Справа № 573/337/15-к
Номер провадження 1-кп/573/32/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження №1-кп/573/32/15, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 липня 2015 року за №000362 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, освіта професійно-технічна, розлученого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше судимого 10 січня 2012 року Радянським районним судом м. Макіївка Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання постановою Кіровського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року умовно достроково на не відбутий строк 10 місяців 14 днів, судимість не знята і не погашена ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
15 липня 2014 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 , проживаючи в домогосподарстві свого племінника ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на подвір`ї вказаного домогосподарства, біля літньої кухні мопед марки «Viper Delta», модель ЕХ-50 QT-B (Спица), без номерного знаку, з об`ємом двигуна 50 куб. см., 2008 року випуску, червоного кольору, вартістю 1 360 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , і вирішив ним незаконно заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 повторно, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що заволодіває чужим транспортним засобом поза волею його власника, таємно, незаконно, не маючи на мопед ані дійсного, ані передбачуваного права, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, зайшов до веранди будинку, розташованого за вищевказаною адресою, де взяв зі столу ключі від мопеда, після чого підійшов до мопеда, який стояв біля літньої кухні та, не заводячи двигун, вивів його з подвір`я даного домогосподарства на вулицю, де за допомогою ключа привів двигун у робочий стан. Після цього ОСОБА_4 поїхав на вказаному мопеді з місця вчинення кримінального правопорушення у напрямку м. Ворожба Білопільського району.

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився мопедом на власний розсуд.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1 360 грн.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема показав, що на початку липня 2014 року він приїхав до свого племінника ОСОБА_5 в с. Нові Вирки Білопільського району і став у нього проживати. 15 липня 2014 року близько 02 години він, перебуваючи у дворі домогосподарства свого племінника, побачив мопед марки «Viper Delta» модель ЕХ-50 QT-B (Спица), без номерного знаку, з об`ємом двигуна 50 куб. см., 2008 року випуску, червоного кольору, який стояв біля літньої кухні. Переконавшись, що його ніхто не бачить, він зайшов до веранди будинку, де взяв зі столу ключі від вказаного мопеда. Після цього він вивів мопед на вулицю, завів двигун і поїхав на ньому до себе додому. В м. Полтава зазначений мопед у нього вкрали. На даний час він повністю розрахувався із потерпілим. У вчиненому щиро розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, але який не потягнув за собою настання тяжких наслідків.

Особу обвинуваченого, який маючи не зняту і непогашену судимість за скоєння умисного тяжкого злочину проти власності, на шлях виправлення не став і повторно скоїв умисний тяжкий злочин проти власності, є особою, переселеною з тимчасово окупованої території, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжкими хронічними захворюваннями не страждає, не інвалід, малолітніх дітей на утриманні не має.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Думку потерпілого, який подав до суду письмову заяву про те, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо останнього не карати.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, нижче нижчої межі, визначеної санкцією статті, призначене на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу без конфіскації майна.

Під час проведення досудового розслідування проводилася судова товарознавча експертизи, витрати за проведення яких становлять 393 грн. 12 коп.

Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави, проти чого обвинувачений не заперечував (а. с. 28).

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання за цим законом на підстав ст. 69КК України у виді штрафу в розмірі 2 992 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: