Дата документу Справа № 331/7676/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/7676/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/139/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.389 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002065 від 10 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Велика Лепетуха Великолепетихського району Херсонської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 7 листопада 2013 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.128 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт (покарання не відбуте), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
4 грудня 2014 року на адресу апеляційного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2014 року, яким під час підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню затверджено угоду про визнання винуватості від 23 вересня 2014 року, укладену муж прокурором та обвинуваченим, і ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України, шляхом часткового складання покарань з урахуванням попереднього вироку суду від 7 листопада 2013 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років 5 днів обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для здійснення досудового розслідування у загальному порядку. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що призначене судом покарання обвинуваченому на підставі угоди, є занадто м`яким, і таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Крім того зазначає, що суд, всупереч вимогам ст.ст.12, 67, 75 КК України, не врахував відомості, які характеризують особу засудженого, та не перевірив угоду на відповідність вимогам закону, оскільки умови зазначеної угоди щодо призначення покарання не відповідали вимогам закону, зокрема узгоджене сторонами покарання суперечило вимогам ст.65 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за наступних обставин.

9 липня 2014 року до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з прокуратури Жовтневого району надійшло подання МВ КВІ Жовтневого району про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який ухиляється від відбування покарання у вигляді громадських робіт, до яких останній був засуджений за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 7 листопада 2013 року.

Для виконання вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя був направлений до МВ КВІ Жовтневого району УДПтС України в Запорізькій області. Фактично ОСОБА_6 відбув лише 80 годин громадських робіт, в період часу з лютого по квітень 2014 року, після чого вирок суду виконаний в повному обсязі не був у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 до відбування покарання з 27 квітня по 17 травня 2014 року та з 18 травня по 8 червня 2014 року у КУ Обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради не приступив. 29 січня та 28 травня 2014 року ОСОБА_6 на реєстрацію до МВ КВІ Жовтневого району УДПтС України в Запорізькій області не з`явився.

Таким чином, у період часу з 18 травня до червня 2014 року ОСОБА_6 умисно ухилявся від відбування покарання у вигляді відпрацювання громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та наполягла на скасуванні вироку суду першої інстанції; засудженого ОСОБА_6 , який також посилався не незаконність його засудження, тобто не визнавав себе винним, як зазначено в угоді про визнання винуватості, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту ст.474 КПК України вбачається, що після надходження до суду кримінального провадження з угодою, суд повинен перевірити її на відповідність вимогам кримінального процесуального закону. Суд не дотримався вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьої цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29 вересня 2014 року в провадження Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з угодою про визнання винуватості від 23 вересня 2014 року, укладеною між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .

В угоді зазначено, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вказаному кримінальному правопорушенні, і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у суді. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді 2 років обмеження волі; на підставі ст.ст.71, 72 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 5 днів обмеження волі; на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, та з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

За ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, і відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, всупереч вказаним вимогам закону, суд першої інстанції затвердив угоду про визнання винуватості та призначив покарання ОСОБА_6 узгоджене сторонами, тобто прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , не звернувши увагу на те, що покарання, яке не відповідає вимогам ст.65 КПК України, та роз`ясненням викладеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24 жовтня 2003 року.

Так, в порушення вимог ч.4 ст.71 КК України, суд звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання за скоєний злочин з випробуванням, в тому числі і від невідбутого покарання призначеного за попереднім вироком суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону, під час розгляду кримінального провадження, є істотними, тому вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.409 КПК України, він підлягає безумовному скасуванню.

Виходячи із системного аналізу загальних засад кримінального провадження закріплених у ст.ст.7, 8, 9 КПК України, колегія суддів вважає вирок підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 направленню до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для здійснення досудового розслідування у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.7-9, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2014 року, яким під час підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню затверджено угоду про визнання винуватості від 23 вересня 2014 року, укладену між прокурором та обвинуваченим, з призначенням ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.389 КК України, - скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для здійснення досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4