ухилятися від слідства і суду та перешкоджати встановленню істини по
справі, із посиланням на ст.ст. 130, 148, 149, 150, 155, 165-2 КПК України,
порушується питання про обрання стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту.

07.05.2008 року
ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 115
КПК України.

Слідчий та прокурор у судовому
засіданні пояснили припускаючи, що обвинувачена у випадку не застосування до
неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту в подальшому може
впливати на свідків, перешкоджаючи встановленню
об'єктивної істини у справі та виїхати за межи країни.

На підтвердження вказаних обставин
посилаються на протоколи допиту в якості свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8 та на
оперативні данні щодо намірів ОСОБА_1 виїхати за межі території України.

Виходячи зі змісту ст. 155 КПК
України взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим
він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи,
передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним
процесуальних обов'язків, що випливають із ч.2 ст. 148 КПК України, і його
належної поведінки.

Тяжкість злочину
при відсутності інших підстав не може бути підставою для обрання міри
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Враховуючи
обставини вчинення дій, в яких обвинувачується ОСОБА_1 оцінюючи надані
матеріали, її вік, стан здоров'я, сімейний стан, те що вона має постійне місце
проживання, вважаю, що у відношенні останньої нема достатніх підстав для
обрання такої міри запобіжного заходу як взяття під варту, оскільки на час
звернення слідчого до суду з даним поданням в матеріалах даної кримінальної
справи не зібрано доказів, того, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі, може
ухилитися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальній
справі та забезпеченню виконанню процесуальних дій.

Приходячи до
останнього висновку, суд виходить із того, що показання свідків ОСОБА_7.,
ОСОБА_8 не можна розцінювати як тиск на них з приводу не розголошення
інформації, оскільки такі показання не носять погрожуваючий або обов'язковий
характер, та також із того, що не можуть братись до уваги як підставу для
задоволення подання посилання в поданні на лист СБ України щодо намірів ОСОБА_1
виїхати за межі території України, оскільки цей лист не підтверджений даними
які в ньому ж повідомляються.

За таких обставин суд приходить до
висновку, про не обґрунтованість подання та відсутності підстав для його
задоволення, проте, одночасно виходячи з вище наведеного суд приходить до
висновку, про доцільність обрання відносно обвинуваченої особи запобіжного заходу
у вигляді підписки про невиїзд.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 148, 149,150, 151, 156, 165-2, 165-3 КПК України,
-

П О С Т
А Н О В И В:

В
задоволенні подання - відмовити.

Обрати
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд

Контроль за
виконанням постанови покласти на прокурора м. Києва.

Постанова може
бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом трьох діб.

Суддя :