Справа №1- 23/2007 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05 .04. 2007 р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Цімбота В.І.,

при секретарі
КуруцВ.І.,

з участю:
прокурора Варга Ю.Ю.,

адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

цивільного відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в смт. Міжгір'я справу про обвинувачення
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Округла Тячівського району,
мешканця АДРЕСА_1, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює водієм
ВАТ "Загалшляхбуд" смт.Міжгір'я, освіта повна середня, українця, громадянин
України, не судимого, за ст.286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 17.10.2006 р. біля 9 години, керуючи автомобілем
ЗІЛ-ММЗ 4505 № 568-59 РТ, що належить ВАТ
"Загалшляхбуд" і де підсудній працював по трудовій угоді, в смт. Міжгір'я,
біля кафе "Старий дуб" , вчиняючи лівий поворот з головної дороги
"Долина-Хуст" на другорядну не пропустив транспортний засіб, що
рухався на зустріч по головній дорозі, а саме автомобіль ВАЗ-21099,НОМЕР_1,
яким керував власник ОСОБА_3, в результаті чого на смузі зустрічного руху для
ОСОБА_5 відбулось зіткнення транспортних засобів, від чого ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження середньої важкості та пошкоджено його автомобіль.

Підсудний ОСОБА_5 вину визнає частково в тому, що він не пропустив при
повороті ліворуч на другорядну дорогу транспортний засіб, який рухався йому на
зустріч по головній дорозі, але просить врахувати, що потерпілий ОСОБА_3
рухався із швидкістю, яка була великою для даної ситуації і якщо би він їхав із
меншою швидкістю, то наслідки були би іншими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що вина ОСОБА_5
у вчиненні злочину, який йому інкримінується , доведена слідуючим.

Так, потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 17.10.2006 р.
біля 9 год. ранку
він на власному автомобілі ВАЗ-21099 їхав від дому свого проживання у центрі
селища Міжгір'я до батьків на село. Погода була морозною, дорога сухою. їхав
він із швидкістю біля 60 км.на год.
Біля кафе " Старий дуб" на розвилці доріг йому назустріч їхав
автомобіль ЗІЛ -ММЗ, який зупинився, щоби його пропустити , так як він мав
перевагу у русі. ОСОБА_3 продовжував рухатися і в цей час водій автомобіля ЗІЛ
виїхав на його смугу руху, де відбулось зіткнення. Уникнути зіткнення він не
мав можливості, так як дії водія ЗІЛ були непередбачувані. Просить відшкодувати
йому заподіяну матеріальну і моральну шкоду.

Як видно з протоколу огляду місця події (арк.сп. 14)
місцем ДТП є вулиця Шевченка в смт. Міжгір'я неподалік будинку № 153 , є
розвилка доріг, смуги руху в обох напрямках.

По висновку автотехнічної експертизи (арк. сп. 59) водій автомобіля ВАЗ-
21099 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а водій ЗІЛ -ММЗ на
перехресті нерівнозначних доріг не уступив дорогу автомобілю, який рухався в
зустрічному напрямку

по головній дорозі, що і стало причиною пригоди.

Судмедексперт на підставі даних акта судово-медичного обстеження та записів
у історії хвороби ОСОБА_3прийшов до висновку , що
заподіяні ОСОБА_3тілесні ушкодження як струс
головного мозгу та забій грудної клітки, які привели
до ускладнення стану потерпілого у вигляді стійкої краналгії та помірної
тораколгії, що потягло за собою розлад
здоров'я більше як на 21 день, є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості і відповідають
строку події, що мала місце 17.10.2006 р.

Свої покази на досудовому слідстві як підсудній, так і потерпілий
підтвердили при відтворенні обстановки і обставин
події і такі не суперечать їх поясненням, даними ними в судовому
засіданні.

Таким чином, суд вважає, є доведеною виновність ОСОБА_5 в тому, що він 17.10.2006 р. в порушення вимог п. 16.11. Правил
дорожнього руху в Україні на перехресті нерівнозначних
доріг водій повинен уступити (дати) дорогу транспортному засобу, що рухається по головній дорозі, а також п. 16.12 цих Правил
про обов'язок водія перед поворотом ліворуч дати дорогу транспортним засобам,
що рухаються по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, не
виконав вимог даного нормативного акту і в результаті допустив зіткнення транспортних засобів із заподіянням водієві
транспортного засобу, що рухався назустріч середньої
тяжкості тілесних ушкоджень і дії ОСОБА_5 за ст. 286 ч. 1 КК України
кваліфіковано вірно.

Судом не можуть братися до уваги пояснення ОСОБА_5 про те, що водій ОСОБА_3перевищив швидкість, так як причиною пригоди стали саме
невірні дії підсудного як водія транспортного засобу, а не дії потерпілого ОСОБА_3.

Обираючи до ОСОБА_5 покарання за ст.286 ч. 1 КК України суд враховує , що
ним вчинено злочин невеликої тяжкості, із заподіянням
шкоди здоров'ю особи.

Судом враховується і часткове визнання вини самим підсуднім, його позитивну
характеристику, відсутність судимості, наявність на
утриманні малолітньої дитини.

При таких обставинах суд вважє за можливе обрати до ОСОБА_5 покарання в межах
санкції ст. 286 ч. 1 КК України і обмежитись штрафом.

Суд вважає за можливе не позбавляти ОСОБА_5 права керувати транспортним
засобом , так як він був у тверезому стані, має значний досвід
роботи водія, працює по спеціальності.

Потерпілим ОСОБА_3 заявлено позов про відшкодування власником джерела підвищеної небезпеки ВАТ "Загалшляхбуд" 19 994
грн. 61 коп. матеріальної шкоди, 20 000 грн.
морального відшкодування та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Цивільний відповідач з позовом не згідний, так як вважає, що розмір шкоди визначено
невірно.

Суд вважає, що цивільний позов по суті є підставним і підлягає до
часткового задоволення.

По висновку автотоварознавчої експертизи (арк.сп. 42), яка проведена
належним спеціалістом на вимогу органів досудового слідства
вартість матеріальної шкоди, завданої
власнику автомобіля ВАЗ- 21099 становить 19602 грн. 97 коп. і дану суму суд стягує
в порядку ст.ст. 1172, 1187 ЦК
України.

Вимоги ОСОБА_3в
частині стягнення витрат на придбання медикаментів суд залишає без задоволення, виходячи з того, що лікування у нашій державі
є безоплатним і подані чеки не є
підтвердженням того, що саме ОСОБА_3 придбавав по них медикаменти.

Моральне
відшкодування, суд вважає, підлягає до задоволення (ст. 1167 ЦК України), таке є обгрунтованим, однако розмір моральної шкоди суд визначає
у сумі 10 000 грн.

Інших вимог по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 362, 363 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання
у 510 (п'ятсот десять) грн. штрафу в доход держави без
позбавлення права керувати
транспортними засобами.

До вступу вироку в
законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишається без змін - підписка про
невиїзд.

Стягнути з власника джерела підвищеної небезпеки
ВАТ "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" смт.Міжгір'я, вул.
Грабовець , 20, р/р 260065027 у Міжгірському відділенні "Райффайзен Банк
АВАЛЬ", МФО 312345, в користь ОСОБА_3 19 602 (дев'ятнадцять тисяч шістсот дві)грн.
97 коп. матеріальної шкоди, 10 000 (десять тисяч) грн. морального відшкодування
та 500 (п'ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

В решті позову
відмовити.

Речові докази по справі: автомобіль ЗІЛ - ММЗ 4505 № 568-59 РТ та
автомобіль ВАЗ - 21099 НОМЕР_1 повернути
власникам відповідно ВАТ "Загалшляхбуд" та ОСОБА_3

Вирок може бути сторонами оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області
протягом 15 діб з часу його постановления.