АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/657/15 Справа № 201/52/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004410, за апеляцією обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст. 309 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Столбци Красноперекопського району АР Крим, громадянка України, не одружена, не працююча, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима :

· 16 січня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 1 рік, -

засуджена за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2014 року і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 15 грудня 2014 року близько 09:00 години, перебуваючи біля будівельного майданчику, розташованого на 2-му ж/м Перемога у м. Дніпропетровську, знайшла на землі паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» у невстановленій кількості. Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, діючи повторно, обвинувачена привласнила вказаний наркотичний засіб та стала незаконно зберігати останній при собі для особистого вживання до 17:00 години того ж дня, коли в ході її огляду співробітниками міліції в приміщенні будинку №7 по вул. Шевченко у м. Дніпропетровську, останні вилучили в обвинуваченої вищевказаний паперовий згорток з речовиною масою 12,10 г.,яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого у перерахунку на висушену речовину складає 10,78 г.
В апеляції:
- обвинувачена ОСОБА_8 вважає призначене їй за вироком суду покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину, є явно несправедливим через суворість та просить його пом`якшити, застосувавши щодо неї норми ст. 69 КК України, та звільнити від призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які, кожен окремо, підтримали апеляцію обвинуваченої та просили її задовольнити, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за який вона засуджена, кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та повне визнання вини, а також позитивну характеристику обвинуваченої. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Як убачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином , призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка вже притягувалася до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення, при цьому вчинила інкриміноване їй діяння в період іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, однак не в максимальному його розмірі, та остаточне покарання їй слід призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені показами обвинуваченої в судовому засіданні, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та її особі і необхідності його пом`якшення, спростовуються матеріалами кримінального провадження, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404,405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст. 309 КК України, без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4