Справа №687/2060/14-к
№1-кп/687/4/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року
Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представника служби в справах дітей ОСОБА_7 ,
з участю секретаря ОСОБА_8 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 20.10.2014 року, близько 00.30 год., знаходячись на вулиці біля входу у приміщення бару розважального комплексу «Влад-Еліс», що розташоване по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих не приязних відносин, з ОСОБА_3 умисно наніс один удар кулаком руки в область попереку справа неповнолітньому ОСОБА_3 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синяка задньо-боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 10-11 ребер по задньо-підпаховій лінії, забою поперекової ділянки справа, що по степені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому , що 20.10.2014 року, близько 00.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці біля входу у приміщенні бару розважального комплексу «Влад-Еліс», що розташоване по вул. Толстого,2 в смт. Чемерівці, Хмельницької області, виявляючи явну зневагу до встановлених у суспільстві норм поведінки, з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в спричинені тілесних ушкоджень громадянам, умисно наніс два удари кулаком руки в область попереку справа неповнолітньому ОСОБА_3 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синяка задньо-боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 10-11 ребер по задньо-підпаховій лінії, забою поперекової ділянки справа, що по степені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив суду, що в ніч з 19.10 на 20.10.2014 року при вході в приміщення бару «Влад-Еліс», що в смт. Чемерівці він зупинив ОСОБА_3 , як знайомого, щоб поговорити про причину нанесення тілесних ушкоджень його товаришу ОСОБА_9 , що мало місце у 2013 році в смт. Гусятин Тернопільської області. Однак ОСОБА_3 грубо відштовхнув його рукою в груди і зайшов в бар. При повторному виході з бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » він, через неприязність до ОСОБА_3 , викликаною його неправомірними діями по відношенню до нього та його товариша ОСОБА_9 з метою помсти, наніс один удар кулаком руки в область попереку справа ОСОБА_3 .
Крім показань обвинуваченого, його вина в скоєні кримінального правопорушення також підтверджується показаннями потерпілого та його законного представника, свідків та іншими матеріалами справи, дослідженими під час судового слідства.
Потерпілий ОСОБА_3 та його законний представник суду показав, що в ніч з 19.10. на 20.10.2014 року він із своїми друзями перебував в приміщенні бару «Влад-Еліс», що в смт. Чемерівці. Так, при вході у вказане приміщення бару, ОСОБА_4 намагався його зупинити, щоб з`ясувати причину його побиття із їхнім знайомим спільним товаришом ОСОБА_9 , так, як у 2013 році з цього приводу проводилося розслідування в Тернопільській області, а тому боячись з`ясовування причин він відштовхнув обвинуваченого рукою в груди. При повторному виході з бару ОСОБА_4 ,який стояв при виході на двір та проходячи попри нього наніс йому один удар в область попереку справа.
При цьому, з кваліфікацією дій ОСОБА_4 , за ч.1 ст. 296 КК України потерпілий та його законний представник не погоджуються, по тій причині, що заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 було викликано неправильною поведінкою останнього відносно ОСОБА_4 , а тому дії останнього просять перекваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України.
Свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суду показали, що в ніч з 19.10. на 20.10.2014 року вони з ОСОБА_3 перебували в приміщенні бару «Влад-Еліс», що в смт. Чемерівці. При виході з бару ОСОБА_3 , йшов попереду, а біля виходу на дворі стояв ОСОБА_4 , який без попередження наніс один удар рукою в область спини ОСОБА_3 , після чого той жалівся на біль в поясниці не пояснюючи причини такої поведінки обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_13 , суду показав, що з 19.10. на 20.10.2014 року в вечірній час при вході в бар ОСОБА_14 «толкнув» наніс удар рукою в область грудей ОСОБА_4 від чого той нагнувся до землі. В приміщенні бару ОСОБА_3 попросив не говорити про конфлікт з ОСОБА_4 . При повторному виході з бару ОСОБА_4 «толкнув» - наніс удар рукою в область спини ОСОБА_3 після чого останній жалівся на біль в поясниці, не пояснюючи причини нанесення удару. Йому особисто ОСОБА_15 пояснював, що з боку ОСОБА_4 це була помста за ОСОБА_9 якому потерпілий заподіяв перелом носа.
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суду показали, що 19.10.2014 року в період з 23.00 -24.00 год., перебуваючи біля бару «Влад-Еліс», що в смт. Чемерівці з ОСОБА_4 , їм стало відомо з його слів про умисне нанесення потерпілим ОСОБА_3 удару рукою в область грудей ОСОБА_4 , коли останній намагався з ним заговорити при вході в бар. Окрім того, обвинувачений повідомив, що потерпілого він знає як особу, що завдав тілесні ушкодження його товаришеві ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що у вересні 2014 року в смт. Чемерівці він знайомив ОСОБА_4 з ОСОБА_3 та розповів, що останній умисно ударом руки заподіяв йому перелом носа у 2013 році в смт. Гусятин.
Разом з тим під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 у грубому порушенні ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Доказів на підтвердження зазначених обставин судом не здобуто. Згідно з роз`ясненнями, що наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» та листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.01.2013 року № 223-192/0/4-13, суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення караних діянь. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і виявляється (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дії особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукати вчинити такі дії можуть бути різні, поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Дії, що супроводжуються завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненні винним та викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати застаттями Кримінального кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Таким чином в судовому засіданні із достовірністю встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 перебували в неприязних відносинах, вході якої виник конфлікт, під час якої ОСОБА_4 наніс один удар кулаком руки в область попереку справа неповнолітньому ОСОБА_3 , тобто такий удар ОСОБА_4 було заподіяно не з хуліганських мотивів, а на грунті короткочасного конфлікту. При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження подія відбувалась у вечірній час і не носила тривалого характеру, дії обвинуваченого ОСОБА_4 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, не заподіяли йому істотної шкоди, не були пов`язані із посяганням на інші правоохоронні цінності задля збереження яких підтримується громадський порядок, не зачіпали важливі інтереси, не супроводжувались особливою зухвалістю та не привернули уваги сторонніх осіб, громадський порядок порушено не було і відновлення порядку не вимагало значних та тривалих зусиль. Суд вважає, що нанесення умисного удару ОСОБА_4 одним ударом кулака руки в область попереку справа неповнолітньому ОСОБА_3 не може свідчити про наявність складу хуліганства і законом передбачена інша відповідальність за такі дії. Суд приймає до уваги, що як обвинувачений ОСОБА_4 , так і потерпілий ОСОБА_3 та свідки дають ідентичні, непротиречиві показання по факту винекнення між ними конфлікту та умисного нанесення ОСОБА_4 одного удару кулака руки, а не двох в область попереку справа неповнолітньому ОСОБА_3 . Так, висновком експерта № 794 ( а.с. 20) стверджено, що у гр. ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синяка задньо-боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 10-11 ребер по задньо-підпаховій лінії, забою поперекової ділянки справа, що по степені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Що стосується обставини перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, то вона не найшла свого підтвердження, оскільки в ході досудового слідства не призначено судово-медичну експертизу, якою було би з`ясовано обставини перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння. Згідно ст. 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, а тому саме за цих обставин, обтяжуючу обставину на яку вказує сторона обвинувачення, вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння не береться судом до уваги, оскільки вона жодним чином не доведена в суді.
Не знайшло в судовому засіданні, як вже вище зазначалось свого підтвердження, те що обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_3 , при виході останнім з бару було нанесено два удари кулаком руки в область попереку справа, оскільки в судовому засіданні обвинувачений даний факт заперечив, сам потерпілий вказує, що йому нанесено лише один удар в поперек справа, на даний факт в судовому засіданні звертають увагу свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у заподіянні потерпілому ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України, а пред`явлене органами досудового слідства обвинувачення у вчиненні хуліганства не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим, суд відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, - перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_4 з ч.1 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.
З матеріалів справи та показань потерпілого ОСОБА_3 у судовому засіданні вбачається, що він примирився з обвинуваченим ОСОБА_4 і претензій до нього не мав і немає та не бажає підтримувати обвинувачення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.284 КПК України у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, кримінальне провадження закривається. Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, є провадження, в тому числі, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, а такої заяви ОСОБА_3 , що визнаний потерпілим не подавав. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що потерпілий у судовому засіданні заявив що не підтримує обвинувачення, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст.125 КК України слід закрити на підставі п. 7 ч. 1ст.284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Керуючись ст. 284,285,288,372 КПК України, суд, -
Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 із ч.1 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Чемеровецький районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя / підпис/ ОСОБА_1
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1