Справа № 10-329/2011 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Категорія: ч. 2 ст. 345 КК України Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Вовка А.С.,

суддів Гаврилова В.М., Марітчака Т.М.

з участю прокурора Гринів О.Д.

захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією захисника обвинуваченого ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року,

встановила:

постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року задоволено подання старшого слідчого прокуратури м. Львова, погодженого з прокурором м. Львова про обрання щодо обвинуваченого

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженому, маючому на утриманні одну малолітню дитину, депутата Самбірської районної ради, непрацюючому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

та обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

15 травня 2011 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 115 КПК України.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України.

Так, органами досудового слідства, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він та ОСОБА_3, 15.05.2011 року в приміщенні Львівського міського Управління ГУ МВСУ у Львівській області, на вул. С. Бандери, 1 у м. Львові, умисно спричинили легкі тілесні ушкодження оперуповноваженим ВКР ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області у звязку з виконання останніми службових обовязків по супроводу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на освідування у ОКЗ ЛОР львівській державний клінічній наркологічний диспансер. Дії ОСОБА_1, згідно предявленого йому обвинувачення, полягали в умисному нанесенні ударів ногою в обличчя ОУ ОСОБА_4 та нанесенні неодноразових ударів ОУ ОСОБА_5, при цьому обвинувачений достовірно знав, що вказані особи являються працівниками міліції та виконують свої службові обовязки.

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року подання старшого слідчого прокуратури м. Львова задоволено та щодо ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді взяття під варту. Мотивуючи таке рішення, суд першої інстанції покликався на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 (пяти) років, на даний час ніде не працює. Крім того, згідно наявної в матеріалах подання постанови слідчого СУ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 14.05.2011 року щодо ОСОБА_1 застосувався привід до слідчих органів, оскільки останній на повістку слідчого, про виклик в якості свідка по кримінальній справі № 142-0250, не зявився. Наведене, як зазначено у постанові, свідчить про неналежне ставлення обвинуваченого до вимог слідчих органів.

Не погоджуючись з наведеним, захисник обвинуваченого ОСОБА_1адвокат ОСОБА_2 подав апеляцію в якій просить постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року, скасувати як незаконну. Обрати ОСОБА_1 міру запобіжного заходу у виді особистої поруки. Апелянт покликається на те, що суд, при обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту, не врахував, що дана міра запобіжного заходу є виключним і найбільш суворим заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків і належної поведінки.

Автор апеляції зазначає, що суд першої інстанції, не врахував, що ОСОБА_1 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_5, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичні засоби, не вчиняє нових злочинів, не підтримує соціальні звязки негативного характеру, а тому, немає підстав вважати, що він може скриватись від слідства та суду, чинити тиск на свідків та потерпілих, перешкоджатиме встановленню істини у справі та виконанню процесуальних рішень.

Також, на думку апелянта, не відповідають дійсності та суперечить обставинам справи висновок суду про те, що обвинувачений ОСОБА_1 вже ухилявся від слідчих дій. Зокрема, вказує в апеляції на те, що 14 травня 2011 року, невідомі особи, за місцем проживання ОСОБА_1 вручили йому повістку, складену 13 травня 2011 року ст. слідчим СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Таратулою М.Л. Згідно даної повістки, ОСОБА_1 викликався у Львівське міське управління міліції на допит до слідчого 14 травня 2011 року о 09.00 год. При цьому, ОСОБА_1 від отримання повістки, чи явки до органу досудового слідства не відмовився, на зворотній стороні повістки залишив номер свого мобільного телефону, розписався і повідомив, що прибуде до слідчого у наступний робочий день. 15.05.2011 року приблизно о пятій шостій год. ранку у той час, коли ОСОБА_1 повертався з весілля додому, чотири невідомих особи в цивільному, які не представились заламали йому руки, насильно посадили в автомобіль, на відрізку дороги Самбір-Рудки, пересадили в інший автомобіль та доставили у Львівське міське управління міліції за адресою вул. Бандери, 1 м. Львова, де понад 4 години, не пояснюючи підстав фактичного затримання та позбавивши можливості самостійного пересування по вказаному приміщенні, працівники міліції фактично спровокували ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_3 на конфлікт, принижуючи їх честь та гідність зневажливими висловами в їх адресу.

Як зазначає апелянт, його підзахисний був фактично затриманий працівниками міліції о 09.00 год. 16 травня 2011 року, протоколи його затримання в порядку ст. 115 КПК України складено слідчим лише приблизно о 22 год. 30 хв. цього дня, що свідчить про грубе порушення прав людини, передбачених КУ та нормами КПК України.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора про відмову в задоволенні апеляції захисника і залишення постанови Личаківського районного суду без змін, адвоката про задоволення апеляції, перевіривши представлені матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що подана апеляція не підлягає до задоволення.

Згідно вимог ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного чи обвинуваченого, якщо є достатні підстави вважати, що підозрюваний чи обвинувачений намагатиметься ухилитись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Перевіркою матеріалів досудового слідства встановлено, що при розгляді подання обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд правильно врахував вимоги ст.ст. 148, 150, 155 КПК України.

Згідно матеріалів справи, 14 травня 2011 року працівники міліції, за місцем проживання ОСОБА_1 вручили йому повістку, складену 13 травня 2011 року ст. слідчим СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Таратулою М.Л. Згідно даної повістки, ОСОБА_1 викликався у Львівське міське управління міліції на допит до слідчого 14 травня 2011 року о 09.00 год. При цьому, ОСОБА_1 була запропонована доставка до слідчого транспортом міліції.

Як видно з корінця повістки про виклик на допит в якості свідка, ОСОБА_1 власноручно розписався про отримання повістки, однак написав, що він відмовляється від свідчень, підписався, вказав своє прізвище, до слідчого не зявився. Відповідно до вимог ст. 70 КПК України особа, викликана слідчим як свідок зобовязана зявитись для давання показань. Це свідчить в даному випадку про реальне ухилення ОСОБА_1 від давання показань.

В звязку з цим, до нього слідчим був застосований привід, під час виконання якого ОСОБА_1 чинив активний опір працівникам міліції, перешкоджаючи виконанню їх службових обовязків, виражаючись нецензурними словами, погрожував їм звільненням з органів внутрішніх справ, на їх законні вимоги не реагував, наніс їм тілесні ушкодження.

В звязку з наведеним, суд першої інстанції підставно задоволив подання щодо обвинуваченого ОСОБА_1 з застосуванням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, правильно врахувавши вимоги ст.ст. 148, 150, 155 КПК, оскільки інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, він реально намагався ухилитись від слідства, погрожував перешкоджати встановленню істини у справі, продовжувати злочинну діяльність.

Крім того, згідно ст.155 КПК України взяття під варту застосовується в справах про злочини, за які передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, а в даному випадку передбачено покарання - позбавлення волі до пяти років.

В звязку з наведеним, доводи адвоката, викладені в апеляції, не можуть бути підставою для скасування постанови судді місцевого суду, тому колегія суддів залишає апеляцію захисника обвинуваченого ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року без задоволення.

Керуючись ст.ст. 356, 362, 366, 382 КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію захисника обвинуваченого ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року відносно обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді районного суду без зміни.

Головуючий :

Судді :