Дата документу Справа № 334/7230/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 319/201/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/184/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 125 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 (в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 ) на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Гуляйполе Запорізької області, працюючу інструментальником ВАТ Мотор Січ, проживаючу та зареєстровану в АДРЕСА_1 , раніше не судиму, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, вказуючи на незаконність та необгрунтованість вироку суду і допущені судом першої інстанції порушення норм кримінального та кримінального процесуального закону, зокрема, щодо неналежної оцінки доказів, наявності неточностей та суперечностей в показаннях свідків, вважає, що досліджені докази беззаперечно не встановлюють доведеність вини ОСОБА_8 , просить вирок скасувати, та ухвалити новий вирок про виправдання ОСОБА_8 ..

Зазначає, що свідки дають суперечливі покази про місце та час початку конфліктів між обвинуваченою та потерпілими, про механізм спричинення тілесних ушкоджень, посилається також на провокуючі дії потерпілої ОСОБА_11 стосовно обвинуваченої з приводу обливання брудною водою, а потерпіла ОСОБА_9 перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері і постійно переслідує обвинувачену.

Як встановив суд, 01 липня 2014 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у коридорі, розташованому на третьому поверсі будинку АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, нанесла ОСОБА_9 один удар рукою в обличчя, після чого схопила руками за плечі і почала здавлювати. Продовжуючи свої протиправні дії, штовхнула ОСОБА_9 у спину, внаслідок чого остання впала на підлогу обличчям донизу, а ОСОБА_8 двома руками утримувала ОСОБА_9 за плече, не даючи їй піднятися з підлоги. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 спричинила потерпілій синці на правому плечі і передпліччі, садна на тильній поверхні лівої кисті, в проекції лівої лопатки, які згідно з висновком експерта №2876 від 02.07.2014 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

09 серпня 2014 року близько 16 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в коридорі, біля дверного отвору кімнати АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклої сварки, нанесла ОСОБА_12 один удар відром, яке вона тримала у правій руці в ліву половину обличчя.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , знаходячись у ванній кімнаті, яка розташована на третьому поверсі вищезазначеного гуртожитку, нанесла ОСОБА_12 три удари відром в ліву половину голови і тулуба, внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта №483 від 11.08.2014 року, легкі тілесні ушкодження.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень суд обґрунтував показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не заперечувала в судовому засіданні наявність конфлікту між нею і потерпілими саме у вказані дні 01.07.2014 року з ОСОБА_9 і 09.08.2014 року з ОСОБА_12 , показаннями потерпілих, які наполягали на тому, що саме ОСОБА_8 наносила їм удари і спричинила тілесні ушкодження, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які пояснили, що бачили, як ОСОБА_8 наносила потерпілим удари, висновками судово-медичних експертиз, де встановлено спричинення потерпілим легких тілесних ушкоджень.

В суді апеляційної інстанції:

обвинувачена ОСОБА_8 і її захисник підтримали апеляційну скаргу, просили вирок скасувати, посилались на відсутність доказів вини ОСОБА_8 , яка пояснила, що між нею та сусідами в гуртожитку складаються тривалі неприязні стосунки, на грунті чого виникають конфлікти та бійки, під час яких їй також потерпілими спричинялись тілесні ушкодження; ОСОБА_9 перебуває на обліку в психіатричному диспансері, та переслідує її;

потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заперечують проти апеляційної скарги, вважають доведеною вину ОСОБА_8 , не вбачають суперечностей в їх показаннях та показаннях свідків про обставини спричинення їм тілесних ушкоджень;

прокурор вважає вирок законним і обґрунтованим, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження і дослідженими судом доказами, якими спростовуються доводи апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши сторони у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень і постановляючи обвинувальний вирок, суд послався на показання свідків отримані в установленому законом порядку і обгрунтовано визнані судом належними і допустимими доказами.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальних актах, себе не визнала, але підтвердила, що 01.07.2015 року між нею та потерпілою ОСОБА_9 в коридорі третього поверху гуртожитку, де вони проживають, виник конфлікт після того, як ОСОБА_9 , посварившись з кимось на кухні, в коридорі вдарила її важким предметом. Вона не била потерпілу, а лише відштовхувала ОСОБА_9 від себе. Згодом із кімнати вискочив син потерпілої ОСОБА_16 та також став наносити удари ОСОБА_8 , а її син ОСОБА_17 , вийшовши із кімнати, відтягнув потерпілу від неї.

Конфлікту з ОСОБА_11 09.08.2014 року обвинувачена також не заперечувала, пояснюючи, що потерпіла вилила брудну воду на неї та у її кімнату, тому вона і викликала працівників міліції, а ударів ОСОБА_11 вона не наносила.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 01.07.2014 року, почувши шум в коридорі, відкрила двері та побачила ОСОБА_8 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачена накинулась на неї, стала трясти за плечі, вдарила рукою в обличчя, штовхнула, від чого вона впала на підлогу. На шум вийшов її син, який став відтягувати від неї обвинувачену, а згодом вийшов син ОСОБА_8 , який також відтягував матір від неї.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підтвердили показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 в коридорі на третьому поверсі гуртожитку била ОСОБА_9 , поки не вийшов син потерпілої та став відтягувати ОСОБА_8 від матері.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 в коридорі била його матір ОСОБА_9 , а він вийшовши із кімнати на шум у коридорі, відтягував обвинувачену від матері, а згодом ОСОБА_18 забрав свою матір до кімнати.

Показання потерпілої ОСОБА_9 і свідків узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №3908-д від 10.08.2014 року, згідно з яким ОСОБА_9 спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі і передпліччі, садна на тильній поверхні лівої кисті, в проекції лівої лопатки, які утворились від дії тупих предметів.

Потерпіла ОСОБА_11 суду пояснила, що 09.08.2014 року, коли вона несла вилити брудну воду у ванну кімнату, ОСОБА_8 ударила її відром по голові, а вона вилила брудну воду на неї, та пішла у ванну кімнату. ОСОБА_8 прибігла за нею і нанесла їй ще декілька ударів. На крик прибіг син обвинуваченої ОСОБА_18 та забрав матір, яка в коридорі кричала та стала викликати міліцію.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила показання потерпілої і пояснила, що бачила, як у ванній кімнаті ОСОБА_8 відром вдарила ОСОБА_11 , а син обвинуваченої ОСОБА_17 відтягував свою матір від ОСОБА_11 ..

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3483 від 10.08.2014 року синці в області лівого ока, в завушній області зліва, в області лівого плеча, на боковій поверхні грудної клітини зліва, садно в проекції правої брови у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №3908-д від 10.08.2014 року ОСОБА_12 було нанесено не менше п`яти травматичних ударів.

Даних про те, що зазначені тілесні ушкодження потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_12 могли отримати за інших обставин, не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Судом належним чином мотивовано у вироку висновок про винуватість ОСОБА_8 , яка встановлена та доведена дослідженими в суді доказами, правильно кваліфіковано її дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про суперечності в показаннях свідків, захисник обвинуваченої не навів, які саме показання і кого саме із свідків вважає суперечливими, не вказує в апеляційній скарзі про невідповідність викладених у вироку показань фактичним показанням в судовому засіданні і не зазначив передбачених ч.3 ст. 404 КПК України підстав для дослідження їх судом апеляційної інстанції і при апеляційному перегляді провадження такого клопотання суду не заявлялось.

Доводи про те, що обвинуваченій потерпілою ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона зверталась в правоохоронні органи і проходила судово-медичну експертизу, суперечать матеріалам кримінального провадження і показанням самої обвинуваченої в судовому засіданні про те, що медичного огляду на встановлення тілесних ушкоджень вона не проходила.

Факт знаходження потерпілої ОСОБА_9 на обліку в психоневрологічному диспансері не впливає на правдивість її показань, а взаємозв`язок поведінки потерпілої і конфлікту з обвинуваченою є лише припущенням захисника, про він і зазначив в апеляційній скарзі.

Призначаючи ОСОБА_8 вид і розмір покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень невеликого ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, задовільно характеризується за місцем роботи і негативно за місцем проживання, її стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, і визначив мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Правильність призначеного покарання, його вид і розмір в апеляції не оскаржується.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4