Справа № 496/2894/15-к
Провадження № 1-кп/496/192/15
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

29.07.2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Н.-Троїцьке Любашівського району Одеської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, злісно не виконувала обов`язки по догляду за дитиною, а саме не забезпечувала належні умови по догляду та лікуванню малолітнього сина ОСОБА_6 , що призвело до його смерті.

Так, наприкінці вересня 2014 року, ОСОБА_5 виявила у малолітнього сина ОСОБА_6 ознаки хвороби у вигляді приступів кашлю, підвищення температури тіла, загальної слабкості, однак за медичною допомогою не зверталась, хоча мала можливість звернутись, фахове лікування дитини не проводила, що поступово призвело до погіршення стану здоров`я дитини.

11.10.2014 року, близько 11:00 годин, малолітній ОСОБА_6 в непритомному стані був доставлений ОСОБА_5 та її співмешканцем ОСОБА_7 до В.Дальницької лікарні, де черговим лікарем було констатовано смерть дитини.

Згідно висновку комісійної судово медичної експертизи № 111 від 15.05.2015 року, безпосередньо причиною смерть ОСОБА_6 став набряк легенів, який знаходився в прямому причинному зв`язку з наявною хворобою правосторонньою нижньодольовою зливою фібрінозно гнійною пневмонією.

Смерть дитини знаходиться в прямому причинному зв`язку з відсутністю звернення батьків дитини за медичною допомогою, що призвело до прогресування захворювання та смертельного наслідку.

Своєчасне звернення за медичною допомогою та призначення відповідної терапії амбулаторно чи в стаціонарі могли забезпечити позитивний прогноз та наслідок захворювання.

Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаялась, не заперечувала проти розгляду кримінального провадження щодо неї в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ст. 166 КК України, а саме злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
При призначенні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення та особу винної у їх сукупності.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітнього.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Виходячи із принципу призначення покарання необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження можливості вчинення нею нових злочинів, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується негативно, а тому суд вважає, що їй слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі винної.

Цивільний позов по справі не заявлено. Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження №0000120 від 03.02.2015 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ: медичну картку «Історія розвитку дитини» №61 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 з набранням вироком законної сили скерувати до В.Дальницької лікарні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1