Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого - судді
суддів
Гошовської Т.В., Мороза М.А.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, та касаційною скаргою представника потерпілих на вирок
апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2007 року.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,
виправдано за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 cт. 187 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
не судимого,
виправдано за ч. 4 ст. 187 КК України за недоведеністю
його участі у вчиненні цього злочину.
Крім цього, судом у порядку статей 23-2, 340 КПК України
постановлена окрема ухвала з приводу
виявлених порушень кримінально - процесуального закону під час проведення
досудового слідства, яка адресована прокурору Запорізької області.
Органами досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_3
обвинувачувалися у вчиненні злочинів за таких обставин.
ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно о 18 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного
нападу зайшли до магазину “Хлібодар”, розташованому по Бельфорському бульвару,
12 у м. Запоріжжі, де перебувала продавець ОСОБА_4. Упевнившись, що, крім
потерпілої в магазині нікого немає,
ОСОБА_3 залишився біля вхідних дверей магазину, а ОСОБА_1 напав на
ОСОБА_4. та, застосовуючи до потерпілої небезпечне для життя та здоров'я
насильство, вдарив її по голові невстановленим предметом. Від цього удару
потерпіла впала на підлогу, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 почали спільно завдавати їй
чисельні удари ногами та руками у різні частини тулубу та голови, а також не
менше п'яти разів ударили її головою об кут холодильної камери.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_1 з метою умисного вбивства
ОСОБА_4., вийшовши за межі раніше досягнутої домовленості з ОСОБА_3 та
несподівано для останнього, придавив коліном правої ноги з боку спини грудну
клітину потерпілої, ножем завдав їй не менше ніж 3 удари у шию. Смерть ОСОБА_4.
настала від різаних ран шиї з ушкодженням великих кровоносних судин, трахеї та
стравоходу, які обумовили розвиток гострої крововтрати.
Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заволоділи товаром та
грошима, які знаходилися в магазині, на загальну суму 1 391 грн. 18 коп. та з
місця вчинення злочину зникли.
Суд, виправдовуючи ОСОБА_1 та ОСОБА_3, вказав, що їх
участь у вчиненні інкримінованих їм органами досудового слідства злочинів не
доведена. При цьому, посилаючись на незаконне затримання та утримання ОСОБА_1
протягом 22 годин у відділі міліції, неконкретність, поверховість, суперечність
та невідповідність іншим доказам по справі показань ОСОБА_1 на досудовому
слідстві, в яких він визнавав свою вину, а також показань ОСОБА_3 як на
досудовому слідстві, так і в суді, в яких він підтверджував факт учинення
ОСОБА_1 розбійного нападу на потерпілу, суд дійшов висновку про недостовірність
зазначених показань підсудних. Крім цього, суд послався і на те, що встановлені
під час досудового слідства фактичні
обставини вчинення злочину не підтверджуються наявними у справі доказами.
Зокрема, це стосується часу вчинення злочину, місця вбивства потерпілої, знаряддя та механізму
утворення виявлених у потерпілої ран в області голови та стану, в якому
перебувала потерпіла. Крім того, вказуючи на відсутність на місці злочину та на
одязі підсудних об'єктивних даних, які б підтверджували вчинення ними злочину,
суд також послався на не встановлення органами досудового слідства
приналежності підсудним слідів взуття, які були виявлені на місці події та при
огляді прилеглої до магазину території, слідів, виявлених на вимикачеві у
коридорі магазину, та на не виявлення знаряддя злочину, а також у підсудних -
товарів та грошей, які зникли з магазину під час вчинення злочину. Приймаючи
рішення, суд також прийняв до уваги показання свідків, які підтвердили алібі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У касаційному поданні прокурор, вважаючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 незаконним, просить
скасувати його у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи та повернути справу на новий судовий розгляд. При цьому стверджує, що
при постановленні вироку судом проігноровано вимоги статей 327, 334 КПК
України, оскільки не наведено достатніх підстав для виправдання підсудних із
зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення. Вказує, що
висновок суду ґрунтується на однобічній оцінці доказів у справі та припущеннях.

