Дата документу Справа № 314/4356/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/519/15
Єдиний унікальний № 314/4356/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 86 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.12.2012 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 24.07.2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ст. ст. 263 ч.1, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу посилаючись на її незаконність та необґрунтованість через те, що суд не врахував положення діючого законодавства та дані його особової справи, згідно до яких він вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, за який його засуджено вироком від 24.07.2013 року в період іспитового строку за вироком від 11.12.2012 року, за яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості, а тому враховуючи, що на день набрання чинності Закону України Про амністію у 2014 році він відбув ? частину призначеного строку, то відповідно підпадає під дію статті 2 наведеного Закону.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав, що апеляційну скаргу треба задовольнити, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України Про амністію у 2014 році.

Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році.

Приймаючи рішення за клопотанням, суд зазначив наступне.

Нормами Законів України Про застосування амністії в Україні та Про амністію у 2014 році визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується. Згідно до п. в ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням та до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин. З огляду на те, що ОСОБА_6 був засуджений вироком від 11.12.2012 року за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та вироком від 24.07.2013 року за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, тобто є особою яка раніше звільнялася судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинила умисний тяжкий злочин, суд відмовив у застосуванні до засудженого акту амністії.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд відмовляючи у застосуванні до засудженого ОСОБА_6 Закону України Про амністію у 2014 році, припустився помилки, з огляду на наступне.

Згідно до п. в ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Соматичне тлумачення формулювання знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин свідчить проте, що попередньо вчинений злочин особою, яка до закінчення визначеного судом іспитового строку за ним, знову вчинила умисний злочин, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситись до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 11.12.2012 року був засуджений районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Таким чином, попередньо вчинений ОСОБА_6 злочин, за який він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, є умисним, але відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

За таких обставин, ухвалу районного суду неможливо визнати законною, оскільки суд першої інстанції порушив вимоги Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що до засудженого ОСОБА_6 може бути застосований Закон України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, виходячи з наступного.

Згідно статті 2 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднанні з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Враховуючи вищевказані вимоги Закону, а також те, що ОСОБА_6 24.07.2013 року був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, яке він почав відбувати з 24.07.2013 року (а.п. 3), колегія суддів вважає, що останній підлягає на підставі ст. 2 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року звільненню від відбування покарання, оскільки він не є суб`єктом статті 1 цього Закону, вчинив злочини, які не поєднанні з насильством, небезпечним для життя і здоров`я та на день набрання чинності цим Законом (18.04.2014 року) відбув 8 місяців 24 дні з 2 років 1 місяця, призначених йому судовими рішеннями, тобто більше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Підстав, які б відповідно до статті 4 Закону України Про застосування амністії від 01 жовтня 1996 року із змінами, внесеним Законами від 02 червня 2011 року та 06 травня 2014 року, та до статті 8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року перешкоджали застосуванню даних Законів щодо ОСОБА_6 , матеріалами провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою на підставі статті 2 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: