Справа №
11-511 2007 року Головуючий
Категорія ст. 289 ч.2 КК України Кобзій Б.І.
Доповідач: Гладій С.В.
УХВАЛА

Іменем
України

2007 року травня місяця 18 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Гладія
С.В.

суддів Лісіченко
Л.М., Томилка В.П.

з участю прокурора Адамець
AM.

засудженого ОСОБА_1.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області
від 14 лютого 2007 року.

Цим вироком: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Кременчука Полтавської
області, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні
неповнолітню дитину, освіта неповна середня, працючий слюсарем ВАТ
"Крюківський вагонобудівний завод", проживаючий в АДРЕСА_1, раніше
судимий, -

·
09.09.2004 року Крюківським районним судом м.
Кременчука за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений
від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим
строком 3 роки;

·
03.05.2006 року Крюківським районним судом м.
Кременчука за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, -

засуджений за ст.289 ч.2 КК України
до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України; шляхом часткового приєднання невідбутої
частини покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від
03.05.2006 року, остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 6 років
позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, 15 липня 2006 року біля 2 години
ночі на автостоянці, розташованій по вул. Новочервоноармійській в м.
Кременчуці, незаконно заволодів транспортним засобом мотоциклом
"Ява-350" д.н.НОМЕР_1, що належав громадянинуОСОБА_2., чим завдав
останньому матеріальну шкоду в сумі 2000 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 з однієї сторони просить скасувати вирок
суду, оскільки він нібито не вчиняв незаконного заволодіння транспортним
засобом, а лише взяв його покататись з дозволу охоронника автостоянки, з іншої
сторони просить пом'якшити покарання, враховуючи його позитивні характеристики
з місця роботи і проживання, те, що він є єдиним годувальником в сім'ї і на
його утриманні знаходяться мати пенсійного віку, дружина, яка не має можливості
працювати і неповнолітня дитина.

2

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1. на підтримку поданої апеляції і
в останньому слові, думку прокурора Адамець A.M. про залишення вироку
суду без змін, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінальної справи,
колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1. у
вчиненні незаконного заволодіння транспортним, засобом за ознакою повторності,
обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку
доказів, яким суд дав належну оцінку.

Твердження ОСОБА_1. в апеляції про те, що нібито охоронник,
порушуючи посадові обов'язки, сам передав йому транспортний засіб, щоб він
покатався, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються показаннями
свідкаОСОБА_3, який в судовому засіданні підтвердив, що саме переплутавши ОСОБА_1., який відрекомендувався як власник мотоцикла, із самим власником ОСОБА_2.,
дозволив засудженому забрати мотоцикл зі стоянки (а.с. 9, 139).

Не заперечував факту заволодіння мотоциклом, шляхом обману охоронника, і
сам засуджений ОСОБА_1, який в ході досудового слідства пояснював, що
вирішив мотоцикл "угнати", а в суді, визнавши вину, пояснив, що
докотив мотоцикл спочатку до дому за інструментом, щоб його завести, а потім,
злякавшись відповідальності, подалі від місця свого проживання, де його кинув
(а.с. 14, 30, 41,173).

Враховуючи, що відповідно до диспозиції ст. 289 КК
України незаконне заволодіння транспортним засобом передбачено з будь-якою
метою, суд встановивши фактичні обставини справи, вірно дії ОСОБА_1., за наявності судимості за ст. 186 КК України, кваліфікував за ст.289 ч.2 КК
України за ознакою повторності.

Відповідає вимогам ст.ст. 65, 71 КК України і призначене ОСОБА_1 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу засудженого, ступеню
тяжкості вчинених злочинів та пом'якшуючих покарання обставин, в тім числі на
які засуджений посилається в апеляції.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово засуджувався за тяжкі злочини:
вперше - звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але під час
іспитового терміну знов вчинив злочин, вдруге - був засуджений з призначенням
реального покарання, але до вступу вироку в законну силу відносно нього був
залишений запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, і саме в цей час ним
було вчинено незаконне заволодіння транспортним засобом за ознакою повторності,
що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів
вважає, що саме призначене ОСОБА_1 покарання є достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

За таких обставин, апеляція засудженого ОСОБА_1. задоволенню
не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок
Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 лютого
2007 року відносно нього - без змін.