Наводячи свій аналіз доказів, прокурор зазначає, що суд
безпідставно визнав недостовірними показання ОСОБА_1 на досудовому слідстві, в
яких він визнавав свою вину у вчиненні розбійного нападу та вбивстві
потерпілої, а також послідовні показання
ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і в суді, в яких він
підтверджував факт учинення ОСОБА_1 розбійного нападу на потерпілу та свою
присутність при цьому. На підтвердження цього доводу прокурор посилається на
дані перевірки заяви ОСОБА_1 про застосування до нього недозволених методів
слідства; дані судово-медичного обстеження ОСОБА_1; висновок
хіміко-криміналістичної експертизи щодо наявності на одязі потерпілої волокон з
одягу підсудних та на одязі підсудних та в піднігтьовому вмісті їх рук волокон
одягу потерпілої; показання свідка ОСОБА_5, який утримувався в одній камері з
ОСОБА_1 та якому останній розповідав про обставини вчинення злочину, й інші
докази.

Також необґрунтованими вважає прокурор і висновки суду
щодо неправильного встановлення органами досудового слідства часу та місця
вчинення злочину; знаряддя злочину та механізму утворення всього комплексу
виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, а також не встановлення обставин,
при яких потерпіла вживала спирті напої, та обставин утворення виявлених на
місці події та при огляді прилеглої до магазину території слідів взуття. При
цьому прокурор посилається на те, що ці висновки суду базуються на припущеннях
та зроблені без врахування інших доказів по справі.

Крім того, на думку прокурора, суд, взявши до уваги
показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтверджували факт
перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час вчинення злочину в іншому місці, не
врахував, що ці свідки є друзями ОСОБА_1 і про ці обставини ОСОБА_1 заявив
тільки наприкінці досудового слідства. Крім цього, з пояснень ОСОБА_3
вбачається, що він і ОСОБА_1 дійсно зустрічали вказаних осіб, але це було вже
після вчинення злочину.

Посилається прокурор і на допущені судом порушення
кримінально-процесуального закону, зокрема, щодо порядку дослідження доказів та
пред'явлення у судовому засіданні свідкам годинника, який не визнаний речовим
доказом по справі.

На думку прокурора, досліджені в судовому засіданні
докази, давали суду підстави для постановлення обвинувального вироку щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_9, доводи скарги якого за своїм змістом аналогічні тим, що
викладені у касаційному поданні прокурора, теж просить скасувати
виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи
і неправильним застосування кримінального закону. Вважає, що пред'явлене
органами досудового слідства обвинувачення знайшло своє підтвердження в суді, а
тому при новому розгляді справи суд має це врахувати та відшкодувати сім'ї
загиблої матеріальні та моральні збитки у зв'язку з втратою ними близької
людини.

Засудженим ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_10 подані заперечення на касаційне подання прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який
підтримав касаційне подання та касаційну скаргу представника потерпілих,
пояснення виправданого та його захисника, які заперечували проти задоволення
касаційного подання та касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання та касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 327 КПК України виправдувальний вирок
постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні
підсудного немає складу злочину, а також коли недоведено участі підсудного у
вчиненні злочину. При цьому виправдувальний вирок у силу ч. 1 ст. 327 КПК
України повинен бути мотивований судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 КПК України мотивувальна
частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання
підсудного із зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення.
Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів
невинність виправданого.

Як убачається з
матеріалів справи та тексту вироку, суд, виправдовуючи ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст.
115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4
ст. 187 КК України, наведених вище вимог кримінально-процесуального закону не
дотримав.

У вироку не наведено конкретних обґрунтувань і мотивів, з
яких суд відкинув докази обвинувачення.

Органи досудового слідства на підтвердження обвинувачення
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 послалися на показання ОСОБА_1 в якості підозрюваного від 24
грудня 2005 року, під час відтворення обстановки та обставин події 25 грудня
2005 року, в якості обвинуваченого 27 грудня 2005 року та на очній ставці з
ОСОБА_3 29 грудня 2005 року, які він давав у присутності захисника та понятих і
в яких він визнавав свою та ОСОБА_3 причетність до вчинення злочину; на
послідовні показання ОСОБА_3 на досудовому слідстві, у тому числі, на
власноручно написані ним явку з повинною та щире каяття, в яких він стверджував
про вчинення ОСОБА_1 у його присутності нападу на потерпілу; на дані
судово-медичної, судової хіміко-криміналістичної та судово-імунологічної
експертиз; на показання свідків і відповідні письмові докази, що зазначені в обвинувальному
висновку; на матеріали перевірки заяв ОСОБА_1 щодо застосування до нього
недозволених методів слідства.

