АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11/790/49/13 Головуючий 1 інстанції -Болибок Є.А.
Справа № 2010/1-293/11 Доповідач: Савенко М.Є.
Категорія: ч.2 ст.368 КК України
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Савенка М.Є.,

суддів - Алексєєва О. О., Очеретного С.С.

з участю прокурора - Криворучко І.І.,

підсудних - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2012 року про повернення справи на додаткове розслідування щодо обвинуваченних:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює начальником управління ветеринарної медицини в Золочівському районі Харківської області, раніше не судимий, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Золочів Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює начальником Золочівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Харківської області, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України;

ВСТАНОВИЛА:

Даною постановою зазначену кримінальну справу повернуто прокурору Золочівського району Харківської області на додаткове розслідування.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд вказав, що досудове слідство по справі проведено неповно та неправильно обґрунтовуючи, це наступним.

Так, суд зазначив, що слідчим прокуратури не було вирішено питання щодо наявності чи відсутності в діях потерпілого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.369, ч.2 ст.383 КК України.

Поряд з цим суд відмітив, що згідно постанови про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого йому інкримінувалось крім дій зазначених в обвинувальному висновку, ще й вимагання хабара. Будь-яких даних, щодо вирішення цього питання органом досудового розслідування в матеріалах справи немає.

До того ж саме обвинувачення, суд вважає не конкретним, оскільки ст.25 Закону України «Про державну службу»не передбачено «6 ранг 13 категорії», при цьому ч.2 ст.368 КК України згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення»від 07.04.2011 року зазнала редакційних змін.

Крім того, неконкретне обвинувачення пред'явлене і ОСОБА_5, оскільки у ньому не зазначено яке інше підроблення офіційних документів було зроблено цим обвинуваченим.

В апеляції прокурор, просить скасувати постанову про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, а справу повернути до Дергачівського районного суду Харківської області на новий судовий розгляд. На обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що в матеріалах справи є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.369 ККК України. Відповідно до ст.334 КПК України суд у вироку зазначає тільки те обвинувачення, яке визнане судом доведеним. Зміна редакції ч.2 ст.368 КК України також не є перешкодою для суду оскільки ст.5 КК України передбачає ці випадки.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та просив постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, підсудного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, з підстав викладених в запереченні на апеляцію, обговоривши наведені доводи, вивчивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.281 КПК України (в редакції 1960 р.) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2010 року стосовно ОСОБА_4 була прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України, як це рекомендує Пленуму Верховного Суду України у п.22 постанови № 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», оскільки він перше ніж дати хабар звернувся до органів влади (т.1, а.с.289-290).

Таким чином, відповідна посадова особа, у встановленому законом порядку визнала, що в діях ОСОБА_4 немає складу злочину, а по справі його процесуальне положення визначено як потерпілий (т.1, а.с.234).

Зміни, які відбулися в редакції ст. 369 КК України у 2011 році, коли справа вже перебувала в проваджені суду, не можуть змінити правового положення ОСОБА_4 в силу ч.2 ст.3 КПК України та ч.2 ст.4 КК України.

Отже, твердження суду, що слідчий повинен вирішити питання щодо наявності чи відсутності в діях потерпілого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.369 КК України не відповідає вищенаведеним нормам Закону.

Стосовно ч.2 ст.383 КК України, на яку вказує суд то слід зазначити, що ставити це питання до вирішення справи по суті є передчасним, оскільки згідно ст.64 КПК України воно входить до предмету доказування цієї ж справи, а тому ця підстава суду є надуманою.

Відповідно до положення ст.275 КПК України розгляд справи проводиться тільки в межах пред'явленого підсудним обвинувачення тож невідповідність дій, в даному випадку, зазначених в обвинувальному висновку діям вказаним в постанові про притягнення в якості обвинуваченого не перешкоджає суду вирішити цю справу з урахуванням вказаної норми.

Зміна редакції ч.2 ст.368 КК України, як вірно зазначає прокурор у своїй апеляції, також не є перешкодою для суду оскільки ст.5 КК України врегульовує це питання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про державну службу»службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг який присвоюється відповідно до займаної посади, а ст.25 того ж Закону встановлює сім категорій посад державних службовців.

Наведене свідчить, що зазначення в обвинувальному висновку «6 ранг 13 категорії»є лише звичайною опискою, яка не перешкоджає вирішенню справи оскільки там же вказане повне найменування посади підсудного.

З приводу обвинувачення пред'явленого ОСОБА_5 необхідно відмітити, що воно повинно вирішуватись відповідно до ст.275 КПК України з урахуванням ч.3 ст.62 Конституції України. Згідно ст.334 КПК України в мотивувальній частині вироку суд наводить обвинувачення, визнаного судом доведеним або недоведеним з зазначенням підстав і мотивів прийнятого рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в той же суд.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 11, 13, 15 розділу ХI «Перехідні положення»КПК України, ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України (1960), колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2012 року про направлення кримінальної справи, щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для проведення додаткового розслідування скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд.

Запобіжний захід підсудним залишити попередній -підписку про невиїзд.

Головуючий:

Судді: