Справа № 183/7427/14
№ 1-кп/183/81/15
В И Р О К
іменем України
18.03.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Знаменка Кіровоградської області, громадянина України, працюючого на посаді охоронця військового містечка № НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128КК України,-

в с т а н о в и в:
28 квітня 2014 року близько 16 години 50 хвилин, ОСОБА_4 йшов до ставку, що розташований вздовж дачного кооперативу «Родничок», на території Вяльнянської сільської ради поблизу с.Вільне Дніпропетровської області, де в цей час зустрів їдучого на велосипеді ОСОБА_5 , з яким у нього раніше склалися неприязні відносини.

Коли ОСОБА_5 наближався до ОСОБА_4 , між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 лівою рукою штовхнув проїжджаючого мимо нього ОСОБА_5 в ліве плече, від чого останній впав з велосипеду на нерівну поверхню узбіччя дороги, та отримав тілесне ушкодження у виді переломів зовнішньої та внутрішньої кісток лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 128 КК України визнав та показав, що між ним та ОСОБА_5 дійсно існують триваючі неприязні відносини, які виникли через неврівноважений характер потерпілого. Останній протягом тривалого часу провокує його на конфлікти. 28 квітня 2014 року він перебував на своїй дачі, що розташована в дачному кооперативі «Родничок», розташованої на території Вільнянської сільської ради. Після 17.00 години він вирішив піти порибалити на ставок, що розташований вздовж дачного кооперативу, задля чого взяв вудку, склав рибацькі приналежності до відра. По дорозі до ставка поруч з ним йшла його собака породи пікінес, яка побачивши їдучого назустріч ОСОБА_5 побігла до нього. ОСОБА_5 , висловлюючись нецензурною лайкою, відштовхнув ногою собаку, та почав на його адресу висловлюватися нецензурною лайкою. Коли ОСОБА_5 порівнявся з ним, він дійсно відштовхнув його від себе правою рукою у ліве плече, внаслідок чого останній впав з велосипеду на землю. Обвинувачений зазначив, що потерпілий дуже часто веде себе агресивно по відношенню до нього, тому не маючи наміру на спричинення йому будь-яких тілесних ушкоджень, він, в такий спосіб, лише відштовхнув від себе ОСОБА_5 , від якого можливо очікувати протиправних дій в любий момент. Обвинувачений у скоєному кається.

Потерпілий в судовому засіданні надав показання про те, що з ОСОБА_4 , як і з іншими членами дачного кооперативу, у нього склалися неприязні відносини. Обвинуваченого він підозрює у скоєнні ряду злочинів, вважає його особою, яка веде, на його думку, антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. 28.04.2014 року після 17.00 годин він їхав на велосипеді до своєї дачі, яка розташована в дачному кооперативі «Родничок» поруч з дачною ділянкою ОСОБА_4 , а останній йшов йому назустріч з собакою, яка вибігла до нього та намагалася вкусити його за ногу. Він сказав ОСОБА_4 , щоб той прибрав собаку, однак обвинувачений вдарив його в ліве плече, штовхнув з велосипеда, внаслідок чого він впав на землю та зламав колесо на велосипеді. Про пригоду він телефоном повідомив свою дружину, яка через декілька хвилин прийшла до нього, однак він не міг піднятися з землі через різкий біль в нозі. Дружина викликала швидку медичну допомогу та міліцію. Швидка медична допомога приїхала майже через дві години, він весь цей час знаходився на землі, а працівники міліції на місце події так і не приїхали. Перебуваючи в лікарні, працівники міліції намагалися відібрати у нього заяву про вчинення злочину, однак він відмовився її підписувати та вимагав від них, щоб вони виїхали на місце події, зафіксували всі обставини злочину на місці. Після цього, в лікарні йому наклали гіпс та виштовхали вночі з лікарні, а 29.04.2014 року він звернувся до міліції з заявою про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 129 КК України, мотивуючи свою заяву тим, що коли він лежав на землі з поламаною ногою, ОСОБА_4 , повертаючись з риболовлі, погрожував йому фізичною розправою та замахувався великим каменем. Крім того, потерпілий наполягав на тому, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані не вірно, на його думку його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України.

На підтвердження встановлених судом обставин, були досліджені наступні докази:

· показання свідка ОСОБА_6 про те, що 28.04.2014 року близько 18.00 години їй зателефонував її Чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_4 штовхнув його з велосипеда. Кли вона прийшла на місце пригоди, то її чоловік сидів на землі біля свого велосипеда;

а також матеріали кримінального провадження:

· протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.05.2014 року, в ході якого ОСОБА_5 виклав обставини події, що відбувалися з ним 28.04.2014 року, а саме зміст заяви містить формулювання про те, що ОСОБА_4 штовхнув його з велосипеда (а.с. 64);

· протокол огляду місця події від 20.05. 2014 року ділянки місцевості, дороги, розташованої біля електричної опори № 9 поблизу дачного кооперативу «Родничок» на території Вільнянської сільської ради та фототаблиці до протоколу, на яких ОСОБА_5 вказує на місце, де ОСОБА_4 зіштовхнув його з велосипеда (а.с. 68-72);

· акт судово-медичного обстеження ОСОБА_5 № 381 від 08.05.2014 року, у відповідності до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді переломів зовнішньої та внутрішньої кісточок лівого гомілковостопного суглобу, які відносяться до середнього ступеню тяжкості. Переломи утворилися внаслідок тупої травми, можливо падіння з велосипеду на тверду поверхню. Дані медичних документів свідчать про те, що переломи могли бути спричинені 28.04.2014 року (а.с. 75);

· протокол проведення слідчого експерименту від 29.08.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході якого останній показав як ОСОБА_4 28.04.2014 року, порівнявшись з ним, штовхнув його лівою рукою у плече, ОСОБА_5 впав з велосипеда на правий бік та вдарився лівою ногою (а.с. 76-78) та фототаблиці до протоколу (а.с. 79-80);

· висновок судово-медичної експертизи № 867/Е, відповідно до якої виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді у виді переломів зовнішньої та внутрішньої кісточок лівого гомілковостопного суглобу могли утворитися при механізмі, вказаному ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, тобто внаслідок падіння з велосипеду на тверду поверхню, після надання його тілу прискорення, та ударом лівою ногою об землю (а.с. 81-82);

· протокол проведення слідчого експерименту від 12.11.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого останній показав, що правою рукою відштовхнув їдучого на велосипеді ОСОБА_5 (а.с. 90-91) та фототаблиці до протоколу (а.с. 93-94);

· висновок судово-медичної експертизи № 1024/Е/Д від 13.11.2014 року, у відповідності до якого механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого підозрюваним не розкритий (а.с. 95).

Зі сторони обвинувачення в якості свідка був допитаний ОСОБА_7 , який не був безпосереднім свідком події 28.04.2014 року, тому його показання не мають ніякого доказового значення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він відштовхнув ОСОБА_5 правою рукою, в сукупності з проведеним слідчим експериментом не узгоджуються з встановленими в судовому засіданні обставинами та спростовують таку його позицію.

З урахуванням висновку судово-медичної експертизи №1024/Е/Д від 13.11.2014 року такий механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 , на якому наполягав обвинувачений, останнім не розкритий.

Оцінюючи позицію потерпілого ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 умисно наніс йому середньої тяжкості тілесні ушкодження слід звернути увагу на наступне.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.128 КК України може проявлятися як у виді злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. В даному випадку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 не охоплювалися умислом останнього на заподіяння середньої ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, він вчинив необережне заподіяння ОСОБА_5 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, оскільки відштовхуючи в плече їдучого на велосипеді ОСОБА_5 не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що потерпілий може впасти на землю та одержати травму, внаслідок удару об тверду поверхню.

Механізм утворення тілесного ушкодження у виді переломів зовнішньої та внутрішньої кісточок лівого гомілковостопного суглобу розкритий саме потерпілим ОСОБА_5 і виник від падіння потерпілого з велосипеду після надання його тілу прискорення, про що свідчить висновок судово-медичної експертизи № 867/Е від 06.10.2014 року (а.к.п. 81-82).

Об`єктивних даних проте, що обвинувачений умисно наносив потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, суду не представлено.

При визначенні виду та міри покарання, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв злочин невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не був судимим, займається суспільно-корисною працею.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставиною, пом`якшуючою покарання є щире каяття обвинуваченого. При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Характер скоєного злочину, особа винного, його ставлення до скоєного та поведінка після вчинення злочину, свідчать про необхідність призначення покарання, співрозмірного скоєному, і в даному випадку, суд вважає, що виправлення засудженого можливе без обмеження волі та ізоляції його від суспільства, він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, саме таке покарання буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Потерпілим до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов про стягнення спричиненої майнової шкоди у розмір 1630 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також витрат на ремонт велосипеду.

В судовому засіданні потерпілий наполягав на відшкодуванні йому витрачених коштів на лікування та відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягає, суду не надано жодного письмового доказу про понесені цивільним позивачем витрат на лікування та поїздки на слідчі дії.

Вирішуючи позов в частині визначення розміру відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд, з урахуванням вимог ст.ст. ч.3 ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, а також з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, якою передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, приходить до висновку, що позов потерпілого в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 грн. (одна тисяча).

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1