Справа № 1-306/11
Провадження № 1/369/117/15
В И Р О К

іменем України

16.08.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

при секретарів Євтушок Ю.О., Шереметьєвої Т.В.,

за участю прокурора Пастуха І.О.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника з числа близьких родичів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має середню освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2010 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 з метою відкритого викрадення чужого майна та повернення його на свою користь прийшов до будинку № 18 по вулиці Жовтневій в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де підійшов до ОСОБА_1 та умисно наніс їй удар кулаком в обличчя, чим заподіяв потерпілій фізичного болю. Від отриманого удару ОСОБА_1 впала на землю та випустила з рук свій телефон. Після цього ОСОБА_3 відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном марки: НОКІА Х-3 ІМЕЇ 80174, б/в, вартістю 1650 грн.00 коп., із стартовим пакетом МТС вартістю 25 грн.00 коп., та залишком на рахунку в сумі 15гривень, в якому знаходилась флеш карта на 2 гб вартістю 120 гривень, з викраденим з місця скоєння злочину зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 1810 грн.00 коп.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав суду, що 28.11.2010 року о 21.00 йому зателефонував знайомий ОСОБА_4 та запропонував зустрітись, оскільки був винен йому 3500 гривень. Тому він вирішив підійти до будинку де той тимчасово мешкав, у своєї дівчини ОСОБА_1 Коли він підійшов до під»їзду будинку № 18 по вул. Жовтневій в м. Вишневе на вулицю вийшла ОСОБА_1, яка перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння ображала його нецензурними словами і було таке враження що вона його намагається вдарити. Він хотів її відштовхнути і протягнув руку щоб відсторонити її, але та впала. При падінні випустила з рук свій мобільний телефон. Цей телефон він підібрав і поклав до своєї кишені. При цьому сказав щоб вона передала ОСОБА_4, що він поверне телефон коли той поверне кошти які йому заборгував. ОСОБА_1 пішла до дому, а він зайшов до ломбарду «УМКВ і компанія» і здав даний телефон та отримав 350 гривень. Через кілька днів він зустрівся з ОСОБА_4 і той йому повідомив, що телефон він забрав не його а ОСОБА_1 і вона звернулась в міліцію. Після цього він пішов до ломбарду «УСКВ і компанія» та в присутності ОСОБА_4 викупив телефон. Після цього він передав телефон ОСОБА_4 та попросив його щоб той його повернув ОСОБА_1 У скоєному щиро кається.

Винність підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями потерпілої та свідків, допитаних в процесі судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_1 показала суду, що проживає з ОСОБА_4 Знайомим її чоловіка є ОСОБА_3. 28.11.2010 р. о 21.00 годині ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_3, та домовився зустрітись. Приблизно в цей самий час їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 і теж запропонував зустрітись. Вона погодилась і вийшла на вулицю раніше ніж на свою зустріч пішов ОСОБА_4 Вона вийшла і вони з ОСОБА_5 почали спілкуватись. Через кілька хвилин до них підійшов ОСОБА_3 та рукою вдарив її в обличчя . Вона впала на землю і з її руки випав телефон Нокіа Х-3 в якому знаходилась сім карта, який вона купила за 1650 гривень. На рахунку телефону знаходились 15 гривень. Крім цього в даному телефоні знаходилась карта пам'яті вартісттю 120 гривень. Вона бачила як ОСОБА_3підняв телефон та сказав їй «що це бонус» і пішов в центр міста. Вона намагалась його зупинити та благала щоб він віддав телефон. Але той не реагував. Після цього вона все розповіла ОСОБА_4, який порадив піти до міліції та написати заяву. Через декілька днів ОСОБА_3 почав їй телефонувати та погрожувати, крім цього він став телефонувати її батькам та погрожувати їм.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що 28.11.2010 р. о 21.00 годині він зателефонував ОСОБА_3 та домовився зустрітись. Його цивільна дружина ОСОБА_1 також домовилась зустрітись із своїм знайомим ОСОБА_5 Через хвилин 10, як вона вийшла на вулицю, ОСОБА_1 повернулась і розповіла, що розмовляла з ОСОБА_5 До них підійшов ОСОБА_3 та вдарив її, від чого вона впала і випустила з рук телефон. ОСОБА_3 забрав цей телефон і сказав що це «Бонус». Він шукав ОСОБА_3 щоб з ним поговорити, але не знайшов. ОСОБА_1 поїхала до міліції. Після цього ОСОБА_3 телефонував його дружині та її батькам, його батькам та погрожував фізичною розправою, вимагав забрати з міліції заяву, або дати неправдиві свідчення щодо нього. Спільно з ОСОБА_3 він до відділення Ломбарду «УМКВ і Компанія» щоб викупити мобільний телефон не ходив. ОСОБА_3 мобільний телефон йому не повертав.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що 28.11.2010 року близько 21-ї години йому зателефонувала ОСОБА_1 та попросила зустрітись. Він погодився. Під час розмови з ОСОБА_1 із-за його спини хтось вдарив ОСОБА_1 в обличчя. Від удару, та впала на землю. Коли він озирнувся то побачив ОСОБА_3 ОСОБА_1 стала плакати. Вона повідомила, що зник її мобільний телефон, що його забрав ОСОБА_3

