АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
cуддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою-
спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі без позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Цим вироком частково задоволено цивільний позов та постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, ______________________________________________________
Справа: 11-кп/796/220/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_11
а також вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог потерпілій ОСОБА_7 було відмовлено.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку, 22.11.2013 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Богатирської, біля будинку №1 в м. Києві від вул. Полярної в напрямку вул. Лугової, проявив неуважність до дорожньої обстановки, під`їжджаючи до нерегульованого наземного пішохідного переходу, не зменшив швидкість аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим автомобілем марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, чим грубо порушив п.п. 1.5, 2.3 «б» та 18.4 ПДР України.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2068/Е відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 просить скасувати вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.2014 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, і постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Також просить задовольнити цивільний позов ОСОБА_7 у частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, і стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої відповідно 20 000,00 та 11 275,48 гривень. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не мав обґрунтованих підстав не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, а призначення основного покарання без додаткового, прокурор вважає занадто м`яким. Крім цього вказує, що в порушення вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, судом належним чином не вмотивовано відмову у задоволенні позовних вимог потерпілої у частині стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди.
На зазначену апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подала заперечення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який апеляційну скаргу підтримав частково, в частині скасування вироку та призначення обвинуваченому додаткового покарання; думку потерпілої та її захисника, які також апеляційну скаргу прокурора підтримали частково з тих підстав, що потерпілій повністю відшкодовані збитки страховою компанією; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без зміни; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому, у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, особу винного та його щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання, а також за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, обґрунтовано призначив обвинуваченому основне покарання у виді обмеження волі.
Колегія суддів також погоджується і з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням йому іспитового строку один рік і покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами належним чином його не мотивував та не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 під час керування транспортним засобом, маючи відповідний дозвіл на керування джерелом підвищеної небезпеки, не зміг забезпечити безпеку оточуючих, що призвело до настання шкідливих наслідків.
Отже, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення та його наслідків, обставин, за яких відбулося порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху на нерегульованому пішохідному переході, що є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, подальшої поведінки обвинуваченого та його суб`єктивного відношення до скоєного, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки таке покарання буде сприяти попередженню вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень, відповідати скоєному, а тому справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення.
Що стосується апеляційних доводів прокурора про скасування вироку суду першої інстанції з ухваленням нового вироку в частині задоволення позовних вимог потерпілої та стягнення з ОСОБА_8 моральної та матеріальної шкоди, то в цій частині вони задоволенню не підлягають, оскільки під час апеляційного розгляду справи потерпіла підтвердила, що страховою компанією відшкодовані завдані їй збитки та надала лист ТДВ Страхова компанія «Кредо» від 08.12.2014 року Вх. №737700/1566 відповідно до якого грошові кошти в розмірі 21 178,37 грн. перераховані на картковий рахунок ОСОБА_7 .
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку в порядку ст. 420 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України , колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати в частині непризначення додаткового покарання за ч.1 ст. 286 КК України.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , засудженому за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього можуть бути подані касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ _______________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3