Справа № 152/386/15-к
В И Р О К
іменем України
24 березня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 3 ст.185 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_4 06.08.2014 року приблизно о 15 годині, перебуваючи в м. Шаргород Вінницької області на вул. Коцюбинського, з метою розшукати ОСОБА_5 прийшов до будинку останнього, що знаходиться в АДРЕСА_2 , зайшов у будинок, вважаючи, що господар перебуває у будинку, та, виявивши, що у будинку нікого немає, побачивши в кімнаті планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103», мобільний телефон «NOKIA 2700», навушники до мобільного телефону і сонцезахисні окуляри в металевій оправі, вирішив їх викрасти. Пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав і виніс із будинку ОСОБА_5 планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103» вартістю 900 грн., мобільний телефон «NOKIA 2700» вартістю 300 грн., навушники до мобільного телефону вартістю 30 грн., сонцезахисні окуляри в металевій оправі вартістю 80 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 1310 грн.
Продовжуючи скоювати злочини, обвинувачений ОСОБА_4 наприкінці серпня 2014 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області на вул. Леніна, з метою крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , розміщеного у АДРЕСА_3 , та, пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, зайшов на подвір`я, підійшов до господарського приміщення, через відкриті двері проник у приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав велосипед моделі «Ардіс» вартістю 955 грн., акумуляторну батарею до мотоблоку марки «Зубр» вартістю 870 грн., 25 метрів мідного кабелю вартістю 425 грн., розпорядившись викраденими речами на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_6 на суму 2250 грн.
Крім того, продовжуючи скоювати злочини, обвинувачений ОСОБА_4 14 січня 2015 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області на вул. Гагаріна, з метою крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , розміщеного у АДРЕСА_4 , та, пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, зайшов на подвір`я, підійшов до господарського приміщення, через відкриті двері проник у приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав бензопилу марки «Атланта А 745» вартістю 510 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_7 на суму 510 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 06.08.2014 року приблизно о 15 годині приїхав в м. Шаргород і вирішив відвідати знайому своєї матері ОСОБА_8 , що проживає в м. Шаргород. Він прийшов до її будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , покликав тітку та її сина ОСОБА_5 , проте, ніхто не відкликнувся, тому він пройшов у будинок і покликав ще. Так як ніхто не вийшов до нього, то він вирішив пройти в будинок далі, подивитися, де господарі. Виявивши, що в будинку нікого немає та побачивши у кімнаті на тумбочці біля телевізора планшетний комп`ютер, мобільний телефон «Нокія», навушники до телефона та сонцезахисні окуляри, вирішив їх викрасти. Скориставшись відсутністю власників будинку, він викрав планшетний комп`ютер, мобільний телефон «Нокія», навушники до телефона та сонцезахисні окуляри, поклав у сумку і вийшов з будинку. Наступного дня планшетний комп`ютер він здав у ломбарді за 500 грн. Гроші витратив на власні потреби. мобільний телефон «Нокія», навушники до телефона та сонцезахисні окуляри вирішив залишити собі, але був затриманий працівникам міліції, яким видав викрадені речі, зізнавшись у скоєнні злочину.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що наприкінці серпня 2014 року вирішив заїхати в с. Копистирин до родича своєї матері. Так, о 23 годині він перебував у с. Копистирин, де з метою крадіжки прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , пересвідчився, чи за ним ніхто не спостерігає, зайшов на подвір`я, підійшов до господарського приміщення гаража, зайшов у приміщення через дверний отвір, де побачив велосипед, мотоблок, мідний дріт. Вирішив викрасти велосипед та акумулятор від мотоблока, а також мідний дріт. Спершу він від`єднав акумулятор від мотоблока, потім відрізав кусок мідного дроту, все поклав на велосипед і поїхав на викраденому велосипеді в с. Пеньківку, де на металобрухт за 85 грн. здав мідний дріт. Велосипед і акумулятор залишив у своєму користуванні, відвіз у смт. Крижопіль, де на той час працював і проживав на найманій квартирі. Акумулятор поставив на свій автомобіль марки «Запорожець», який згодом продав, а велосипед залишив на найманій квартирі. Проте, велосипед з квартири незабаром зник.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 14.01.2015 року він приїхав із заробітків додому в с. Клекотина, але відразу додому не пішов, а по дорозі приблизно о 23 годині зайшов на подвір`я до сусіда ОСОБА_7 . Виявивши, що на подвір`ї нікого немає, вирішив вчинити крадіжку з господарського приміщення гаража. Зайшовши в гараж, на підлозі він виявив бензопилку, яку викрав, поклав у сумку, і, не заходячи додому, добрався до с. Пеньківка, де поїздом поїхав в Херсонську область, на заробітки. По приїзду в м. Херсон він продав бензопилку невідомому чоловікові за 400 грн., які витратив на власні потреби.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що не відшкодував потерпілим збитки, заподіяні злочином, але відшкодує найближчим часом.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах, які передбачені ч.1 та ч.3 ст.185 КК України і викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.1 та ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку); крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену повторно, з проникненням у інше приміщення, а саме: 06.08.2014 року приблизно о 15 годині, перебуваючи в АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 , з метою розшукати ОСОБА_5 , прийшов до будинку останнього, що знаходиться в АДРЕСА_2 , зайшов у будинок, вважаючи, що господар перебуває у будинку, та, виявивши, що у будинку нікого немає, побачивши в кімнаті планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103», мобільний телефон «NOKIA 2700», навушники до мобільного телефону і сонцезахисні окуляри в металевій оправі, вирішив їх викрасти. Пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав і виніс із будинку ОСОБА_5 планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103» вартістю 900 грн., мобільний телефон «NOKIA 2700» вартістю 300 грн., навушники до мобільного телефону вартістю 30 грн., сонцезахисні окуляри в металевій оправі вартістю 80 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_5 на суму 1310 грн.
Продовжуючи скоювати злочини, обвинувачений ОСОБА_4 наприкінці серпня 2014 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області на вул. Леніна, з метою крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , розміщеного у АДРЕСА_3 , та, пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, зайшов на подвір`я, підійшов до господарського приміщення, через відкриті двері проник у приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав велосипед моделі «Ардіс» вартістю 955 грн., акумуляторну батарею до мотоблоку марки «Зубр» вартістю 870 грн., 25 метрів мідного кабелю вартістю 425 грн., розпорядившись викраденими речами на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_6 на суму 2250 грн.
Крім того, продовжуючи скоювати злочини, обвинувачений ОСОБА_4 14 січня 2015 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в АДРЕСА_1 , з метою крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , розміщеного у АДРЕСА_4 , та, пересвідчившись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б за ним спостерігали, зайшов на подвір`я, підійшов до господарського приміщення, через відкриті двері проник у приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав бензопилу марки «Атланта А 745» вартістю 510 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв збитку ОСОБА_7 на суму 510 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені злочини за ч.1 та ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, суд виходить також із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
До того ж, суд враховує роз`яснення, що містяться в абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4.06.2010 року за №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно до яких, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана із проникненням у житло). А якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатися у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) 06.08.2014 року у ОСОБА_5 ; крадіжку, вчинену повторно, яка поєднана з проникненням у інше приміщення наприкінці серпня 2014 року з господарської будівлі домогосподарства ОСОБА_6 ; крадіжку, вчинену повторно, яка поєднана з проникненням у інше приміщення 14.01.2015 року з господарської будівлі домогосподарства ОСОБА_7 , тобто три злочини, один із яких не має кваліфікуючих ознак і передбачений ч.1 ст.185 КК України, і два злочини, що мають дві кваліфікуючі ознаки, і охоплюються ч.3 ст.185 КК України.
Відтак, суд вважає, що дві крадіжки наприкінці серпня 2014 року з господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_6 та 14.01.2015 року з господарського приміщення домоволодіння ОСОБА_7 , які вчинені ОСОБА_4 , повністю охоплюються кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення крадіжки (таємного викрадення чужого майна), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у інше приміщення, і окремо кваліфікувати кожну крадіжку за частиною 3 ст.185 КК України правових підстав немає.
Така правова позиція висловлена і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №5-757км13.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один із яких, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а два інших, передбачених ч.3 ст.185 КК України, є тяжкими злочинами, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.125). Цю обставину суд також враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній є не судимим в силу вимог ст.89 КК України (а.с.120-123).
Так, з досліджених в судовому розгляді доказів, що характеризують особу обвинуваченого, встановлено наступне.
16.02.2009 року ОСОБА_4 був засуджений Шаргородським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і із застосуванням ст.104 КК України з випробуванням та іспитовим строком на два роки (а.с.121).
Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 03.03.2011 року за поданням інспектора Шаргородського РП КВІ УДПтС України у Вінницькій області про звільнення ОСОБА_4 від покарання, засудженого ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного Шаргородським районним судом Вінницької області 16.02.2009 року. При цьому, в ухвалі Шаргородського районного суду від 03.03.2011 року зазначено, що ОСОБА_4 за час перебування на обліку в РП КВІ у період іспитового строку нового злочину не вчинив (а.с.122).
Ця ухвала Шаргородського районного суду набрала законної сили і ОСОБА_4 знято з обліку в РП КВІ 17.03.2011 року, що підтверджується довідкою Шаргородського РП КВІ від 13.08.2014 року за №530 (а.с.123).
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи винного, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин та думки потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які мають до обвинуваченого матеріальні претензії, так як їм не відшкодовано збитки, заподіяні злочином, проте, просять суд суворо не карати ОСОБА_4 , не позбавляти його волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ст. 76 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільні позови у даній кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання, зміну або скасування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для обрання, зміни або скасування запобіжного заходу, що обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 19.02.2015 року у виді особистого зобов`язання (а.с.117-118) суд не вбачає.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Мобільний телефон «NOKIA 2700», навушники до мобільного телефону і сонцезахисні окуляри в металевій оправі, які 08.08.2014 року визнано речовими доказами, а також планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103», який 22.08.2014 року визнано речовим доказом, та приєднано до матеріалів кримінального провадження і передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи (а.с.46-47, 53-54), слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути потерпілому.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 та ч.3 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Його ж визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і засудити за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки і шість місяців не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки і шість місяців обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.
Обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 19.02.2015 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити незмінним до закінчення строку дії ухвали слідчого судді, тобто до 19.04.2015 року включно.
Речові докази: мобільний телефон «NOKIA 2700», навушники до мобільного телефону, сонцезахисні окуляри в металевій оправі, планшетний комп`ютер «ASSISTANT AP-103», повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1