В судовому засіданні в порядку ст. 306 КПК України досліджені показання свідка ОСОБА_6, згідно яких вона працює касиром-експертом Ломбарду «УМКВ і Компанія». 03.12.2010 р. ОСОБА_3 сплатив заставу за закладений ним мобільний телефон , але в розписці про отримання телефону поставив інше прізвище. Вона зробила йому зауваження на це, після чого від дописав своє прізвище в розписці і отримав телефон (а.с. 137).

Винність підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства, а саме:

- даними із заяви потерпілої від 28.11.2010 р., згідно якої вона просить прийняти міри до ОСОБА_3 який її пограбував та забрав її мобільний телефон (а.с.5 );

- даними з протоколу огляду місця події від 28.11.2010 року, згідно якого оглянуто частина тротуару поруч з буд. №17 по вул. Жовтневій в м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області (а.с.6 );

- даними з довідки з Ломбарду «УМКВ і Компанія», в якій вказано, що договір застави на мобільний телефон марки НОКІА Х-3 ІМЕЇ 80174 був укладений з ОСОБА_3 28.11.2010 р.( а.с.16);

- даними з протоколу виїмки від 09.06.2011 р., згідно якого в Ломбарді «УМКВ і Компанія» вилучено специфікацію до договору 4-35879 від 28.11.2010 р.,

- даними з специфікації до договору 4-35879 від 28.11.2010 р., згідно якої ОСОБА_3 здав мобільний телефон марки НОКІА Х-3 ІМЕЇ 80174 та отримав кредит 345, 00 грн., з розпискою ОСОБА_3, згідно якої 03.12.2010 р. останній отримав предмет застави.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які потерпіла та свідки давали суду, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину.

Суд вважає, що органом досудового слідства дії підсудного вірно кваліфіковані за 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що помякшують, чи обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином; враховуючи особу підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, будучи неодноразово засудженим, в тому числі за вчинення аналогічного злочину (раніше засуджений 03.07.2001 року Макарівським районним судом за ч.3 ст. 140, ст. 44 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; засуджений 29.05.2003 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі на трок 1 рік, звільнений від відбування покарання 20.09.2003 року на підставі ЗУ «Про амністію» від 11.07.2003 року; засуджений 28.04.2004 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 304, 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 19.09.2007 року умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 13 днів; засуджений 25.07.2008 року Києво-Святншинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 71,72 КК України до 10 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік), не дивлячись на те, що в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підлягає до задоволення повністю, зважаючи на спричинення цієї шкоди підсудним.

Судові витрати по справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання 24.03.2011 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час його перебування в ІТТ Києво-Святошинського РВ Житомирській УВП № 8 та СІЗО № 13 м. Києва.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1810,00 (одна тисяча вісімсот десять) грн. у відшкодування заподіяної злочином шкоди. Речовий доказ по справі спеціфікації з ломбарду «УМКВІ Компанія», зберігати з матеріалами кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же термін з дня вручення копії вироку.

Суддя Ю.С. Бурбела