Справа № 464/1960/15-к
пр.№ 1-кп/464/131/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 0000367 відносно:

А р т и м о в и ч ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з освітою 8 класів, невійськовозобов`язаний (лейкемія), неодружений, учень 9-Б класу СЗШ № 42, хворіє на лейкемію, раніше не судимий, -

за ч.2 ст.187 КК України, -

К у н и н е ц ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, гр-н України, з освітою 9 класів, допризовник, неодружений, студент 1-го курсу Львівського ВПУ дизайну та будівництва, раніше не судимий, -

за ч.2 ст.187 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представника відділу у справах дітей ОСОБА_9 , законних представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и в:

Неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 09 лютого 2015 року о 19.30 год., за попередньою змовою групою осіб, з метою здійснення нападу на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, який зазнав нападу, з використанням ножа, знаходячись неподалік перехрестя вулиць Пимоненка-Хлібна в м.Львові, вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 .

Дане кримінальне правопорушення обвинувачені вчинили за таких обставин: так, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 09 лютого 2015 року о 18.30 год., знаходячись в підвалі будинку №13 по вул.Лисинецька в м.Львові, взяли із схованки заздалегідь приготовлений кухонний ніж з метою погрози застосування насильства та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. В подальшому, неповнолітні обвинувачені, прямуючи з вул.Лисинецької, 13 в м.Львові до ТЦ «Іскра», що по вул.Сихівська, 12 в м.Львові, узгодили між собою дії та ролі, які вони мали вчиняти під час вчинення кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_13 мав налякати потерпілого ножем, а ОСОБА_12 заволодіти його грошима та майном. Після цього, знаходячись біля ТЦ «Іскра», що по вул.Сихівська, 12 в м.Львові, неповнолітній ОСОБА_12 передав неповнолітньому ОСОБА_13 кухонний ніж, який останній заховав у правий рукав своєї куртки. Згідно домовленості між собою обвинувачені розпочали пошук водія таксі старшого віку, який би не чинив опору. Там вони замовили таксі «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , 1952 р.н., який мав їх довезти до попередньо обумовленого неосвітленого та безлюдного місця неподалік «Хлібзаводу №5» по вул.Хлібна в м.Львові. При цьому, згідно чіткого розподілу ролей, ОСОБА_12 сів попереду поруч з водієм ОСОБА_6 , а ОСОБА_13 , зберігаючи в рукаві куртки ножа, сів позаду та вказував потерпілому напрямок руху.

Цього ж дня, о 19.30 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , доїхали до перехрестя вулиць Пимоненка-Хлібна в м.Львові, де з метою заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_6 вчинили на нього розбійний напад, під час якого ОСОБА_13 наніс потерпілому ОСОБА_6 удар ножем ззаду в шию, в результаті чого спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: рану на задній поверхні шиї на фоні синця, котра заподіяна тупим предметом з виступаючою гранню та рану на шиї справа, котра заподіяна загостреним предметом, які не були небезпечними для життя на момент заподіяння і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Проте, потерпілий ОСОБА_6 став чинити опір обвинуваченим, які цього не очікували, а тому з місця скоєння розбійного нападу почали втікати. Неподалік перехрестя вулиць Пимоненка-Пасічна в м.Львові обвинувачені були помічені перехожими, які подолавши опір ОСОБА_14 , затримали його, а ОСОБА_12 з місця скоєння кримінального правопорушення втік.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 винуватими себе у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали повністю та дали суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердили, що дійсно домовились між собою про вчинення розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном із використанням кухонного ножа. Так, 09 лютого 2015 року о 19.30 год. неподалік перехрестя вулиць Пимоненка-Хлібна в м.Львові вчинили такий напад на потерпілого ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, проте потерпілий став чинити їм опір, а тому почали втікати з місця вчинення злочину. ОСОБА_13 зазначив, що його затримали перехожі, а ОСОБА_12 втік. Ствердили суду, що не погрожували потерпілому застосуванням насильства. ОСОБА_13 зазначив, що після того, як потерпілий зупинив автомобіль одразу наніс йому удар ножем в шию. У вчиненому щиро розкаюються, просять суд врахувати, що потерпілий претензій будь-якого характеру до них не має.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що працює таксистом. 09 лютого 2015 року о 19.30 год. він стояв на своєму автомобілі «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 біля ТЦ «Іскра», що по вул.Сихівська, 12 в м.Львові, де до нього підійшли обвинувачені, які замовили перевезення їх до «Хлібзаводу №5» по вул.Хлібна в м.Львові. Вони сіли в автомобіль. ОСОБА_12 сів попереду поруч з ним, а ОСОБА_13 сів позаду та показував йому дорогу. Коли він їх довіз до перехрестя вулиць Пимоненка-Хлібна в м.Львові, то ОСОБА_13 наніс йому удар ножем в шию ззаду. Після цього, він став кричати і обвинувачені вискочили з автомобіля та стали втікати. Він почав їх переслідувати на своєму авто та кричати до перехожих, щоб їх зловили. Перехожі затримали ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 втік. Ствердив, що жодних погроз від обвинувачених не було. ОСОБА_13 без будь-яких вимог одразу наніс йому удар ножем в шию. Претензій будь-якого характеру до обвинувачених немає, а щодо призначення їм покарання, то покладається на розсуд суду.

