У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

6 лютого
2008 року

Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Тернопільської області в складі :

Головуючого - Коваленка Є.П.

Суддів - Гавриш Г.П., Римар Т.М.

з участю прокурора - Маслюка О.П.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

представника потерпілого- ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в
м.Тернополі кримінальну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3, на вирок Борщівського
районного суду від 12 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродже-

нець
і житель АДРЕСА_1, українець, гр-н.

України,
не одружений, не працюючий,

не
судимий

засуджений
за ч.2 ст.121 КК України до 7-ми років позбавлення волі ;

- за ч.4
ст.296 КК України до 3-х років побавлення волі ;

- за ч.2
ст.263 КК України до 2-х років побавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання
засудженому ОСОБА_5 визначено у вигляді 9-ти років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишена
попередня утримання під вартою з 2.04.2007 року.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродже-

нець
та житель АДРЕСА_2, українець, гр-н.

України,
не одружений, не працюючий,

не
судимий

засуджений за ч.4 ст.296 КК України із застосуванням ст.69 КК
України до 3-х років обмеження волі ;

-за ч.1 ст.122 КК України до 2-х років обмеження волі ;

-за ч.2 ст.263 КК України до 1-го року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів
шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання
засудженому ОСОБА_6 визначено у вигляді 4-х років обмеження волі.

Міра запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_6 змінена на підписку про невиїзд з постійного місця
проживання із звільненням з-під варти із залу суду.

В строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано час перебування його під вартою з
2.04.2007 року по 12.10.2007 року з розрахунку один день перебування під вартою
за два дні обмеження волі.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродже-

нець
і житель АДРЕСА_3, українець, гр-н.

України,
не одружений, не працюючий,

не
судимий

засуджений за ч.4 ст.296 КК України до 3-х років позбавлення
волі.

На підставі ст.104
КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК
України засудженого ОСОБА_7 зобов"язано повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міра запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_7 залишена попередня підписка про невиїзд з постійного
місця проживання.

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродже-

нець
м.Когалим Тюменської області,

Російської
Федерації, росіянин, громадянин

Російської
Федерації, житель АДРЕСА_4, студент

4
курсу Борщівського агротехколеджу, не

одружений,
не судимий

засуджений за ч.2 ст.296 КК України до 2-х років позбавлення
волі.

На підставі ст.75
КК України засудженого ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання
з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК
України засудженого ОСОБА_8 зобов"язано повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

На підставі ст.1
п."а" Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року
засудженого ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередню
підписку про невиїзд з місця проживання.

Згідно вироку суду
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за вчинення
злочинів за наступних обставин.

Так, 31.03.2007
року біля 22 год. ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в барі "Колізей", що в
м.Борщові, вживали спиртні напої. Перебуваючи на вулиці поблизу даного бару, до
них підійшов їх знайомий ОСОБА_8, який
повідомив, що в с.Озеряни його з ОСОБА_9 побили місцеві хлопці. ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, взявши з своїх господарств дерев"яні біти, які згідно висновку
експерта визнані холодною зброєю ударно-дробильної дії, а ОСОБА_7 -
дерев"яну біту спеціально пристосовану та заздалегідь заготовлену для
нанесення тілесних ушкоджень, яка не визнана холодною зброєю, сіли в автомашину
під керуванням ОСОБА_9 і поїхали в с.Озеряни, Борщівського району. Слідом за
ними на машині "таксі" поїхав і ОСОБА_8 Близько 00год.30хв.
01.04.2007 року вони всі під"їхали до кафе, яке розташоване в центрі
с.Озеряни, Борщівського району. Взявши з собою привезені біти, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 пішли до приміщення кафе, в коридорі якого зустріли ОСОБА_10. Грубо порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства, за попередньою змовою групою осіб,
виражаючись при цьому нецензурними словами,
ОСОБА_5 перший безпричинно, умисно наніс ОСОБА_10 удар бітою по голові,
після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми бітами нанесли йому теж удари в різні
частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани та садна
голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

З метою припинити
хуліганські дії ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_11 тут же в коридорі кафе зробила йому
зауваження, проте у відповідь на це він наніс їй удари бітою по голові та
спині, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці голови, яке
відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої
хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 забігли в приміщення кафе, де ОСОБА_5
умисно, безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_12, який сидів за столиком, удари
бітою по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння і основи черепа з
просторими крововиливами у речовину головного мозку, над та під його оболонки,
а також чисельні садна і синці волосистої частини голови та чола, які
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і від яких ІНФОРМАЦІЯ_5 наступила його
смерть. В цей же час ОСОБА_6 своєю бітою умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 удар
по руці, спричинивши останньому закритий перелом лівої ліктевої кістки із
незначним зміщенням відломків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості.

Крім цього, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 влітку 2006 року незаконно виготовили і носили дерев"яні біти,
які згідно висновку експерта визнані контактною неклинковою холодною зброєю
ударно-дробильної дії, що виготовлені по типу "дубинки".

В той час, як
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися в приміщенні кафе, ОСОБА_8, виражаючись
нецензурними словами, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за
попередньою змовою групою осіб, побачивши біля кафе ОСОБА_14, умосно,
безпричинно наніс йому удар кулаком в ділянку живота, заподіявши потерпілому
фізичний біль. Після цього ОСОБА_8 безпричинно, умисно наніс удар рукою в
обличчя потерпілому ОСОБА_15, від якого той впав, а ОСОБА_8 вже йому лежачому
продовжував наносити удари в різні частини тіла, спричинивши йому садно обличчя
та синець лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В своїй апеляції
захисник ОСОБА_1, посилаючись на однобічність та неповноту досудового і
судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам справи, вважає, що дії ОСОБА_5 невірно кваліфіковані за
ч.2 ст.121, ч.4 ст.296, ч.2 ст.263 КК України. В зв"язку з цим апелянт
просить вирок суду відносно ОСОБА_5 скасувати, постановити свій вирок, яким
його дії перекваліфікувати на ч.1 ст.121 та на ч.2 ст.296 КК України, при цьому
виправдавши його за ч.2 ст.263 КК України.

В своїй апеляції
потерпілий ОСОБА_3 вважає, що дії ОСОБА_5 стосовно спричинення останнім тяжких
тілесних ушкоджень його сину, що привели до його смерті, як досудовим так і
судовим слідством невірно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, оскільки на
думку апелянта в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбачений п.7 ч.2 ст.115 КК
України. Крім цього на думку апелянта до
засудженого ОСОБА_8 застосовано занадто м"яке покарання і останнього
безпідставно разом з ОСОБА_9 не притягнуто до кримінальної відповідальності за
організацію хуліганських дій. В зв"язку з цим, апелянт просить вирок суду
скасувати, а дану кримінальну справу повернути прокурору для організації
проведення додаткового розслідування.

Вирок суду стосовно
засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7не оскаржується.

Заслухавши доповідача, виступи засудженого
ОСОБА_5 та його захисника, засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, потерпілого
ОСОБА_3 та його представника, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду
слід залишити без змін, розглянувши матеріали кримінальної справи та дослідивши
доводи поданих апеляцій, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляції до
задоволення не підлягають.

Висновки суду, щодо
засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_8, викладені у вироку, відповідають фактичним
обставинам справи. Винність засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів,
за які їх засуджено стверджується доказами зібраними під час проведення
досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні.

Не визнаючи того факту, що саме від його
ударів бітою по голові, потерпілому ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження, від яких наступила його смерть засуджений ОСОБА_5 разом з тим в
судовому засіданні пояснив слідуюче. Так 31.03.2007 року він разом з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 відпочивали в барі "Колізей", де вживали спиртні напої.
ОСОБА_7, вийшовши на вулицю, а потім повернувшись, повідомив присутніх, що їх
кличе ОСОБА_8, який розповів йому, що його разом з ОСОБА_9 побили хлопці з
с.Озеряни, а тому просить поїхати всім в дане село, щоб поговорити з тими
хлопцями. Присутні погодилися. По дорозі кожен у себе з дому взяв
дерев"яну біту та автомобілем ОСОБА_9 вони поїхали в с.Озеряни. Під"їхавши до кафе в с.Озерянах ОСОБА_5
з ОСОБА_6 зайшли в приміщення кафе. ОСОБА_6 пішов прямо, а ОСОБА_5 спіткнувся
до сходинки і, падаючи ненароком вдарив бітою ОСОБА_12. Більше він нікого не
бив і після цього вони поїхали додому.

Покази ОСОБА_5 про
те, що він по необережності наніс ОСОБА_12 бітою один удар при його падінні,
судом першої інстанції вірно не взяті до уваги, оскільки ОСОБА_5 на досудовому
слідстві неодноразово змінював свої покази та відмовлявся від їх дачі. Покази,
дані ним, є суперечливими, не відповідають встановленим обставинам по справі, а
тому розцінені судом як такі, що дані ним з метою уникнення відповідальності за
скоєний злочин, і спростовуються показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які
були безпосередніми очевидцями цього.

Так свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що
31.03.2007 року пізно ввечері він знаходився в кафе с.Озеряни і сидів за
столиком з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 коли в приміщення кафе забіг ОСОБА_6 з бітою в
руках і замахнувся на ОСОБА_13, який захищаючись, закрився руками, а одержавши
удар бітою по руці, почав тікати. ОСОБА_6 побіг за ним. В цей час в кафе забіг
ОСОБА_5 теж з бітою в руках, якою замахнувся на свідка. Проте ОСОБА_16 вдалося
відхилитися від удару і він не заперечує того факту, що даний удар міг зачепити
сидячого ОСОБА_12., оскільки напрямок удару був спрямований в цю сторону. В цю
ж хвилину, коли ОСОБА_12 почав підніматися з місця і хотів повернути голову
вправо, то ОСОБА_5 наніс йому бітою удар ззаду по голові, від чого він впав на
стіл і свідок разом з іншими почали надавати ОСОБА_12 першу допомогу. Крім
ОСОБА_5 більше ніхто ОСОБА_12 ударів не наносив.

З показів свідка
ОСОБА_17, даних ним під час проведення досудового слідства та оголошених в
судовому засіданні ( т.1 а.с. 187, 193,194 ) видно, що 01.04.2007 року близько
24 год. 20 хв. він з ОСОБА_12 знаходився в кафе с.Озеряни. Вийшовши на вулицю,
він побачив, що до кафе під"їхали три автомашини, з яких повиходили
хлопці, після чого він почув шум та крики і вирішив повернутися до кафе. Свідок
побачив, що перед входом в зал кафе троє хлопців били бітами потерпілого
ОСОБА_10. Коли ОСОБА_17 зайшов в приміщення кафе, то побачив як ОСОБА_5,
тримаючи в руках біту чорного кольору, робить замах справа і наносить нею
ОСОБА_12, який в цей час вставав з лавки, удар по голові справа. Від вказаного
удару ОСОБА_12 головою впав на стіл.

Покази вищеназваних
свідків підтверджуються висновком судово-медичної експертизи (т.2 а.с. 135-153
), з якого видно, що потерпілому ОСОБА_12 було спричинено відкриту
черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток склепіння і основи черепа з
просторими крововиливами у речовину головного мозку, над та під його оболонки,
а також чисельні садна і синці волосистої частини голови та чола, як зовнішніх
слідів травматичного впливу ранячого предмета (знаряддя).

Комплекс пошкоджень
ділянки голови, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься
до тяжких тілесних ушкоджень і його смерть настала внаслідок відкритої
черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого та чисельних лінійних переломів
кісток склепіння і основи черепа, просторих крововиливів над та під мозкові
оболонки і у речовину головного мозку, протікання котрої ускладнилося розвитком
набряку-набубнявіння та компресії ( стиснення) головного мозку.

Характер, форма та
розміри зовнішніх тілесних ушкоджень (смугаста та подовгувато-овальна форма
синців, розташування синців та саден на одних умовних лініях), а також
повторюваність в окремих ушкодженнях, їх морфологічних особливостей (П-подібне
осаднення), особливості, форма та розміри крововиливів у м"які тканини
голови (подовгувато-овальна форма, вогнищевий характер, відшарування апоневрозу
в проекції одного із цих ушкоджень), властивості переломів кісток склепіння
черепа мозку (вогнищевий характер) в сукупності дають підставу стверджувати, що
зазначені ушкодження спричинені в результаті щонайменше трьохразової дії тупого
предмета з обмеженою подовгуватою поверхнею, не виключено "палицею -
бітою".

Крім цього, покази
вищеназваних свідків підтверджують факт нанесення тілесних ушкоджень
дерев"яною бітою по голові потерпілому ОСОБА_12 саме ОСОБА_5, оскільки
крім нього більше ніхто потерпілому тілесних ушкоджень не наносив. Зразу ж
після цього ОСОБА_12 був доставлений в медичний заклад, а отже більше будь з
ким з нападників не контактував. Вищевикладене достатньо спростовує твердження
адвоката ОСОБА_1 в апеляції, щодо залишення невиясненим в судовому засіданні
питання хтож саме спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких настала
смерть останнього.

Стосовно кількості
нанесених ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 ударів бітою, то свідок ОСОБА_16 підтверджує наявність не менше двох
ударів, перший з яких був спрямований у бік іх обох, оскільки вони з ОСОБА_12
сиділи поруч. Крім цього свідок ОСОБА_17 зайшов в приміщення кафе в той момент,
коли ОСОБА_5 наніс ОСОБА_12 вже останній удар бітою по голові, після якого
потерпілий вже втратив свідомість і впав обличчям на стіл. Все це відбувалося
миттєво у дуже короткий проміжок часу.

Вищенаведене
спростовує твердження апелянта в апеляції щодо спричинення ОСОБА_5 потерпілому
ОСОБА_12 лише одного удару бітою по голові.

Таким чином
проаналізувавши в судовому засіданні наявні по справі докази суд першої
інстанції прийшов до вірного переконання, що за даним епізодом, в діях ОСОБА_5
є склад злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто ним умисно нанесено
потерпілому ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть останнього.

З цих же підстав,
наведених вище, спростовуються твердження потерпілого ОСОБА_3, що ОСОБА_5 відносно його сина ОСОБА_12. вчинено
умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, оскільки ні досудовим ні судовим
слідством таких доказів не здобуто.

На думку колегії
суддів ОСОБА_5 законно засуджено за ч.2 ст. 263 КК України за те, що він виготовив
та носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Так в ході як
досудового так і судового слідства ОСОБА_5 не заперечував того факту, що дійсно
влітку 2006 року він виготовив та носив дерев"яну біту, яку також взяв з
собою 31.03.2007 року в с.Озеряни. Згідно висновку експерта від 11.04.2007 року
( т.2 а.с.164-173), вилучена у ОСОБА_5 біта визнана контактною неклинковою
холодною зброєю ударно-дробильної дії, що виготовлена по типу
"дубинки".

Отже, твердження
адвоката ОСОБА_1, щодо незаконності притягнення до кримінальної
відповідальності та засудження ОСОБА_5 за даним епізодом звинувачення є
безпідставним та не грунтується на законі.

Суд першої
інстанції також прийшов до вірного переконання, що в діях ОСОБА_5 є склад
злочину, передбачений ч.4 ст.296 КК України. ОСОБА_5 01.04.2007 року близько 00
год.30 хв. в кафе с.Озеряни Борщівського району вчинено хуліганство, тобто
умисні дії, які грубо порушували громадський порядок з мотивів явної неповаги
до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, групою осіб, що було
пов"язано з опором громадянам, які припиняли його хуліганські дії і були
вчинені із застосуванням холодної зброї.

Безпідставним є
твердження адвоката ОСОБА_1 в апеляції, щодо необхідності перекваліфікації дій
ОСОБА_5, за даним епізодом звинувачення, на ч.2 ст.296 КК України, оскільки в
судовому засіданні здобуто та
проаналізовано достатньо доказів в підтвердження наявності в його діях всіх
кваліфікуючих ознак вчиненого ним хуліганства, що наведені вище і передбачають
відповідальність саме за ч.4 ст.296 КК України.

Так, беззаперечним
фактом необхідності кваліфікації його дій саме за вищевказаною частиною даної
статті, є наряду з визнаними захистом кваліфікуючими ознаками, також такі, як
хуліганство пов"язане з опором громадянам, які припиняли його хуліганські
дії та вчинені із застосуванням холодної зброї.

Підтвердженням
цьому є покази як самого ОСОБА_5 так ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які не заперечували
того факту, що взяли з собою раніше виготовлені біти, коли їхали в
с.Озеряни "розбиратися" з
місцевими хлопцями.

З показів
потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_17, покази якого були оголошені
в судовому засіданні (т.1 а.с.187-193) видно, що вони намагалися припинити
хуліганські дії, проте всі засуджені на це не реагували і продовжували
безпричинно всім підряд присутнім наносити тілесні ушкодження, порушуючи при
цьому громадський порядок та виражаючись нецензурними словами.

Дії ОСОБА_8 судом
першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство,
тобто умисні дії, які грубо порушували громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю і були
вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Твердження
потерпілого ОСОБА_3 в своїй апеляції, щодо необхідності притягнення засудженого
ОСОБА_8 ще й за організацію ним разом з
ОСОБА_9 вчинення хуліганських дій зі сторони ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7є
безпідставними, оскільки в судовому засіданні
не здобуто достатньо доказів, які б підтверджували даний факт.

Обираючи міру
покарання ОСОБА_5суд у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України врахував
ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та його особу. Як обтяжуючу обставину
ОСОБА_5суд врахував вчинення ним злочину у нетверезому стані. До
пом"якшуючих обставин суд першої інстанції відніс вчинення ним злочину
вперше та позитивну характеристику.

Проаналізувавши всі
наявні обставини по справі суд прийшов до вірного переконання, що виправлення
та перевиховання засудженого ОСОБА_5 можливе лише за умови ізоляції його від
суспільства, призначивши йому покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом
часткового складання призначених покарань.

Призначаючи
покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції
врахував визнання ним своєї вини та розкаяння у вчиненому, те, що злочин ним
вчинено вперше та у неповнолітньому віці, а тому прийшов до висновку про
можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком.

Крім цього оскільки
ОСОБА_8 вчинив злочин будучи неповнолітнім, до нього за його письмовою згодою
був застосований п."а" ст.1
Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року.

На думку колегії
суддів застосовані до засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 міри покарання є
справедливими і відповідають вимогам закону.

Згідно вироку суду
з засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7в рівних долях стягнуто по 62 грн.76
коп. з кожного за проведення експертизи холодної зброї вартість якої складає
188 грн.30 коп.

Разом з тим
предмет, який був вилучений у ОСОБА_7не визнаний холодною зброєю, в
зв"язку з чим кошти за проведення експертизи згідно діючого законодавства
повинні бути віднесені за рахунок держави. В зв"язку з чим з резолютивної
частини вироку необхідно виключити вказівку суду про стягнення із ОСОБА_7коштів
за проведення експертизи холодної зброї.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 356, 365, 366 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисника
ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Борщівського
районного суду від 12 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - без змін.

В порядку ст.365
КПК України з резолютивної частини вироку виключити вказівку суду про стягнення
із засудженого ОСОБА_7коштів за проведення експертизи холодної зброї.

Головуючий :

Судді апеляційного
суду :