Справа №480/2591/13-к 04.03.2015 04.03.2015 04.03.2015
Провадження: № 11-кп/784/174/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 116 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження № 0000480 апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_9

обвинувачена: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України та їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування майнової шкоди 4 200 грн. та у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а також в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи 3 177 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати та провадження закрити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує, що судом 1 інстанції порушено її процесуальні права, тому вирок є незаконним. Зазначає, що не вбивала свого чоловіка ОСОБА_10 та взагалі була відсутня вдома на час його смерті, оскільки напередодні посварилася з ним та декілька днів проживала у друзів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вказує, що співробітники Ольшанського та Миколаївського райвідділу міліції під час допиту її били, змушували зізнатися у вбивстві чоловіка, допустили адвоката лише через 3 доби після затримання. Крім того, вони навчили її, що необхідно казати експертам, які дії робити під час проведення слідчого експерименту.

Вважає, що вищенаведене свідчить про неповне та неупереджене дослідження обставин та недоведеність її вини в інкримінованому злочині.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що вказані у вироку висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_6 в залі суду відмовилася від показань, які давала під час досудового розслідування, а пояснення свідків неточні та суперечливі.

Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує, що кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст. 116 КК України є неправильно, так як в її діях вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Вказує, що свідчення ОСОБА_6 про те, що її чоловік систематично із неї знущався та вчиняв насильство є неправдивими, оскільки ОСОБА_13 був інвалідом ІІ групи, пересувався на милицях, мав грижу спини та декілька переломів ноги, тому нікуди не виходив, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Зазначає, що ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала факт вживання нею алкогольних напоїв, що виключає її знаходження в стані сильного душевного хвилювання, тобто афекту. Вказує, що в основу вироку покладені суперечливі показання свідків, що вказує на однобічність та неповноту досудового слідства та суду, які не можуть бути усунені в судовому засіданні. Крім того, просить врахувати, що ситуація, що передувала вчиненню злочину не супроводжувалась систематичністю знущань ОСОБА_13 , про що взагалі не знали оточуючи, і в зв`язку з чим обвинувачена жодного разу не зверталась до міліції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляційні скарги ообвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 прокурор вказав, що вважає вирок законним і обгрунтованим, а апеляційні скарги такими, що не грунтуються на фактичних обставинах справи.

Прокурор просить вирок залишити без змін, а всі апеляційні скарги без задоволення.

Вказує, що ОСОБА_6 в ході досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту добровільно в присутності захисника та понятих показала та розповіла про обставини скоєння нею злочину, у подальшому неодноразово змінювала показання. Зазначає, що вина обвинуваченої підтверджується показами потерпілої, даними протоколу огляду місця події, протоколу огляду трупа, висновку судово-молекулярної генетичної експертизи.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні дані про знаходження обвинуваченої ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, а знаходження обвинуваченої під час скоєння злочину в стані афекту підтверджено судово-психологічною експертизою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2013 року о 21.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до свого чоловіка ОСОБА_13 , вчинила сварку, в ході якої ОСОБА_13 почав висловлюватися нецензурною лайкою та ображати обвинувачену ОСОБА_6 .

В процесі сварки у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 . З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 схопила з полиці шафи медичний еластичний джгут та 9 разів обмотала навколо шиї ОСОБА_13 , який знаходився на ліжку в сидячому положенні.

В свою чергу ОСОБА_13 намагався чинити опір своїй дружині ОСОБА_6 , але не зміг у зв`язку із слабким станом здоров`я. ОСОБА_6 затягнула намотаний джгут на шиї ОСОБА_13 , від чого останній почав хрипіти. Після цього ОСОБА_6 штовхнула ОСОБА_13 руками в область грудної клітини, у зв`язку з чим він впав на ліжко на спину і залишався лежати в зазначеному положенні. В свою чергу, ОСОБА_6 , не чекаючи моменту, коли потерпілий перестане подавати будь-які ознаки життя, залишила приміщення квартири.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 976 від 22.04.2013 року смерть ОСОБА_13 настала в результаті механічної асфіксії шляхом здавлення органів шиї м`яким предметом (медичним джгутом), що підтверджується наявністю темно-фіолетового кольору рясними розлитими трупними плямами, синюшністю і одутлістю оболонки очей, наявністю точкових крововиливів в сполучні оболонки очей, на поверхні серця і легенів, емфиземой легенів, набряком легенів і головного мозку, венозним повнокров`ям внутрішніх органів, рідким станом крові в порожнинах серця і крупних судинах, крововиливами в області кінчика язика і в м`яких тканинах шиї, видовою ознакою наявністю на шиї одиночної пергаментної щільності, замкнутою горизонтально розташованою з наявністю численних проміжних валиків странгуляційної борозни, а також данними судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів.

За виключенням вищеописаної странгуляційної борозни яких небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Ступінь виразності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до дослідження трупу пройшло не менше 2 діб.

Відповідно до висновків додаткової судово-медичної експертизи № 976 від 25.06.2013 року тілесні ушкодження у ОСОБА_13 у вигляді странгуляційної борозни могли виникнути в строк і при обставинах, як зазначає ОСОБА_6 , під час допиту та слідчого експерименту від 25.04.2013 року.

Судово-медичних даних, які вказували би на те, що нападників було двоє -виключено. Яких небудь пошкоджень, вказуючих на посмертне переміщення тіла ОСОБА_13 , не виявлено.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 1825 від 21.10.2013 року находження ОСОБА_6 в момент скоєння злочину в стані фізіологічного афекту не виключається.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляційних скарг та заперечення прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 органами досудового слідства пред`явлена підозра у вчиненні злочину, передбаченого ст. 116 КК України.

За змістом ст. 116 КК України стан сильного душевного хвилювання - це стан фізіологічного афекту, що становить собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, котра значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними. Тобто законодавцем в ст. 116 КК України визначено сильне душевне хвилювання, як раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо, та певною мірою впливає на здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними. Таким, що виник раптово, визнається стан сильного душевного хвилювання, процес виникнення і протікання якого характеризується неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Однак, як видно із обвинувального акту, органами досудового розслідування не встановлено, коли саме та у зв`язку якими конкретними діями потерпілого була нанесена тяжка образа ОСОБА_6 , не наведені переконливі доводи про те, що в результаті протиправних дій потерпілого у обвинуваченої раптово виник стан сильного душевного хвилювання, під час якого вона втратила контроль над своїми діями, здатність керувати ними та скоїла вбивство потерпілого.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_13 був інвалідом 2 групи, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, з дому нікуди не виходив, так як пересувався на милицях, оскільки мав грижу спини та декілька переломів ноги. В п`ятницю 19 квітня 2013 року вони разом повечеряли та вживали спиртні напої, випили на чотирьох пляшку горілки.

Крім того, згідно матеріалам кримінального провадження ситуація, яка передувала вчиненню злочину не супроводжувалась систематичністю знущань потерпілого над ОСОБА_6 , про що не знали оточуючі, і з приводу чого обвинувачена жодного разу не зверталась до міліції чи суду.

Більш того, відповідно до абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.

Однак, суд, всупереч вказаним роз`ясненням, таку експертизу не призначив, а висновок судово-психологічної експертизи про знаходження ОСОБА_6 в момент скоєння злочину в стані фізіологічного афекту, який був покладений в основу обґрунтування кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 116 КК України, суперечить фактичним обставинам справи.

Не дано належної оцінки й іншим обставинам, які мають значення для юридичної кваліфікації дій обвинуваченої. Зокрема, належним чином не враховано, що ОСОБА_6 в момент скоєння злочину була в стані алкогольного сп`яніння, медичний джгут, яким був позбавлений життя потерпілий, був намотаний на шию 9 разів, крім того, після скоєння злочину ОСОБА_6 добре пам`ятала та детально описувала під час досудового слідства послідовність своїх дій, розповідала як вона покинула місце проживання під приводом того, що разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 пішла до них, що, на думку апеляційного суду, ставить під сумнів висновок суду про раптове виникнення сильного душевного хвилювання у ОСОБА_6 під час вчинення вбивства потерпілого.

Таким чином, при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 116 КК України залишені нез`ясованими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильної юридичної оцінки дій обвинуваченої та правильного вирішення справи.

Тому, на думку апеляційного суду, висновок суду про вчинення ОСОБА_6 умисного вбивства у стані сильного душевного хвилювання є необґрунтованим та непереконливим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції не може бути визнане законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника підлягають задоволенню з таких підстав.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги потерпілої, необхідно ретельно перевірити зібрані у справі докази та інші докази, які можуть бути подані під час нового судового розгляду, дати їм належну оцінку, правильно кваліфікувати дії ОСОБА_6 , і в разі встановлення судом ознак більш тяжкого злочину, призначене ОСОБА_6 покарання слід вважати надто м`яким.

Керуючись ст. 405, 407,421,424 КПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 скасувати, з призначенням нового розгляду у суді 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: