АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/285/15 Справа № 171/2870/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0001180 від 15 вересня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Червоний Тік, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 .

Посилаючись на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, неправильне застосування Закону про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. На підставі ст. 71, 81 КК України, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

При цьому зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому судом не враховані обставини, які могли вплинути при вирішенні питання щодо призначення йому виду і розміру покарання , а саме, що він не відшкодував потерпілим завдану шкоду, скоїв тяжкі злочини в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, в стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку, характеризується посередньо, ніде не працює, раніше неодноразово судимий Також зазначає, що при вирішені питання щодо покарання за ч.2 ст.289 КК України судом не вирішено питання про застосування чи не застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.186 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2010 року та остаточно визначено ОСОБА_6 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Ухвалою від 25 листопада 2014 року внесено уточнення до мотивувальної і резолютивної частини вироку від 17 листопада 2014 року, і зазначено, що в мотивувальній частині вироку слід вважати вірним: Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку призначення покарання в межах статей КК України, за ознаками яких він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та із застосуванням ст.70 КК України з конфіскацією майна; в резолютивній частині ухвали зазначено: вважати вірним що ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання: за ч.3 ст.186 КК України - позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.289 КК України - позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст.70 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна яке є його власністю. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2010 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці з конфіскацією майна яке є його власністю.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 26 червня 2013 року, приблизно о 04 годині 20 хвилин, перебуваючи на вул. Першотравнева в с. Мар`янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, біля домоволодіння №44 таємно повторно, скориставшись вільним доступом, незаконно заволодів мопедом марки Дельта ЕХ 500 ТВ без реєстраційного номеру, чорного кольору, який знаходився поблизу огорожі вказаного домоволодіння зі сторони вулиці і належав ОСОБА_9 , вартість якого становить 4200 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вище вказану суму, після чого зник з місця злочину.

15.09.2014 року приблизно о 03 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження віконного скла, проник до приміщення кухні будинку АДРЕСА_2 де в цей час в спальній кімнаті знаходилася власниця будинку ОСОБА_10 .. Після цього ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними, поєднуючи свої дії з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилося у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 двох різаних ран лівої кисті, синців м`яких тканин голови, обох передпліч, відкрито умисно повторно заволодів грошима в сумі 65 гривень, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), який вважав вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим, кваліфікація його дій за ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України є правильною, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, при перевірці матеріаліві провадження не виявлено.

Що стосується тверджень прокурора про невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вони ґрунтуються на матеріалах справи, тому заслуговують уваги.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіряючи матеріали провадження щодо ОСОБА_6 , в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про те, що місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог вищевказаного закону. Зокрема, у вироку не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість призначення йому, фактично, мінімальної міри покарання як за вчинені злочини, так і за їх сукупністю та за сукупністю вироків.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд послався на ті обставини, що обвинуваченим вчинено злочини, які відносяться до категорії тяжких, на дані, які характеризують його особу, вказавши при цьому, що ОСОБА_6 вчинив злочини в період умовно - дострокового звільнення, характеризується посередньо, не зайнятий суспільно корисною працею, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, суд врахував обставину, яка, на його думку, пом`якшує покарання , а саме щире каяття обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, разом з тим призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкціями статей кримінального закону, за яким він засуджується.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання як за кожне покарання, так і за їх сукупністю не є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд, пославшись на ті обставини, що він, звільнившись з місць позбавлення волі, вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, фактично залишив їх поза увагою, крім того залишив поза увагою наявність двох обставин, які обтяжують покарання, та те, що ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів.

На переконання колегії суддів, призначення ОСОБА_6 мінімального покарання не відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необґрунтованим і не мотивованим.

Зважаючи на характер вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів визнала, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, відповідно до ст. 420 КПК України колегія суддів визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню за м`якістю призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, з постановленням свого вироку в частині призначення покарання, передбаченого санкціями ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України.

Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, то підлягає скасуванню і хвала суду від 25. 11.2014 року, яка постановлена в порушення вимог ст.379 КПК України, відповідно до якої суд має право виправити допущені в судовому рішенні описки і очевидні арифметичні помилки, і не в праві змінювати зміст судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на більш тривалий термін, чим визначено судом, разом з тим приходить до висновку про можливість його виправлення за менш коротший термін, запропонований прокурором, та не вбачає підстав, з врахуванням обставин провадження і тяжкості вчинених злочинів, для не застосування щодо обвинуваченого додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати. Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, якою внесені зміни у вирок суду від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання: за ч.3 ст.186 у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2010 року та остаточно визначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю.

В решті вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 набирає законної сили з моменту його проголошення.

Відповідно до ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3