Справа № 1- 322 08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2008 року Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді
- Воронцової С.В.,

при секретарі
- Осовицькій А.М.,

за участю
прокурора - Домашенка О.В. ,

представника
потерпілого - ОСОБА_2,

захисника -
ОСОБА_3,

потерпілого -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця м. Чернігова, громадянина
України, українця, з вищою
освітою, непрацюючого ,
одруженого , не судимого , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого
по АДРЕСА_2-

в скоєнні злочину, передбаченого
ст.289 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И
В :

30.04.2006 року, близько 14 год. 00
хв., ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись на
майданчику для тимчасової стоянки автомототранспорту, розташованого біля вч А-
2622 за адресою м. Чернігів , 2 провул. Староказармений , незаконно заволодів
транспортним засобом «DAEWOO-T 13110» , д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4, чим заподіяв
останньому матеріальні збитки на суму 35 тис.100 грн.88 копійок.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав себе винним повністю по
пред"явленому обвинуваченню за ст.289 ч.2 КК України, підтвердив
правильність викладених в обвинуваченні обставин його скоєння, не заперечував
того факту що після самовільного заволодіння транспортним засобом потерпілого,
став учасником ДТП в ході якого був пошкоджений автомобіль останнього, згоден з
сумою заподіяних йому збитків, частково відшкодував спричинену шкоду. В
скоєному щиро кається та просив його суворо не карати.

Факт незаконного заволодіння його
транспортним засобом при зазначених вище обставинах підтвердив в судовому
засіданні потерпілий ОСОБА_4, зазначив що діями підсудного йому заподіяна
матеріальна шкода, яка йому частково останнім відшкодована, решту ОСОБА_1
зобов»язався йому відшкодувати добровільно. Просив про застосування до
підсудного не суворого покарання.

Враховуючи, що фактичні обставини
скоєного злочину, об"єм пред"явленого обвинувачення, доведеність вини
підсудного , кваліфікація його дій , учасниками процесу не оспорюються, суд
вважає недоцільним дослідження інших доказів і знаходить що обвинувачення
пред"явлене підсудному ОСОБА_1
органом досудового слідства знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в
повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд приходить
до висновку, що умисні дії ОСОБА_1, які виразилися в незаконному заволодінні
транспортним засобом з будь-якою метою який належить ОСОБА_4, що завдали
значної матеріальної шкоди останньому,
підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України.

Вирішуючи питання про призначення
підсудному покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та
роз"ясненнями Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2003
року "Про практику призначення судами кримінального покарання " та
виходить із принципів законності, справедливості,обгрунтованності та
індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення
підсудному міри покарання , суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких ,особу підсудного,
що вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно
характеризується, приймає до уваги його вік , стан здоров"я, сімейні та
матеріальні обставини,те що він має вагітну дружину та здійснює нагляд за тяжко
хворою матір»ю з приводу чого звільнився з органів МНС, наявність обставин, що пом"якшують
покарання, як щире каяття та часткове
добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди, за відсутністю такої, що його обтяжує ,що суд розцінює як виключні обставини і вважає, за можливе призначити ОСОБА_1
покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України нижче
від найнижчої межі санкції статті що
йому інкримінується без призначення додаткового покарання в вигляді конфіскації
майна.

Приймаючи до уваги обставини скоєного
злочину, його суспільну небезпеку, дані про особу підсудного, наявність пом"якшуючих покарання
обставин, думку потерпілого,суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням у відповідності з
вимогами ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк.

Суд у відповідності з вимогами ст.76
п.3 КК України вважає за необхідне зобов"язати ОСОБА_1 повідомляти органи КВІ про зміну
місця проживання та роботи .

Речові докази по справі: автомобіль «DAEWOO-T 13110» , д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4, переданий на зберігання потерпілому , залишити власнику.(реквізити а.с.94-95)

Міру запобіжного заходу у відношенні
підсудного залишити без змін в вигляді
підписки про невиїзд.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
злочину передбаченого ст. 289 ч.2 КК України
та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України в вигляді
2 (двох ) років позбавлення волі без конфіскації майна .

На підставі ст.ст.75,76 п.3 КК
України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання , якщо він протягом 1
(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину, буде повідомляти
органи КВІ про зміну місця проживання та роботи .

Речові докази по справі: автомобіль
«DAEWOO-T 13110» , д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4, переданий на зберігання потерпілому - залишити власнику.(реквізити а.с.94-95)

До набрання вироком
законної сили міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_1 залишити
без змін - підписку про невиїзд .

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя