Справа № 423/108/15-к
Провадження № 11кп/782/1/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Лисичанська, українця, громадянина України,

з професійно-технічною освітою, неодруженого,

працюючого робітником в ПП «Лискомплект»,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого: 8.11.2013 року

Лисичанським міським судом за ст.162ч.1 КК

України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75

КК України з випробувальним строком на 1 рік.

Засуджено за ст.309ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбута частина покарання за вироком Лисичанського міського суду від 8.11.2013 року у виді обмеження волі строком на 2 місяці, що, згідно ст.72 КК України, відповідає 1 місяцю позбавленню волі, остаточно призначено за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання відраховано з моменту затримання ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, їх аналогів та прекурсорів в сумі 245грн.70коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що в кінці серпня 2014 року в вечірній час, більш точній час та дата слідством не встановлені, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту у великих розмірах, знаходячись поблизу свого місця мешкання, зірвав верхні рослини коноплі, з яких за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , незаконно виготовив наркотичний засіб каннабіс масою 2105грама, що є великим розміром, який незаконно зберігав без мети збуту за вищезазначеною адресою до моменту вилучення співробітниками Лисичанського МВ ГУМВС 19.10.2014 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду в іншому складі суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що вирок постановлено з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, посилаючись на те, що органи досудового слідства порушили Конституцію України, не роз`яснили йому право на безоплатну правову допомогу, яка дає можливість на залучення захисника від центра правової допомоги, вважає, що має право на обов`язкову участь захисника, оскільки він страждає шизофреноподібним психозом, вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про його хворобу, так як органи досудового слідства не прийняли до уваги ту обставину, що він перебуває з 2004 року на диспансерному обліку у лікаря психіатра Лисичанської обласної психіатричної лікарні, чим порушили його права, вважає, що в судовому засіданні у нього було запоморочення, він хвилювався і не пам`ятає, що відповідав в суді.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в скоєні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, підтверджується зібраними доказами, відповідає фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе визнав повністю у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручі до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3ст.349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доказам і обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним в скоєнні незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, у великих розмірах, правильно кваліфікував його дії за ч.2ст.309 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що на досудовому слідстві ОСОБА_7 не було роз`яснено право на захист, а також право на безоплатну правову допомогу, та можливість залучення захисника від центра правової допомоги, апеляційний суд знаходить необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 роз`яснювались процесуальні права та обов`язки підозрюваного, в тому числі і вимоги ст.59 Конституції України, згідно до якої кожен має право на правову допомогу, у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, і, згідно протоколу роз`яснення прав на захист від 24.11.2014 року, ОСОБА_7 заявив, що свої права буде захищати сам, послуг захисника не потребує.

В судовому засіданні, відповідно до журналу судового засідання від 29.12.2014 року, обвинуваченому було вручено пам`ятку про права та обов`язки, але клопотань щодо участі захисника, обвинуваченим заявлено не було.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він перебуває на диспансерному обліку у Лисичанській обласній психіатричній лікарні, а тому участь захисника у справі є обов`язковою, апеляційний суд вважає позбавленими обґрунтування , як і посилання на те, що в судовому засіданні у нього мало місце запаморочення, і він не пам`ятає, про що пояснював в суді.

В ході досудового слідства було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань щодо психічного ОСОБА_10 і здатності усвідомлювати ним свої дії та керувати ними. За результатами проведеної експертизи ОСОБА_7 визнано осудним.

Підстави, для застосування ст.52 КПК України, в якій перелічені випадки обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку суду, апеляційний суд не вбачає.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, який за місцем роботи характеризується позитивно, всі обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та навів їх у вироку.

Призначене судом покарання відповідає тяжкості скоєного та даним про особу обвинуваченого.

За таких обставин апеляційний суд вважає вирок суду таким, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 12 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

С У Д Д І:

----------------------- --------------------- ---------------------