Суд у виправдувальному вироку, навівши зазначені
показання ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який в судовому засіданні повністю підтвердив
свої показання на досудовому слідстві, дійшов висновку, що показання ОСОБА_1 на
початку досудового слідства та
ОСОБА_3 у цілому є поверховими, не конкретними та суперечать іншим
доказам по справі, а тому визнав їх недостовірними. При цьому у вироку
відсутній аналіз цих показань та не
зазначено мотивів, з яких ОСОБА_3 може обмовляти ОСОБА_1 Посилання ж
суду як на підтвердження мотиву обмови на записки ОСОБА_3, які він направляв
ОСОБА_1, без будь-якого аналізу змісту цих записок з урахуванням інших доказів
по справі, зокрема, пояснень ОСОБА_3, який визнав факт написання ОСОБА_1 тільки
однієї записки, не є достатньою підставою для
висновку про встановлення факту обмови ОСОБА_3 ОСОБА_1

Немає у вироку й
висновків суду щодо даних, які містяться у матеріалах перевірки заяв ОСОБА_1
про застосування до нього недозволених методів слідства та аналізу показань
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 щодо обставин допитів ОСОБА_1 на початку досудового
слідства.

Посилання ж суду на те, що ОСОБА_1 незаконно протягом 22
годин утримувався у райвідділі міліції на підставі протоколу про вчинення ним
23 грудня 2005 року під час затримання за підозрою у вчиненні вбивства
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що в подальшому
не знайшло свого підтвердження; що у матеріалах справи відсутні первинні
пояснення ОСОБА_1 про існування яких він заявив у суді на підтвердження своїх
доводів про застосування до нього недозволених методів слідства; що слідчий
ОСОБА_11 не зміг пояснити підстави для порушення кримінальної справи відносно
ОСОБА_1, зроблені без належної перевірки і не дають підстав для висновку про
недостовірність вищезазначених показань ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Висновки суду щодо неправильного встановлення органами
досудового слідства часу вчинення злочину, місця вбивства, механізму утворення
у потерпілої тілесних ушкоджень в області голови та інших обставин справи
зроблені на підставі однобічної оцінки доказів.

Так, вказавши у
вироку на неправильне встановлення органами досудового слідства часу вчинення
злочинів, суд послався на дані спеціального розслідування нещасного випадку на
виробництві, з яких убачається, що останній чек був пробитий потерпілою о 18
годині 49 хвилин, а каса обнулена о 19 годині 02 хвилини. Виходячи з цього, суд
зробив висновок про те, що злочин міг бути вчинений з 19 години до 19 години 10
хвилин, коли труп потерпілої був виявлений інкасаторами, а не о 18 годині 55
хвилин, як зазначено в обвинувальному висновку.

При цьому суд не врахував показання свідків ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 - працівників магазину, які стверджували, що час, який показував
годинник на касовому апараті, мав похибку від дійсного часу на 8-10 хвилин та
не дав у вироку ніякої оцінки цим показанням свідків.

Крім цього, у матеріалах справи є показання свідка ОСОБА_17,
анкетні дані якої змінені, з яких убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 17
годині 55 хвилин вона перебувала у магазині та спілкувалась з потерпілою.
ОСОБА_1 заходив у магазин у її присутності, а після цього до магазину приблизно
о 18 годині 10 чи 15 хвилин зайшла її мати і вони ще протягом 5-10 хвилин
спілкувалися з потерпілою, після чого купили хліб та масло і пішли з магазину
(т. 1 а. с. 85-88).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 не допитувалася;
міри по встановленню та допиту у якості свідка її матері не вживалися, хоча їх
показання мають суттєве значення для встановлення обставин та часу розвитку
подій.

Навівши у вироку дані протоколу огляду місця події та
висновку судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що вбивство потерпілої
відбулося не у торговому залі магазину, а у підсобному приміщенні, з якого тіло
потерпілої не пересувалося, та зазначив, що ці дані щодо місця вчинення
вбивства суперечать обвинувальному висновку.

Цей висновок суду щодо місця вчинення вбивства потерпілої
суперечить даним протоколу огляду місця події, з якого вбачається, що труп
потерпілої та сліди злочину були виявлені тільки у торговому залі магазину (т.
1 а. с. 15-19).

Той факт, що в обвинувальному висновку не зазначено про
переміщення тіла потерпілої в межах торгового залу під час вчинення злочину,
хоча на це вказують об'єктивні дані матеріалів справи, не є достатньою
підставою для висновку, що органами досудового слідства не встановлено місце
вчинення вбивства потерпілої.

Висновок суду про не встановлення органами досудового
слідства обставин та механізму утворення тілесних ушкоджень в області голови
потерпілої з посиланням на пояснення у судовому засіданні судово-медичного
експерта ОСОБА_18 є суперечливим та зроблений на підставі даних, отриманих із
порушенням норм кримінально-процесуального закону.

Як убачається з висновків судово-медичної експертизи, яку
проводив експерт ОСОБА_19, при дослідженні трупу потерпілої були виявлені
ушкодження волосяної частини голови, які могли виникнути від дії тупого
предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, слідоутворююча частина якого мала трьохгранний кут. Крім цього, у крові та сечі потерпілої
був виявлений алкоголь (т. 1 а. с. 50-57).

Допитаний на досудовому слідстві судово-медичний
експертОСОБА_19 вказав на те, що зазначені тілесні ушкодження могли утворитися
від неодноразових ударно-травмуючих дій
об тупий предмет із трьохгранним кутом та обмеженою травмуючою поверхнею, яким
міг бути кут промислового холодильника, стола, вітрини. Крім цього, експерт
указав, що встановити час та кількість вжитого потерпілою алкоголю не можливо.

Під час судового
розгляду справи суд, порушуючи вимоги
статей 16-1, 311 КПК України щодо дотримання принципів змагальності і
диспозитивності при розгляді справи та порядку допиту експерта в суді, з
власної ініціативи викликав та допитав судово-медичного експерта ОСОБА_18, який ніяких досліджень по
даній справі не проводив.

Як убачається з пояснень експерта ОСОБА_18, він після
оголошення йому висновку судово-медичної експертизи, яку проводив експерт
ОСОБА_19, заявив, що ушкодження в області волосяної частини голови виникли від
дії металевого предмету і не могли утворитися при ударах головою об морозильну
камеру, а також указав на те, що потерпіла вживала алкоголь з 18 до 19 години
ІНФОРМАЦІЯ_3 у кількості не менше 200 грамів спирту (т. 5 а. с. 176-178).

Ці дані експерта ОСОБА_18 суд поклав в основу своїх
висновків, що є неприпустимим та свідчить про неналежну оцінку доказів по
справі.

Отже, суд повинен був у встановленому законом порядку
дослідити висновок судово-медичної експертизи та у разі виникнення сумнівів
щодо висновків цієї експертизи у відповідності з вимогами ст. 312 КПК України
провести додаткову або повторну судово-медичну, а при необхідності і комісійну
експертизу, після чого, при наявності суперечностей у висновках експертиз дати
їм належну оцінку з урахуванням інших доказів по справі.

Крім цього, висновки суду про те, що у матеріалах справи
містяться докази, які вказують на непричетність засуджених до вчинення злочину,
зокрема, сліди взуття на підлозі, сліди трикотажної рукавички на вимикачі, які виявлені під час огляду місця події у
приміщенні магазину, доріжка слідів взуття, яка виявлена при додатковому огляді
місця події, є передчасними та зроблені без належної оцінки всіх доказів у
справі в їх сукупності.

Як убачається з протоколу огляду місця події від
ІНФОРМАЦІЯ_3, перед входом у магазин, на дерев'яному помості у ніг трупу, на
кахельній підлозі у проході між прилавками виявлені відбитки низу підошвенної частини
взуття, а також на вимикачі в коридорі магазину - сліди від трикотажної
рукавички. У зазначених слідах міститься речовина червоного кольору, схожа на
кров (т. 1 а. с. 15-20).

Згідно з даними
протоколу додаткового огляду місця події від 22 грудня 2005 року, на
прилеглій до магазину території виявлена на снігу доріжка слідів взуття зі
слідами пропитування снігу речовиною бурого кольору, а також у цих слідах
виявлений волос (т. 1 а. с. 41-43).

За даними судово-медичних експертиз у зазначених слідах виявлена
кров, видову приналежність якої не встановлено; волос може походити від
потерпілої (т. 2 а. с. 126-129, т. 3 а. с. 78 -80).

Приналежність зазначених слідів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не встановлена.

Як убачається з матеріалів справи, саме з метою
встановлення приналежності цих слідів кримінальна справа 4 рази направлялася на
додаткове розслідування. При цьому суд не звернув уваги та не дав ніякої оцінки
тому факту, що труп потерпілої був виявлений о 19 годині 10 хвилин інкасаторами
- свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_21, які про це повідомили у міліцію. У матеріалах
справи відсутні дані, коли і куди конкретно поступило зазначене повідомлення,
хто за цим повідомленням виїздив на місце події. Крім цього, із матеріалів
справи вбачається, що на місце події прибула директор магазину та чоловік
загиблої, які з приводу зазначених
обставин взагалі не допитувалися.

Огляд місця події розпочався о 22 годині 25 хвилин, тобто
через 3 години після виявлення трупу потерпілої.

За таких обставин, суду належало перевірити, у тому числі
і шляхом дачі відповідного судового доручення у порядку, передбаченому ст.
315-1 КПК України, коли і куди конкретно надійшло повідомлення про злочин; хто
першим виїздив на місце події та які дії вчиняв; чи були при цьому прийняті
відповідні міри по забезпеченню збереження слідів злочину, після чого в
залежності від встановленого дати зібраним доказам належну оцінку.

Крім того, прийшовши до висновку, що опис ножа, яким за
свідченнями ОСОБА_1 на початку досудового слідства він завдав тілесні ушкодження
потерпілій, не відповідає фактичним даним, суд обмежився посиланнями на
показання свідка ОСОБА_16, яка, оглянувши малюнок ножа, який був виконаний
ОСОБА_1 власноручно, заявила, що ніж, який пропав із магазину після подій, був
довшим та ширшим. При цьому суд не звернув уваги на те, що свідок не
заперечувала правильність відображення ОСОБА_1 конфігурації ножа.

Разом із цим, це
питання у директора магазину - свідка
ОСОБА_15 взагалі не з'ясовувалося, що також свідчить про неповноту та
однобічність дослідження доказів по справі.

Що стосується показань свідка ОСОБА_5, анкетні дані якого
змінені про те, що він разом із ОСОБА_1 утримувався в одній камері у райвідділі
міліції і той розповідав йому про обставини вчинення вбивства продавця, а також
даних судово-криміналістичної експертизи про те, що на одязі потерпілої та
одязі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виявлені нашарування текстильних волокон, які входять
до складу одягу як потерпілої, так і обвинувачених, то, відкинувши ці докази,
суд ніяких суджень з цього приводу у вироку не навів.

Дійшовши висновку, що показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 підтверджують алібі ОСОБА_1 про його перебування під час вчинення
злочину в іншому місці, суд залишив поза увагою та не дав ніякої оцінки
наступому: свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23, як свідчать матеріали справи,
перебували у стані сильного алкогольного сп'яніння, а тому щодо часу спільного
з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вживання
спиртних напоїв нічого конкретного пояснити не могли; свідок ОСОБА_24 займалася своїми справами і за часом
не спостерігала; свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які неодноразово
допитувалися у суді та на досудовому слідстві щодо часу, коли вони зустріли
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, давали суперечливі показання і ці суперечності судом не усунуті.

Враховуючи наведене, рішення суду про виправдання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ґрунтується на
припущеннях, є передчасним, прийнятим із порушенням вимог
кримінально-процесуального закону без повного, всебічного дослідження обставин справи
і зібраних слідством доказів, а тому не може
бути визнаним законним, у зв'язку з чим вирок суду підлягає скасуванню,
а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого суду належить
вжити заходів для повного, всебічного дослідження обставин справи, дати належну
оцінку зібраним доказам, в залежності від чого постановити по справі законне й
обґрунтоване рішення.

Крім цього, вирок, постановлений іменем України, є
найважливішим актом правосуддя, а тому він повинен бути викладений офіційно-діловою
мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи,
результатів дослідження доказів і висновків суду.

Ці вимоги закону також не були дотримані при розгляді
справи.

Як убачається з тексту вироку, докази у ньому викладені хаотично, без
логічного змісту, відсутній аналіз цих доказів та не дана їм оцінка в
сукупності, містяться формулювання, які викладені побутовою мовою, носять
характер припущень.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, та касаційну скаргу представника потерпілих
задовольнити.

Вирок апеляційного суду Запорізької області від 12 червня
2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 с к а с у в а т и, а
справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Окрему ухвалу від
12 червня 2007 року на адресу прокурора Запорізької області скасувати.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Заголдний В.В. Мороз М.А.