АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/323/15 Справа № 697/2893/14-к Категорія ч.2 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - суддіОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляцією прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Черкаси, житель

АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою

освітою, непрацюючий, раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскацією майна.

Відповідно до ст.75 КК України обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній - домашній арешт.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судово - хімічних експертиз у розмірі 307,45 грн. та 307,45 грн., а всього на суму 614,45 грн. на користь держави.

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 02.10.2014 року, близько 18.00, перебуваючи в м. Канів, Черкаської області, в яру, що неподалік вул. 1 Травня, з метою подальшого збуту, незаконно придбав, шляхом зривання стебел рослини коноплі, після чого там же від`єднав верхівкові частини від стебел та подрібнив їх, таким чином незаконно виготовив 114,79 г. особливо-небезпечного наркотичного засобу - канабіс, які в подальшому переніс до місця свого проживання.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 02.10.2014 року, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в м.Каневі, на перехресті вул. Київська та 1 Травня, Черкаської області, незаконно збув частину раніше виготовленого ним наркотичного засобу в кількості 2,75 г., шляхом продажу за грошові кошти в сумі 100 грн. гр. ОСОБА_8 , якому було доручено проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу. Решту наркотичного засобу в кількості 112,04 г. він зберігав за місцем свого проживання з метою збуту, до моменту вилучення його працівниками міліції 02.10.2014 року.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій він, вважає, що вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Судом не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 , офіційно не працює, не має постійного заробітку та схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень. Тому прокурор просив вирок місцевого суду скасувати з перелічених вище причин та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції просить вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідка ОСОБА_9 .. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції у мотивувальній частині судового рішення при обґрунтуванні своїх висновків послався на протоколи слідчих дій, проведених під час досудового розслідування, а саме на покази свідка ОСОБА_9 , які не були предметом безпосереднього дослідження судом.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора з доповненням до неї з вказаних в ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок місцевого суду в частині призначення йому міри покарання залишити в законній силі, як законний та обґрунтований, а в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідка ОСОБА_9 покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції з доповненням до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненням до неї підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений ґрунтується на доказах, які були досліджені судом та отримали його вірну оцінку і не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Судом також враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, звільнивши його від відбування з випробуванням.

Що стосується вимог апеляції прокурора в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідка ОСОБА_9 , то колегія суддів погоджується з доводами апеляції в цій частині, оскільки відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ч.2 ст. 23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження покази свідка ОСОБА_9 не були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції при розгляді провадження по суті.

За таких обставин апеляція прокурора в цій частині підлягає до задоволення, а вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 до зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора з доповненням до неї задовольнити частково.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на показання свідка ОСОБА_9 ..

В решті частини цей же вирок залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :