Провадження №1-в/639/2175/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м.Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 08 квітня 2009 року Апеляційним судом Кіровоградської області за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1, 4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, під вартою знаходиться з 16.12.2005 року,

про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у відповідності до ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м.Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України. У поданій заяві засуджений клопоче про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України. Доводи заяви засуджений обґрунтовує тим, що під час відбування покарання має 6 (шість) заохочення, працює нічним днювальним, має намір виправитись та після звільнення з місць позбавлення волі має намір працевлаштуватись.

В судовому засіданні засуджений підтримав подану заяву та просив суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

Прокурор та представник Холодногірської виправної колонії №18 проти задоволення заяви заперечували, пославшись на відсутність правових підстав для прийняття рішення в порядку ст.81 КК України на даний час.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18 та засудженого, вивчивши надані матеріали особової справи, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційним судом Кіровоградської області за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, початок строку 16.12.2005 року, кінець строку 16.12.2017 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 23.06.2009 року він відбував покарання у Петрівській виправній колонії Кіровоградської області (№49). За час відбування покарання мав 2 (два) заохочення та 2 (два) стягнення. З 31.10.2011 року він відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії (№18). За час відбування покарання в колонії характеризується задовільно. Дотримувався встановлених правил поведінки та розпорядку дня колонії, 6 (шість) разів заохочувався, однак мав 23 (двадцять три) стягнення, які погашенні у встановленому законом порядку. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги з метою отримання заохочувальних пільг. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених неконфліктний, підтримує рівні стосунки, спілкується переважно із засудженими позитивної спрямованості. Працевлаштований нічним днювальним у відділенні СПС. Згідно вироку суду має судові витрати на загальну суму 5350 грн. 48 коп., хоча виконавчі листи до установи не надійшли. Вину в скоєному злочині визнав.

Відповідно до витягу з протоколу №51 від 17.12.2014 року Холодногірської виправної колонії №18 комісією відмовлено у представленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що останній стає на шлях виправлення, але не довів його.

Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

На час звернення засудженого до суду з характеристики ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах справи, хоча і зазначено, що він працює нічним днювальним у відділенні СПС, однак відсутні відомості про те, з якого часу він працевлаштований, крім того особа не отримує заробітну плату, заявлений цивільний позов не є погашеним.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а саме: злочини за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України є особливо тяжким умисними злочинами, які спричинили смерть потерпілого, враховуючи наявність у засудженого 23 (двадцяти трьох) стягнень, наявності невідшкодованої суми судових витрат та цивільного позову, суд приходить до висновку, що надані матеріали не свідчать про те, що засуджений на даний час довів виправлення та щодо нього може бути прийнято рішення щодо умовно-дострокового звільнення в порядку, визначеному ст.81 КК України, а тому у задоволенні заяви засудженого необхідно відмовити.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відносно засудженого не можливо застосувати умовно-дострокове звільнення вiд відбування покарання, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (вх. №36338 від 17.12.2014 року) про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, в порядку визначеному ст.81 КК України відмовити.
Згідно вимог ч.6 ст.539 КПК України, ч.7 ст.154 КВК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким може мати місце не раніше як через рік з дня прийняття рішення про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1