Провадження № - 1кп/201/23/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002960 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 27.05.2014 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 164, ч. 2 ст. 307, ст. 69, 70, 71, 72 КК України до 2 р. 6 м. 13 дн. позбавлення волі. Звільнений 27.05.2014 р. в зв`язку з відбуттям покарання.

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
18.08.2013 року близько 14:00 години ОСОБА_3 , перебуваючи в під`їзді № 3 на сходинковому майданчику шостого поверху будинку АДРЕСА_2 , поряд з квартирою АДРЕСА_3 , реалізовуючи несподівано виниклий намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки Samsung Duos, вчинив напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_5 в момент їх вчинення, а саме, застосовуючи кухонний ніж, який тримав у правій руці, раптово наніс останньому удар у грудну клітину ліворуч та відповідно до висновку експерта від 09.09.2014 року за № 3466е, спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді рубця на грудній клітині ліворуч. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 заволодів майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки Samsung Duos, вартістю 228 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав частково та пояснив, що 18.08.2014 р. він зі своєю дружиною знаходились біля магазину АТБ, розташованого на ж/м Перемога, неподалік від місця проживання обвинуваченого, де зустріли знайомих його дружини потерпілого і його товариша. Після короткого спілкування вони розішлись, а через деякий час обвинувачений біля підїзду будинку АДРЕСА_2 , в якому він проживає, знову зустрів потерпілого з товаришем і вони вирішили разом випити пива. Вони почали спілкуватись і пити пиво. Разом з ними був також його знайомий ОСОБА_7 . В ході спілкування обвинувачений ходив до АТБ ще за пивом, а коли повернувся то запропонував піднятись до нього в квартиру, так як на вулиці було холодно. Після чого обвинувачений, його дружина, потерпілий та товариш останнього піднялись в квартиру АДРЕСА_3 в якій продовжили розпиття пива. Через деякий час потерпілий сказав, що сходить ще за пивом, позбудеться свого товариша та повернеться один і поклав на тумбочку в коридорі свій мобільний телефон як гарантію свого повернення та з метою його збереження. Поки потерпілий і його товариш одягались в коридорі обвинуваченого покликала його дружина і повідомила, що потерпілий на вулиці чіплявся до неї та негативно висловлювався на адресу обвинуваченого. Це обурило останнього і він вийшов на сходову клітину підїзду щоб розібратись у ситуації, що склалась. Перебуваючі на сходовій клітині між обвинуваченим та потерпілим виникла бійка в ході якої обвинувачений взяв ніж, який лежав на тумбочці в тамбурі і наніс один удар ножем потерпілому. Після цього він зайшов додому. Товариш потерпілого весь цей час знаходився поверхом нижче і в бійку не встрявав. Повернувшись до квартири обвинувачений взяв телефон потерпілого і передав його матері, щоб та повернула його потерпілому, однак з невідомих причин його матір здала вказаний телефон до ломбарду. Обвинувачений зазначив, що він не вчиняв напад з метою заволодіння чужим майном, а лише наніс тілесні пошкодження потерпілому під час бійки. У скоєному розкаявся.

Незважаючи часткове визнання обвинуваченим своєї вини його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України знайшла своє підтвердження в наданих сторонами кримінального провадження та досліджених судом доказах, зокрема.

З показань потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що 18.08.2014 року він разом з ОСОБА_8 зустрілися з раніше незнайомим йому обвинуваченим та його дружиною біля підїзду будинку в якому проживає обвинувачений, де вони почали розпивати пиво. Через деякий час обвинувачений запропонував піднятись в його квартиру, так як на вулиці було холодно на що потерпілий зі свідком погодились і вони вчотирьох пішли в квартиру обвинуваченого, де продовжили розпивати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_3 заснув і потерпілий зі свідком вирішили йти. Вони вийшли на під`їзд, свідок спустився вниз, а потерпілий затримався, так як його покликав ОСОБА_3 , який попросив позичити гроші. Потерпілий сказав, що в нього не має грошей, але якщо завтра будуть, то він зателефонує і запропонував обмінятись номерами телефонів. Коли потерпілий, записуючі номер, тримав в руці свій телефон, ОСОБА_3 схопив своєю лівою рукою руку потерпілого з телефоном і почав тягти телефон на себе. Потерпілий почав виривати руку, але в цей час ОСОБА_3 наніс один удар ножем в грудну клітину потерпілого ліворуч. Після цього потерпілий відпустив телефон, який опинився в руках ОСОБА_3 і спустився на одну клітину вниз де був ОСОБА_8 . Потерпілий почав просити повернути телефон, але у відповідь почув тільки нецензурну лайну обвинуваченого. Після цього потерпілий пішов в міліцію, де повідомив про вищевказані події.

Показання потерпілого об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 18.08.2014 р. він разом з потерпілим гуляли і біля підїзду будинку зустріли раніше незнайомого обвинуваченого, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_3 , з дружиною. Вони почали спільно розпивати пиво, а через деякий час обвинувачений запропонував піднятись в його квартиру, так як на вулиці було холодно, на що потерпілий зі свідком погодились. Вони зайшли в квартиру обвинуваченого, де продовжили розпивати спиртні напої. Через 25-30 хв. ОСОБА_3 заснув і потерпілий зі свідком вирішили йти. Вони вийшли на під`їзд, свідок спустився вниз на один поверх, а потерпілий залишився з ОСОБА_3 обмінюватись номерами телефонів. Через деякий час свідок почув гучний звук дверей, що закриваються і відразу до нього спустився потерпілий, який сказав, що його порізав ОСОБА_3 і забрав телефон. Свідок піднявся і постукав в двері, на що вийшов ОСОБА_3 і почав лаятись нецензурною лайкою. Після цього свідок пішов додому, а потерпілий в міліцію.

Крім того, показання потерпілого та свідка частково підтверджуються показанням свідка ОСОБА_9 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона являється дружиною обвинуваченого і в той день вони з чоловіком біля магазину АТБ, що розташований на ж/м Перемога, зустріли раніше їй знайомого ОСОБА_5 з товаришем, а через деякий час ще раз зустріли їх біля підїзду будинку АДРЕСА_2 де вона проживає з обвинуваченим. Вони почали розпивати пиво в ході чого обвинувачений ходив до магазину АТБ з метою придбання пива. Поки обвинуваченого не було потерпілий чіплявся до свідка і говорив образливі слова в бік ОСОБА_3 . Коли обвинувачений повернувся дружина не повідомила йому про те, що сталось і обвинувачений запропонував піднятись до нього в квартиру, де продовжити вживання спиртних напоїв на що всі погодились. Через деякий час перебування в квартирі потерпілий виявив бажання сходити за пивом і сказав, що проведе свого товариша та повернеться. Так як свідок не бажала, щоб потерпілий повертався вона повідомила обвинуваченому про подію, що сталась на вулиці. Обвинувачений розлютився і вийшов на сходову клітинку, де вже знаходились потерпілий зі своїм товаришем, а через деякий час ОСОБА_3 повернувся збентежений, однак в руках у нього нічого не було.

Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона бабуся обвинуваченого і в той день вона знаходилась вдома і чула як обвинувачений з дружиною і знайомими прийшов додому, а потім як вони вийшли з квартири. При цьому будь-яких конфліктів чи бійок не було. Наступного дня матір обвинуваченого і донька свідка ОСОБА_11 , яка вже померла, говорила свідкові, що обвинувачений дав їй телефон, щоб вона повернула його якомусь хлопцеві, а вона його не змогла знайти. Пізніше свідкові стало відомо, що ОСОБА_11 заклала цей телефон у ломбард.

Під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 (а.с. 126) останній вказав місце їх з ОСОБА_5 зустрічі з ОСОБА_3 біля магазину АТБ, який розташований по пр. Героїв 3д, місце їх з ОСОБА_5 зустрічі з ОСОБА_3 і розпиття пива біля підїзду без номеру, розташованому першим з боку пр. Героїв в будинку № 3 по вказаному проспекту, а також вказав сходову клітинку, розташовану на 6-му поверсі вказаного підїзду, на якій ОСОБА_3 завдав удару ОСОБА_5 . Крім того, в ході слідчого експерименту свідок вказав на квартиру в яку їх запросив ОСОБА_3 і в якій вони розпивали пиво квартира під АДРЕСА_3 .

Дані встановлені вищевказаним слідчим експериментом в сукупності з показаннями потерпілого та свідків, будучи належними та допустимими доказами, в своїй сукупності доповнюючі один одного дозволяють встановити дійсне місце подій, що відбувались 18.08.2014 р. між обвинуваченим та потерпілим.

Висновком експерта № 3466е від 09.09.2014 р. встановлено, що у потерпілого ОСОБА_5 виявлене тілесне ушкодження у вигляді: рубця на грудній клітині ліворуч (на межі середньо-ключичиної та передньо-пахвової лінії на відстані 126 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 11 см. ліворуч від умовно середньої лінії тіла), що є наслідком загоєння поверхневої різаної рани. Вказане пошкодження виникло від дії твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, який володів колючими або ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа і вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

З протоколу огляду (а.с. 96) кофти сірого кольору, яка була одягнена на ОСОБА_5 18.08.2014 року вбачається, що на її передній частині під написом МАN мається шов зашитий нитками темного кольору біля якого мається плями коричнево-рудого забарвлення у вигляді крапель в яких, згідно висновку експерта № 859 від 11.09.2014 р. (а.с. 109), виявлена кров людини яка, з урахуванням висновку експерта № 470 к від 09.09.2014 р. (а.с. 103), не виключено, що походить від потерпілого ОСОБА_5 .

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 (а.с. 153) в квартирі АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено ніж з червоною ручкою, який потерпілий ОСОБА_5 під час пред`явлення речей для впізнання (а.с. 174), впізнав як ніж, яким ОСОБА_3 наніс йому удар 18.08.2014 р.

