Справа № 382/1951/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/227/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 17.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року, якою до
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стечанка Чорнобильського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою неповною освітою, згідно ст. 89 КК України не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

застосовано примусовий захід медичного характеру, у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з ухвалою, 23 серпня близько 01 години ночі 2014 року, ОСОБА_9 маючи корисливий мотив на заволодіння чужим майном, діючи таємно, приїхав із с. Пасківщина Згурівського району Київської області до с. Червоне Яготинського району Київської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, він вийняв у вікні скло та проник до приміщення сільського клубу яке розташоване по АДРЕСА_2 , звідки викрав майно належне ОСОБА_10 , а саме: мікрофон вартістю 350 грн., який в подальшому виніс на подвір`я та сховав до своєї сумки.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 повторно проник до приміщення сільського клубу та демонтував з акустичної системи колонку вартістю 840 грн. Однак, він не зміг довести свій злочинний умисел до кінця,з причин, що не залежали від його волі, оскільки не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення умислу до кінця, так як під час викрадення, помітивши сторонніх осіб біля приміщення, намагався втекти через вікно, але був ними за триманий.

Всього ОСОБА_9 вчинив замах на таємне викрадення майна належного ОСОБА_10 на загальну суму 1190 грн.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_9 у вчиненні замаху на крадіжку, тобто, кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, звернувся до суду першої інстанції з клопотанням затвердженим прокурором прокуратури Яготинського району, про застосування до ОСОБА_9 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року клопотання слідчого СВ Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000385 від 23.05. 2014 відносно ОСОБА_9 , задоволено. Застосовано до ОСОБА_9 , примусовий захід медичного характеру, у вигляді; примусового лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду справи щодо нього.

В заперечені на апеляційну скаргу прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просив ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 - без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити, як безпідставну, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність в стані неосудності. Підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: 1) наявність суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК; 2) доведеність вчинення цього діяння цією особою; 3) встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності, чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає застосування до неї кримінального покарання; 4) визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану, характеру вчиненого нею діяння і взагалі її поведінки.

Вчинення ОСОБА_11 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю досліджених та проаналізованих в судовому засіданні доказів, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події, висновком судово-товарознавчої експертизи від 26.08.2014 року (а.с.38).

Із акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи видно, що ОСОБА_9 страждає на легку розумову відсталість (олігофренія в ступені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю). Про це свідчить анамнестичні відомості (відставання в розумовому розвитку від ровесників з народження, нездатність повноцінно засвоїти програму початкової школи та набути будь яку професію). Під час проведеного обстеження у нього виявлений суттєвий недорозвиток абстрактного мислення, пам`яті, змістовного сприймання, емоційно-вольової сфери. Ступінь психічних розладів у ОСОБА_9 такий, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він потребує застосування примусових заходів медичного характеру-примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом. (т. 1 а.с. 59,60).

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, правильно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у стані неосудності та правильно встановив про можливість застосування до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, в зв`язку з чим клопотання слідчого СВ Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000385 від 23.05.2014 відносно ОСОБА_9 , задовольнив.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно притягнув його до відповідальності, оскільки він повернув всі речі потерпілій стороні, на думку колегії є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно розглянув справу, оскільки не були допитані свідки, є безпідставними та спростовуються журналом судового засідання, відповідно до якого вбачається, що в судовому засіданні були допитані потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_14 (а.с.34-36).

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування ухвали, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку з чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407 КПК України, судова колегія, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

С У Д Д І: