У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Жука В.Г.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянувши в судовому засіданні у м.
Києві 24 квітня 2008 року справу
за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від
1 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

старший слідчий в особливо важливих справах СУ ПМ ДПА
України 17 березня 2007 року виніс постанову про порушення кримінальної справи
щодо директора ЗАТ «Трансбус» ОСОБА_1 за фактом умисного ухилення від сплати
податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч. 3
ст. 212 КК України.

Згідно з постановою, приводом до порушення кримінальної
справи були матеріали позапланової виїзної документальної перевірки ЗАТ
«Трансбус» ДПІ у Солом'янському районі м. Києва, а підставами - встановлення в
ході перевірки достатніх даних, що вказували на наявність у діях директора ЗАТ
«Трансбус» ОСОБА_1 факту умисного ухилення від сплати податків, що призвело до
фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва
від 1 червня 2007 року
скасовано постанову старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ПМ ДПА
України про порушення кримінальної справи від 17 березня 2007 року за фактом
умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах директором
ЗАТ «Трансбус» ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та відмовлено в
порушенні вказаної кримінальної справи.

Постанова місцевого суду була оскаржена прокурором, який
брав участь при розгляді справи судом першої інстанції, до апеляційного суду м.
Києва.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року зазначену постанову
місцевого суду залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, порушує
питання про скасування зазначених судових рішень у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального закону. При цьому посилається на
те, що суд першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про
відсутність приводів і підстав до порушення кримінальної справи за фактом
умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах директором
ЗАТ «Трансбус» ОСОБА_1 та невідповідність постанови про порушення кримінальної
справи вимогам кримінально-процесуального закону. Крім цього зазначає, що суд
першої та апеляційної інстанції, на порушення вимог ст. 236-8 КПК України,
замість перевірки приводів і підстав щодо порушення кримінальної справи вдався
до оцінки зібраних у ній матеріалів та фактично розглянув та вирішив
заздалегідь ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Захисником ОСОБА_2 подані заперечення на касаційне
подання прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка
підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи і, обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з постанови слідчого від 17 березня 2007
року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, приводом для прийняття такого
рішення були матеріали позапланової виїзної документальної перевірки ЗАТ “Трансбус»
з питань взаємовідносин з ТОВ “Центр розвитку проектів” із використанням
вексельної форми розрахунків, яка проводилась
ДПІ у Солом'янському районі м. Києва, а підставами - дані
складеного за результатами перевірки акту, із якого вбачалося, що ЗАТ “Трансбус”
занизило валові доходи в 2-му кварталі 2006 року на суму 32 500 000 грн., що
призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 8 125 000 грн.

Скасовуючи постанову слідчого СУ ПМ ДПА України про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1, місцевий суд указав, що на час
порушення кримінальної справи органи досудового слідства не мали достатніх
приводів та підстав для прийняття такого рішення.

При цьому суд зробив аналіз законодавчих актів, якими
врегульовані питання оподаткування прибутку підприємств та вексельної форми
розрахунків між підприємствами і на підставі цього дійшов висновку, що,
оскільки органи досудового слідства не взяли до уваги положення, які містяться
у проаналізованих судом нормативних актів, прийняте ними рішення є незаконним, а
матеріали, надані суду, не містять у собі достатніх даних, які б свідчили про
умисне ухилення директора ЗАТ “Трансбус” ОСОБА_1 від сплати податків.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду не
ґрунтується на вимогах закону.

За змістом ст. 236-8 КПК України, суд, розглядаючи скаргу
на постанову про порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, повинен
перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отриманих даних, що стали підставою для винесення постанови.
При цьому, суд не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати ті питання, що
вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 94 КПК України, підставами до
порушення кримінальної справи є достатні дані, що вказують на наявність ознак
злочину. На даній стадії кримінального процесу перевіряється лише наявність об'єктивних ознак, що
характеризують подію злочину й закон не вимагає від відповідних органів при
вирішенні питання про порушення кримінальної справи, надавати докази або вважати
встановленими будь-які обставини.

Зазначені вимоги закону місцевим судом залишені поза
увагою.

Як свідчать матеріали справи, суд, замість перевірки
наявності підстав і приводів для порушення кримінальної справи, вдався до оцінки нормативних актів щодо питань
оподаткування прибутку підприємств та правильності висновку, викладеного в акті
ДПІ, тобто вийшов за межі своєї компетенції, у зв'язку із чим прийняте судом
першої інстанції рішення не можна визнати законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляції прокурора,
не звернув увагу на допущені місцевим судом помилки і постановив незаконне
рішення, яке, як і постанова місцевого суду, підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді, місцевому суду необхідно неухильно
дотриматися вимог ст. 236-8 КПК України, перевірити доводи скарги
захисникаОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 та прийняти законне й обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 1 червня 2007 року про
скасування постанови слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року про залишення
вказаної постанови суду без зміни с к а с у в а т и, а справу направити
на новий судовий розгляд у той же районний суд в іншому складі суду.

С У Д Д І:

Верещак В.М.
Гошовська Т.В. Жук В.Г.