Законні представники н/обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ствердили, що про обставини вчинення їх дітьми злочину дізнались від працівників міліції. Зазначили, що зможуть в майбутньому контролювати їх поведінку з метою недопущення вчинення ними подібних чи будь-яких інших правопорушень. Просять їх суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених, потерпілого, законних представників н/обвинувачених, дослідженням висновку судово-медичної експертизи, протоколу огляду місця події, протоколів проведення слідчих експериментів, протоколу пред`явлення осіб для впізнання, речових доказів та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених. Обвинувачені та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, винуватість їх у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розгляду доказами:

даними протоколу огляду місця події

а.с.7-8

з висновку судово-медичної експертизи вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено рану на задній поверхні шиї на фоні синця, котра заподіяна тупим предметом з виступаючою гранню та рану на шиї справа, котра заподіяна загостреним предметом, які не були небезпечними для життя на момент заподіяння і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

а.с.39

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання

а.с.51

даними протоколів проведення слідчих експериментів

а.с.83-90,96-103

речовими доказами

а.с.74,106

Дії ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, так як вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров*я потерпілого (розбій), за попередньою змовою групою осіб, виключивши з обвинувачення кваліфікуючу ознаку «з погрозою застосування насильства», як таку, що не знайшла свого підтвердження ні на досудовому розслідуванні, ні під час судового розгляду.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в неповнолітньому віці, навчається, хворіє на лейкемію, має матір інваліда ІІІ групи, виключно позитивно характеризується; активно сприяв розкриттю злочину та щиро кається; відсутність претензій з боку потерпілого, - що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а відтак суд вважає можливим призначити ОСОБА_12 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої законом за даний злочин, тобто з застосуванням ст.69 КК України. Крім цього, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в неповнолітньому віці, виключно позитивно характеризується; активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається; відсутність претензій з боку потерпілого, - що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а відтак суд вважає можливим призначити ОСОБА_13 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої законом за даний злочин, тобто з застосуванням ст.69 КК України. Крім цього, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Приймаючи до уваги вимоги ст.77 КК України про виключний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані при застосування судом ст.75 КК України, суд виключає застосування додаткового покарання - конфіскацію майна, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Речові докази:

· куртка червоно-чорного кольору, яка належить ОСОБА_13 та сіро-чорна куртка, яка належить ОСОБА_12 , повернуті їм під розписку, - слід залишити ОСОБА_13 та ОСОБА_12

· кухонний ніж (знаряддя злочину), який зберігається в камері зберігання речових доказів Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о, - слід знищити.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_12 визнати винуватим за ч.2 ст.187 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ;

2) повідомляти КВІ про зміну місця проживання.

ОСОБА_13 визнати винуватим за ч.2 ст.187 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.ст75, 104 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ;

2) повідомляти КВІ про зміну місця проживання.

Речові докази:

· куртка червоно-чорного кольору, яка належить ОСОБА_13 та сіро-чорна куртка, яка належить ОСОБА_12 , повернуті їм під розписку, - залишити ОСОБА_13 та ОСОБА_12

· кухонний ніж (знаряддя злочину), який зберігається в камері зберігання речових доказів Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о, - знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий