У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди
О.В., Кузьменко О.Т.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 22 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області
від 28 вересня 2004 року кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 366 КК України, закрито у зв'язку з закінченням строків давності.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2004 року
постанову місцевого суду залишено без зміни.

ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що будучи службовою особою - начальником
автостанції “Переяслав-Хмельницький”, а в подальшому начальником відділу по
керівництву автостанціями Лівобережного регіону Київської області з виконанням
функцій по керівництву автостанцією “Переяслав-Хмельницький” Київського
обласного автотранспортного управління, в березні 2001 року, вчинив службове
підроблення, а саме: склав та підписав акт виконаних робіт по ремонту
виробничих приміщень автостанції “Переяслав-Хмельницький” від 1 березня 2001
року та акт на списання малоцінних та швидкозношуваних предметів, в яких
відобразив використання на потреби очолюваного ним підприємства лінолеуму у
кількості 90 кв. м, який фактично не використовувався, чим завдав збитків
Київському обласному автотранспортному управлінню на суму 1 507 гривень.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та однобічність і неповноту досудового та судового
слідства. Просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу - закрити за
відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали
справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Перевіркою матеріалів справи
встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у
постанові злочину ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом
порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є
обґрунтованим. Цей висновок, зокрема, ґрунтується на фактичних даних,
встановлених показаннями свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, актом виконаних робіт від 1 березня 2001 року, актом
на списання малоцінних та швидкозношуваних предметів, висновком
судово-почеркознавчої експертизи від 17 серпня 2004 року № 4167 та іншими
доказами.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковано правильно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від
кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання
вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої
тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення
волі.

Враховуючи те, що злочин ОСОБА_1 вчинено у березні 2001 року і відповідно
до ч. 2 ст. 12 КК України він є злочином невеликої тяжкості, то відповідно до
вимог ч. 2 ст. 11-1 КПК України суд обґрунтовано на підставі ст. 49 КК України
закрив кримінальну справу щодо ОСОБА_1, звільнивши його від кримінальної
відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398 КПК України підстави для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 відсутні, колегія суддів не вбачає підстав
для призначення справи до розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 394
КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного
Суду України, -

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_1.

судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Кузьменко О.Т.