Справа № 152/271/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пам`ятне Борзнянськогорайону Чернігівської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
· у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , народженої: ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області, проживаючої у АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,
· у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
обвинувачені ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
ОСОБА_3 за попередньою змовою з співмешканкою ОСОБА_4 10 січня 2015 року біля 23 години 40 хвилин, перебуваючи в себе в домоволодінні, вирішили пройти до нежилого домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , звідки скоїти крадіжку господарських речей.
Після чого ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 підійшли до приміщення літньої кухні, де умисно, таємно, з метою крадіжки чужого майна, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, усвідомлюючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, знаючи, що власник домоволодіння за вище вказаною адресою не проживає, відчинили вхідні двері у кухню, які були лише прихилені та проникли всередину кімнати, звідки викрали ковдру коричневого кольору із візерунками квіток синього та червоного кольору вартістю 100 гривень, простирадло білого кольору вартістю 30 гривень, подушку сірого кольору в смужку синього кольору вартістю 30 гривень, два поліпропіленових мішка білого кольору вартістю 4 гривні, радіоприймач сірого кольору іноземного виробництва марки «КІПО» вартістю 45 гривень, настільний світильник червоного кольору вартістю 30 гривень, обігрівач білого кольору іноземного виробництва марки «Андерпрайс» вартістю 90 гривень, вимикач білого кольору іноземного виробництва вартістю 25 гривень, електричний продовжувач білого кольору довжиною чотири метра вартістю 20 гривень, електричний провід трьохжильний білого кольору, довжиною сім метрів вартістю 18 гривень, паяльник зеленого кольору вартістю 35 гривень, міксер жовтого кольору іноземного виробництва вартістю 40 гривень, електричний кип`ятильник вартістю 13 гривень, ніж з ручкою синього кольору вартістю 5 гривень, ланцюг до бензопили іноземного виробництва вартістю 80 гривень, шину до бензопили іноземного виробництва вартістю 70 гривень, ножівку ручну із ручкою синього кольору вартістю 40 гривень, ножівку по металу із дерев`яною ручкою вартістю 30 гривень, ізоленту синього кольору вартістю 5 гривень, рулетку жовтого кольору вартістю 10 гривень, два шестиграних ключа для збору меблів вартістю 4 гривні, викрутки у кількості 4 штуки, вартістю 20 гривень, два свічних ключа вартістю 20 гривень, металевий розвідний ключ вартістю 30 гривень, поліпропіленову пляшку прозорого кольору ємністю 0,25 л, всередині якої знаходиться масло до бензопили вартістю 15 гривень, ножиці по металу вартістю 25 гривень, електрообігрівач сірого кольору іноземного виробництва марки «Оріон» вартістю 250 гривень, дві металеві сокири з дерев`яними ручками вартістю 80 гривень, металеві граблі без ручки вартістю 20 гривень, тридцять п`ять метрів кабелю марки ПВС 3х2,5 вартістю 350 гривень.
У подальшому викрадені речі помістили у викрадені мішки та залишили місце вчинення злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1534 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у приміщення.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні злочину визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.
Суду по суті пред`явленого обвинувачення, зокрема, пояснив, що 10.01.2015 року біля опівночі, він, спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , з літньої кухні та сараю, які розташовані у с. Копистирин Шаргородського району та належать ОСОБА_6 , викрали побутові речі та електроприлади. Про вчинене шкодує, обіцяє більше такого не вчиняти.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні злочину визнала повністю, не заперечувала факту його вчинення при вище наведених обставинах, розкаялася у скоєному, просила її суворо не карати. По суті пред`явленого обвинувачення надала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3 . Про вчинене шкодує, обіцяє більше такого не вчиняти.
Ураховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинувачених і стосуються речових доказів.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у тому, що вони своїми умисними діями вчинили таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у приміщення і кваліфікує їхні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та його щире каяття, а також те, що потерпілий пробачив обвинуваченого та просив його суворо не карати.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_3 , особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, суд дійшов висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на два роки та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 , є визнання нею винуватості та її щире каяття, а також те, що потерпілий пробачив обвинувачену та просив її суворо не карати.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_4 , особи винуватої, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, а також, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, думку прокурора та потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинувачену, суд дійшов висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням строком на два роки та покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Підстав для застосування запобіжних заходів немає.
Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 протягом встановленого судом двохрічного іспитового строку обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо вона протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 протягом встановленого судом двохрічного іспитового строку обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
- ковдру коричневого кольору із візерунками квіток синього та червоного кольору; простирадло білого кольору, подушку сірого кольору в смужку синього кольору; два поліпропіленових мішка білого кольору; радіоприймач сірого кольору іноземного виробництва марки «КІПО»; настільний світильник червоного кольору; обігрівач білого кольору іноземного виробництва марки «Андерпрайс»; вимикач білого кольору іноземного виробництва; електричний подовжувач білого кольору довжиною чотири метра; електричний дріт трьохжильний білого кольору довжиною сім метрів; паяльник зеленого кольору; міксер жовтого кольору іноземного виробництва; електричний кип`ятильник; ніж з ручкою синього кольору; ланцюг до бензопили іноземного виробництва; шину до бензопили іноземного виробництва; ножівку ручну із ручкою синього кольору; ножівку по металу із дерев`яною ручкою; ізоленту синього кольору; рулетку жовтого кольору; два шестиграних ключа для збору меблів; чотири викрутки; два свічних ключа; металевий розвідний ключ; поліпропіленову пляшку прозорого кольору ємністю 0,25 л, всередині якої знаходиться масло до бензопили; ножиці по металу; електрообігрівач сірого кольору іноземного виробництва марки «Оріон» - повернути власнику ОСОБА_6 ;
- дві сокири з дерев`яними ручками; металеві граблі без ручки; 35 метрів кабелю марки ПВС 3х2,5 залишити у власника ОСОБА_6 .
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1