Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді : ОСОБА_1 , суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря : ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду від 10 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №0001416 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 07 квітня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора : ОСОБА_7 , обвинуваченого : ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Як встановлено судом, 31 грудня 2013 року біля 08 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на законних підставах в кв. АДРЕСА_2 у _______________________________________________________________________________

Справа № 11 кп/787/211/2015 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія : ч.2 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_1 м.Рівне, умисне, з корисливих мотивів, таємно викрав телевізор марки «DEX LT-2610« вартістю 1488 гривень та цифровий супутниковий приймач марки «Eurosky» вартістю 600 гривень, чим саме заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2088 гривень.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на абз.2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно якого, коли особа, щодо якої застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. На зазначені роз`яснення суд першої інстанції уваги не звернув, призначивши остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України. Просить змінити вирок в частині призначеного покарання. Вирок Рівненського міського суду від 07 квітня 2014 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочину, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду, оскільки фактично не оспорюються будь-ким із учасників процесу, у тому числі і обвинуваченим. Відтак суд не проводить їх детальний аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Вид та розмір призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_6 призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
Однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду від 10 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за який він засуджений до реального позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, до ухвалення вироку Рівненським міським судом від 07 квітня 2014 року, за яким він засуджений за ч.1 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або часткового за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що тягне за собою зміну вироку, оскільки застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань за новий злочин та за вироком Рівненського міського суду від 07 квітня 2014 року не допускається, зазначені покарання виконуються самостійно.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в частині призначеного покарання змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Покарання , призначене ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі та покарання , призначене йому за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2014 року -виконувати самостійно.
В решті вирок суду - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3