Вказані висновок експерта, протокол огляду з експертними імунологічними висновками, протокол обшуку та впізнання, будучи належними та допустимими доказами, в своїй сукупності та в сукупності з показаннями потерпілого і свідків, підтверджують факт нанесення обвинуваченим потерпілому удару ножем в грудну клітину ліворуч, де розташовано життєво-важливий орган серце, що говорить про небезпечність для життя та здоров`я потерпілого в момент нанесення такого тілесного ушкодження обвинуваченим.

З договору фінансового кредиту під заставу (а.с. 17) вбачається, що мобільний телефон Samsung Duos 18.08.2014 року предано в заставу до ПП Ломбард Оникс матір`ю обвинуваченого ОСОБА_11 , а з протоколу огляду вказаного телефону від 20.08.2014 року (а.с. 14) вбачається, що телефон видано працівникам міліції ОСОБА_11 , що в сукупності з показаннями потерпілого і свідка підтверджує факт заволодіння вказаним телефоном обвинуваченим в момент нападу на потерпілого.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним нападу на ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Показання свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений намагався повернути телефон потерпілому на висновки суду не впливають, так як злочин передбачений ч 1 ст. 187 КК України вважається закінченим з моменту нападу і посткримінальна поведінка обвинуваченого на кваліфікацію не впливає.

Посилання обвинуваченого на те, що телефон Samsung Duos потерпілий добровільно залишив в його квартирі суд розцінює як неправдиві, надані з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки ці показання не підтверджені жодним іншим доказом, зокрема свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 не вказала на ці обставини в ході їх допиту, та ці показання спростовані показаннями потерпілого, який і в своїй заяві про скоєння злочину і в судовому засіданні вказував на те, що обвинувачений заволодів його мобільним телефоном, та показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що відразу після заволодіння телефоном ОСОБА_3 , свідкові про цей факт повідомив потерпілий, що в своїй сукупності спростовує показання обвинуваченого в цій частині.

Посилання захисника в судовому засіданні на те, що до ЄДРДР внесено відомості про вчинення грабежу відносно потерпілого, а підозра ОСОБА_3 пред`явлена по розбою, про те що немає супровідних документів про направлення справи слідчому для проведення розслідування, про відсутність перших показань потерпілого, в ухвалі про проведення обшуку не вказано який саме ніж необхідно шукати, суд не приймає до уваги, оскільки ці посилання вказують на недоліки досудового слідства, які були усунуті в судовому засіданні під час повного та об`єктивного з`ясування обставин справи шляхом дослідження доказів, наданих сторонами кримінального провадження. Більш того, обставини на які вказує захисник, не впливають на висновки суду, викладені вище.

Посилання захисника в судовому засіданні на те, що протокол слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 є недопустимим доказом, так як останній вказував місце події під тиском слідчого, суд не приймає до уваги, так як захисником не доведено даних обставин, а сам ОСОБА_8 в судовому засіданні не вказував на те, що під час слідчого експерименту на нього чинився тиск. Більш того, потерпілим та обвинуваченим не оспорюється місце їх зустрічі, спілкування та виникнення конфлікту, яке вказано свідком під час слідчого експерименту.

В той же час суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення ОСОБА_3 для впізнання потерпілому ОСОБА_5 від 05.09.2014 р. (а.с. 58), як доказ отриманий з порушенням порядку встановленого КПК України, оскільки з показань обвинуваченого та потерпілого вбачається, що до початку проведення вказаної процесуальної дії потерпілий бачив обвинуваченого в наручниках в коридорі райвідділу міліції, що є грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 228 КПК України в частині заборони попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання.

Однак визнання вказаного доказу недопустимим не впливає на висновки суду в цілому, оскільки в судовому засіданні ані потерпілим, ані обвинуваченим не заперечувався факт конфлікту, що виник між ними на сходовій клітинці будинку АДРЕСА_2 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий (а.с. 63), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.с. 65, 67), одружений (а.с. 72), має на утриманні престарілу бабусю 1936 року народження (а.с. 34, 76-81), неповнолітню доньку та малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 104).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати народження ІНФОРМАЦІЯ_3 малолітнього сина, який потребує матеріальної підтримки з боку обвинуваченого, знаходження у нього на утримання престарілої бабусі та тяжку хворобу його дружини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд вважає за можливе визнати рецидив злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак основне покарання, враховуючи вищезазначені обставини та думку потерпілого, має бути призначено не у максимальному розмірі встановленому санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

В той же час, суд враховуючи міцні соціальні зв`язки ОСОБА_3 , а саме, наявність у нього на утриманні двох дітей, один з яких народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та престарілої бабусі, які потребують уваги та догляду, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, поклавши на нього ряд обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, звільнивши його, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2014 року скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази мобільний телефон Samsung Duos, футболку з написом MAN, що зберігається в камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Речові докази паперові конверти, які містять зразок крові і слини ОСОБА_5 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази шість кухонних ножів, що зберігаються в камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1