Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/379/13-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця с.Зубковичі Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, не депутата, не інваліда, раніше судимого: 06.08.2014 року Голосіївським районним судом м.Київ за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт; 12.02.2015 року тим же судом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.72 КК України на три роки позбавлення волі, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 , будучи засудженим 12.02.2015 року Голосіївським районним судом м.Київ за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, вчинив до постановлення вказаного вироку кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, 24 жовтня 2013 року, об 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони (дії) залишаються непоміченими, таємно із фарфорового чайника, який стояв у шафі кухонної кімнати вказаного будинку, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: гроші в сумі 900.00 грн., чим заподіяв ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на вищевказану суму та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, підтвердивши те, що він, дійсно 24 жовтня 2013 року, об 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_1 , де в кухонній кімнаті, під час відсутності потерпілої ОСОБА_5 , заглянув у фарфоровий чайник, що стояв у шафі кухонної кімнати вказаного будинку, де виявив гроші в сумі 900.00 грн., купюрами номіналом по 50 грн., в кількості 2 шт., та купюри номіналом по 100.00 грн., в кількості 8 штук, які вирішив викрасти. З цією метою та в цей же час і у вказаному місці, він пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, і його дії залишаються непоміченими, викрав дані гроші у вказаній сумі та швидко вийшов із будинку ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Частково повернув, через працівників міліції Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, викрадені у потерпілої кошти в сумі 450.00 грн., і при першій можливості решту викрадених коштів зобов`язується повернути ОСОБА_5 . Просить суд не застосовувати до нього суровий вид та міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , не має (а.с.16). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , на підставі її заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, на час розгляду даного кримінального провадження відбуває кримінальне покарання за ч.3 ст.185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі, призначене за вироком Голосіївського районного суду м.Київ від 12.02.2015 року, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, його вік, по місцю проживання характеризується позитивно, визнав свою винність у судовому засіданні, з врахуванням декількох пом`якшуючих обставин, суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , без ізоляції його від суспільства є неможливим.
Зідно положень ч.1, 2, 4 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначив покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, або шляхом повного або часткового складання призначених покарань. Якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарань. За правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Таким чином, суд, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_3 , застосовує правила ч.1, 2, 4 ст.70 КК України та шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Голосіївського районного суду м.Київ від 12.02.2015 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України остаточно визначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено. Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.84-94, 177, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 70, ч.1 ст.185 КК України, суд -
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Голосіївського районного суду м.Київ від 12.02.2015 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , за даним вироком рахувати з 23 червня 2015 року (Ухвала Олевського районного суду Житомирської області від 23.06.2015 року).
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 : тримання під вартою - залишити без змін.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1