АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/751/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/4965/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 03.11.2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, освіта середня, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 21.07.2004 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
· 11.01.2005 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.122 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
· 11.08.2005 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309, ч.1 ст.391, ст.70,71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 01.04.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 21 день;
· 22.06.2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі; 23.10.2013 року звільнений за відбуттям покарання;

Засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що 26 грудня 2012 року, приблизно о 18 годині ОСОБА_7 і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, знаходячись по вул.Карла Маркса 26 в м.Харкові відкрито викрали чуже майно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого при наступних обставинах.

Реалізуючи свій умисел, вони підійшли ззаду до незнайомого ОСОБА_9 і ОСОБА_7 наніс потерпілому один удар кулаком в область голови, спричинивши йому фізичну біль. Від отриманого удару ОСОБА_9 впав на землю, після чого, невстановлена особа нанесла потерпілому два удари кулаками в область грудної клітини, спричинивши потерпілому фізичний біль. Тоді ж ОСОБА_7 відкрито викрав, витягнувши з правої кишені брюк, у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон вартістю 266 гр. та гроші в сумі 150 грн. Після цього невстановлена особа, вихопила з правої руки потерпілого ОСОБА_9 пакет, в якому знаходились особисті речі, які для нього не представляли майнову цінність, а також машинка для гоління вартістю 35 грн. Після цього ОСОБА_7 та невстановлена особа з місця скоєння злочину разом із викраденим майном зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 451 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки він не вчиняв інкримінований злочин. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_10 , який не був допитаний в судовому засіданні, а інші свідки дали суду, на його думку, неправдиві показання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого, його захисника, які підтримали апеляцію, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про доведеність обвинувачення, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_11 , який під час досудового слідства впізнав обвинуваченого як особу, яка відкрито заволоділа його майном. При цьому, до впізнання, потерпілий дав детальний опис зовнішності цієї особи, її одягу і ці ознаки збіглись.

Показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які узгоджуються між собою, були судом перевірені у встановленому законом порядку і знайшли своє підтвердження.

Так, свідок ОСОБА_13 , показав суду, що придбав у свого знайомого на імя ОСОБА_14 телефон, який було викрадено у потерпілого, і подальшому він подарував своїй матері ОСОБА_12 , у якої телефон і був вилучений працівниками міліції.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що суд обґрунтував вирок показаннями свідка ОСОБА_15 не відповідають дійсності.

Так, цій свідок дійсно був допитаний під час досудового слідства і пояснив, що він на прохання ОСОБА_7 отримав від нього і продав ОСОБА_13 телефон, який, як встановлено згодом, було викрадено у потерпілого.

Але , як встановлено під час судового слідства, цій свідок знаходиться в розшуку і його допит неможливий, а тому суду не послався на показання цього свідка у вироку.

Обвинувачений ОСОБА_16 , під час апеляційного розгляду пояснив, що він дійсно знайом з як з ОСОБА_13 , так і ОСОБА_17 .

Таким чином, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 на підставі тих доказів, якої були досліджені в судовому засіданні, а тому доводи апеляції обвинуваченого є безпідставними.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 3 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді