Провадження № 11-кп/792/365/15
Справа № 681/134/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000467, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 грудня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 6 квітня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 6 квітня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , не працює, з середньою освітою, одружену, раніше не судиму,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 245 грн. 96 коп. витрат за проведення експертизи наркотичних засобів.

Речові докази: наркотичний засіб - макову соломку масою в перерахунку на суху речовину 873,634 г та 1735,434 г постановлено знищити, алюмінієвий бідон - повернути ОСОБА_8 , а амбулаторну картку ОСОБА_8 передати у Полонську ЦРЛ.

За вироком суду, 6 грудня 2014 року при проведенні співробітниками Любарського РВ УМВС України у Житомирській області обшуку жилого будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , виявлено, що ОСОБА_8 в алюмінієвому бідоні незаконно зберігала без мети збуту у великих розмірах подрібнені та поломані коробочки рослин маку, які являються особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломкою, масою в перерахунку на суху речовину відповідно 873,634 г та 1735,434 г, що в загальному становить 2609,068 г.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою за ч. 2 ст. 307 КК України і призначити покарання у виді шести років позбавлення волі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання, яке є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та іншим матеріалам кримінального провадження, які, на думку апелянта, давали суду підстави вважати, що обвинувачена зберігала наркотичний засіб з метою збуту.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, вказує, що поза увагою прокурора при написанні апеляційної скарги залишились показання в суді свідка-фельдшера, яка підтверджувала використання обвинуваченою макової соломки для лікування, в обвинуваченої викликає сумнів репутація понятого ОСОБА_13 , який на час проведення обшуку та судового розгляду притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, просить ухвалити вирок щодо ОСОБА_8 , призначити їй за ч. 2 ст. 307 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, покарання в виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні незаконного придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів в великих розмірах без мети збуту (та щодо кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 309 КК України) ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, відповідають фактичним обставинам провадження.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора про доведеність зібраними та дослідженими в суді доказами обвинувачення, що вона вчиняла незаконні дії щодо виявлених та вилучених під час обшуку наркотичних засобів з метою збуту, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, та невідповідність висновків суду щодо наявності в її діях ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, фактичним обставинам провадження - безпідставні.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинувачену ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд перевіряв доводи прокурора в суді щодо наявності в діях ОСОБА_8 ознак вчинення незаконних дій щодо наркотичних засобів з метою збуту наркотичних засобів, навів в вироку суду належне мотивування своїх висновків. З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

В суді першої інстанції ОСОБА_8 послідовно вказувала про вчинення нею незаконних дій з наркотичними засобами, вказуючи, що вчиняла їх без мети збуту, використовувала їх і раніше для лікування хвороби періодично, а іншу частину рослин маку мала намір знищити.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_10 , який є слідчим, та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є працівниками міліції, пославшись на положення ч. 7 ст. 97 КПК України, що в будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою, стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст.97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

Обвинувачена ОСОБА_8 категорично заперечувала, що вказувала під час обшуку про наміри збувати виявлені та вилучені в неї наркотичні засоби, відтак інакші показання свідків обвинувачення щодо мети злочину, в тому числі понятого ОСОБА_13 , з вищевказаних підстав не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що в разі надання таких пояснень під час проведення обшуку ці пояснення мали б бути зафіксовані в протоколі слідчої дії, так як згідно ч. 8 ст. 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Будь-яких відомостей щодо заяв обвинуваченої ОСОБА_8 з приводу вилученої в її помешканні наркотичної речовини протокол обшуку не містить (а.п. 38-47).

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції безпідставно не поклав в основу доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, показання вищезазначених свідків, на увагу не заслуговують, а ті обставини, що чоловіку обвинуваченої ОСОБА_14 нічого не було відомо про обставини зберігання та використання обвинуваченою наркотичних засобів, не вказує про наявність підстав вважати доведеним наявності умислу на збут вилучених в неї наркотичних речовин, про що намагається переконати апеляційний суд прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Твердження прокурора про те, що під час досудового розслідування, після відкриття їй матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, обвинувачена ОСОБА_8 нічого не повідомляла про те, що тримала виявлену речовину для власного вживання, що могло бути покладено в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не можуть бути прийнятими до уваги, зважаючи на ті обставини, що особа, яка притягується до відповідальності вправі згідно чинного законодавства не говорити нічого з приводу підозри щодо неї, обвинувачення або в будь-який момент відмовитись відповідати на запитання, що є способом захисту від обвинувачення та не може бути покладено в основу доведеності вини.

Твердження апелянта, що зібраними та дослідженими доказами не підтверджено факту вживання обвинуваченою наркотичних засобів, це не відображено в даних її медичної картки, не можуть бути прийнятими до уваги, зважаючи, що обвинувачена не вказувала, що приймала вказаний засіб шляхом ін`єкцій. Свідок ОСОБА_15 (фельдшер) в суді підтверджувала, що обвинувачена раніше їй неодноразово повідомляла про той факт, що після оперування використовувала макову солому, застосовуючи рецепти народної медицини зовнішньо, що підтверджується даними запису фіксування судового засідання технічними засобами.

Сам по собі факт великого розміру наркотичної речовини, вилученого в обвинуваченої, що не була розфасована, упакована, частина з якого не була навіть подрібненою (про що свідчать дані протоколу обшуку (а.п. 38-47) та висновку експерта (а.п.52), за відсутності інших об`єктивних доказів, не вказує беззаперечно на наявність в ОСОБА_8 умислу на збут вилучених в неї наркотичних засобів.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази не давали суду першої інстанції прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним та дослідженим в суді доказам, прокурор в суді першої інстанції та в апеляційному суді не надав інших об`єктивних доказів, які б стверджували зворотнє, відтак твердження апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість вироку суду та невідповідність його в зв`язку з цим вимогам ст. 373,374 КПК України, колегія суддів не приймає до уваги.

При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин; щире каяття в доведеному обвинуваченні, даних про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до відповідальності, хворіє. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення їй покарання в виді позбавленні волі межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, та що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та її можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченій призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України та, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 6 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2