Вирок
Іменем України
31.03.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

та обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 26.06.2013 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 25.12.2013 року близько 17:00 год., перебуваючи в приміщенні відділу продажів алкогольних напоїв торгового центру «Фуршет» по вул. Сахарова, 45 у м. Львові та маючи умисел на вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, пройшовши повз каси, таємно викрав пляшку горілку марки «Medoff Classic» ємкістю 1л., при цьому обвинувачений був виявлений працівниками охорони ТЦ «Фуршет», проте продовжуючи свій умисел, почав втікати, однак був затриманий працівниками охорони.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 25.12.2013 року близько 17:00 год. перебуваючи в приміщенні торгового центру «Фуршет» по вул. Сахарова, 45 у м. Львові в нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Так, реалізовуючи свій злочинний намір, викрав пляшку горілки марки «Medoff Classic» ємкістю 1л. та проніс її повз касу магазину, однак невдовзі був виявлений та затриманий охороною, оскільки намагався втекти. У вчиненому щиро розкаявся та просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, їх вина підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема малозначність заподіяної матеріальної шкоди, особу обвинуваченого, котрий не працює, раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання з випробуванням та встановленим іспитовим строком, ухилявся від виклику до суду та перебував у розшуку, за місцем проживання характеризується посередньо. Разом з тим, обвинувачений критично ставиться до вчиненого ним кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому суд вважає, за можливе відповідно до вимог ст.69 та ст.65 КК України призначити необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України із застосуванням вимог ст.71 КК України та положень ч.3 ст.78 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання згідно із вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.06.2013 року.

Між тим, суд вважає, що відсутні підстави призначати ОСОБА_4 примусове лікування, оскільки примусовому лікуванню на підставі ст.96 КК України підлягають незалежно від виду призначеного покарання лише особи, які вчинили кримінальні правопорушення та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для здоров`я інших осіб, алкоголізм до цих хворіб не належить, оскільки є соціально небезпечним захворюванням. Крім того, у самому висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №05 від 16.01.2014 року не вказано, що дана хвороба обвинуваченого становить небезпеку для інших осіб, а тому слід відмовити у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 примусового лікування відповідно до ст.96 КК України.

Речовий доказ по справі, а саме: цифровий носій CD-R із відеозаписом від 25.12.2013 року (т.1 а.с.81-84) слід залишити при матеріалах справи.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 ст.69 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання згідно із вироком Сихівського районного суду Львівської області від 26.06.2013 року та остаточно засудити ОСОБА_4 до позбавлення волі строком на 2 (роки) роки 1 (один) місяців.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати утримання під вартою, взявши його під варту з залу суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 31.03.2015 року, тобто з часу фактичного затримання.

Речовий доказ по справі, а саме: цифровий носій CD-R із відеозаписом від 25.12.2013 року залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1