АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000094 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 12 березня 2015 року, якою

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Керч, громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_1 ,
звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 3683 КК України в зв`язку зі зміною обстановки,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 12 березня 2015 року, в якій просив зазначену ухвалу скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор обґрунтовує істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції було порушено норми ст. 349 КПК України, оскільки було порушено встановлений судом порядок дослідження доказів, в результаті чого обвинувачену ОСОБА_6 взагалі не було допитано з приводу її обвинувачення.

Прокурор також зазначає, що суд першої інстанції не переконався в тому, що діяння, яке поставлено особі за вину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, що, на думку прокурора свідчить про відсутність у суду достатніх підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

За твердженням прокурора, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не з`ясував чи є обвинувачена суб`єктом злочину, передбаченого ст. 3683 КК України, за якою їй висунуте обвинувачення.

Оскаржуваною ухвалою обвинувачена ОСОБА_6 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 3683 КК України, в зв`язку зі зміною обстановки.

В обґрунтування свого висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності суд першої інстанції послався на те, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, скоїла злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, свою вину визнала, збитків по справі не заподіяно. Крім того, на думку суду першої інстанції, обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною особою внаслідок зміни обстановки, яка полягає в тому, що вона добровільно звільнилася з посади викладача, внаслідок чого позбавлена можливості вчинити новий тотожний або однорідний злочин з використанням такої посади.

Суд першої інстанції також прийняв до уваги дані про особу обвинуваченої: вона має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має родину, виховує двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, тривалий час працювала викладачем.

Згідно оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 визнана винуватою в тому, що 14 червня 2013 року близько 13 год. 35 хв., будучи посадовою особою юридичної особи приватного права, а саме: викладачем Машинобудівного коледжу Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, перебуваючи в приміщенні службового кабінету юриста, що знаходиться по АДРЕСА_2 , за складання заліку отримала від студентки ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 150 доларів США.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області та наполягала на їх задоволенні, думки обваинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, які кожен окремо заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, доводи прокурора в апеляційній скарзі стосовно істотних порушень судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, прокурор в апеляційній скарзі зазначав, що судом першої інстанції взагалі не була допитана обвинувачена ОСОБА_6 , в звязку з чим не було з"ясоване її відношення до вчиненого злочину. Окрім того, за твердженням прокурора, судом першої інстанції було порушено встановлений тим же судом порядок дослідження доказів у судовому засіданні.

Як вбачається із журналу судового засідання, якій містить в матеріалах кримінального провадження (а. с. 206-207 т. 1 матеріалів судового провадження), судом першої інстанції 31 липня 2014 року було встановлено наступний порядок дослідження доказів - допитати обвинувачену, допитати свідків, дослідити матеріали кримінального провадження, розглянути можливі клопотання, перейти до судових дебатів.

Відразу ж після цього судом було запропоновано обвинуваченій надати суду свої показання, на що остання погодилася і надала суду свої показання. Після цього судом першої інстанції було надано можливість стороні обвинувачення та стороні захисту задати свої запитання обвинуваченій, на які обвинувачена ОСОБА_6 дала свої відповіді.

Таким чином судом першої інстанції було з"ясовано відношення обвинуваченої до вчиненого злочину та дотримано встановлений порядок дослідження доказів.

Разом з тим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, оскільки під час судового розгляду даного кримінального провадження залишилися недослідженими обставини, з"ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення.

Так, нормами ст. 48 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення (14 червня 2013 року), передбачено можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості вперше, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

При цьому слід мати на увазі, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого нормами КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав. Так, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Постановляючи судове рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3683 КК України, суд першої інстанції послався на те, що вказана особа перестала бути суспільно небезпечною внаслідок зміни обстановки. При цьому свій висновок про те, що обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною обгрунтував тим, що обвинувачена добровільно звільнилася з посади викладача та обрала зазначену обставину підставою для звільнення її від кримінальної відповідальності.

Однак, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, лише у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Стороною захисту, яка була ініціатором звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, не надано будь-яких доказів на підтвердження зміни обстановки, в результаті чого обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною особою, а суд першої інстанції вказані обставини не перевірив належним чином, не дав належної оцінки доводам сторони захисту та не навів у постановленій ним ухвалі переконливих доводів того, що добровільне звільнення особи із займаної нею посади, яку вона використала для вчинення злочину, позбавляє цю особу можливості знову бути працевлаштованою на таку ж чи подібну посаду в тій же чи іншій установі (закладі, організації).

Відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ від 12 березня 2015 року скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: