Справа № 11а-588/2007 р. копія: Головуюча
Категорія:ч.2 ст.263 КК України
Доповідач: Шпинта М.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого Коробова О.К.

Суддів Збитковської Т.І.,
Шпинти М.Д.

за участю прокурора Клімашевич Н.О.

засудженого
ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Рівному 11 грудня 2007 року кримінальну
справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, та
засудженого ОСОБА_1. на вирок Радивилівського районного суду Рівненської
області від 01 жовтня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Здолбунів Рівненської області, житель
АДРЕСА_1, гр. України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не
судимий, -

засуджений за
ч.2 ст.263 КК України на два роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України
звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку
тривалістю. 1 рік 6 місяців.

Згідно ст.76 КК
України його зобов'язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися в ці органи для реєстрації.

Судом стягнуто з
ОСОБА_1. на користь держави 160 грн. 42 коп. судових витрат та вирішено питання
з речовим доказом по справі.

За вироком
суду ОСОБА_1визнаний винним в носінні до
26 липня 2007 року кастету без передбаченого законом дозволу.

В поданій
апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи правильність встановлених
фактичних обставин справи і кваліфікацію злочинних дій засудженого, просить
вирок змінити та призначити засудженому покарання у виді штрафу в сумі 50 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Зазначає, що при призначенні покарання засудженому суд
повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу,
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Вважає, що призначене засудженому покарання не
відповідає вчиненому та його особі.

Засуджений
ОСОБА_1в поданій апеляції також не оспорюючи правильність встановлених обставин
справи і кваліфікацію його дій, просить
вирок змінити в бік пом'якшення. Вважає, що призначене йому покарання не
відповідає його особі та є явно несправедливим через його суворість. Зазначає,
що при призначенні покарання суд не врахував його позитивну характеристику за
місцем проживання, що він щиро розкаявся, злочин вчинив вперше, активно сприяв розкриттю злочину, перебуває
на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Радивилівської
РДА та отримує щомісячну компенсацію непрацюючій особі по догляду інваліда 1-ї групи та особи похилого
віку.

Заслухавши
суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_1., який підтримав апеляції
і просить вирок змінити та призначити йому покарання у виді штрафу, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони
підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду
щодо доведеності винності ОСОБА_1. в
незаконному носінні кастету за вказаних
у вироку обставин грунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні
доказів, є правильним і в апеляціях не оспорюється.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1.
покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого і є
явно несправедливим через його суворість.

Згідно з п.2
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. №7 ( з наступними
змінами) “Про практику призначення судами кримінального покарання” суди повинні
призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини
КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із урахуванням ступеня
тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам
належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого
покарання особам, які вчинили злочини на грунті
пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за
більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили
злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду
справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим,
які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину,
відшкодували завдані збитки тощо.

Коли санкція
закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний
строк передбачає більш м'які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення
покарання, не пов'язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді
позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

Як убачається з
матеріалів справи, злочин вчинений
ОСОБА_1., відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості, у вчиненому він щиро розкаявся і активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується
за місцем проживання, звершує догляд за особою - інвалідом 1 групи та особою
похилого віку, вперше притягається до кримінальної відповідальності. З огляду
на наведене колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора та
засудженого, що суд першої інстанції повинен був обговорити питання про призначення ОСОБА_1. менш суворого покарання,
ніж обмеження волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.263 КК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляції
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, та засудженого ОСОБА_1.
задовільнити.

Вирок Радивилівського
районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_1
змінити.

Вважати ОСОБА_1
засудженим за ч.2 ст.263 КК України до штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят
) грн. 00 коп.

В решті вирок
залишити без зміни.

Головуючий підпис

Судді підписи

З оригіналом
згідно: суддя - доповідач: М.Д.Шпинта