Справа №11-907 2007 р.
суді 1-ї інстанції Олійник О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінниць­кої
області в складі:

головуючого-судді
Паська Д.П.

суддів: Старинця
Ю.В., Аліфанова Ю.Б.

за
участю прокурора Заброцької Л.О. розглянула 13 грудня 2007 року у відкритому
судовому засіданні у м. Вінниці
криміналь­ну справу за апеляцією прокурора,
який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на вирок
Староміського районного суду м. Вінниці
від 18 вересня 2007 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше судимий 02.08.1998 р. Староміським
районним судом м. Вінниці за ст.
141 ч. 2, 14 КК України на один
рік і шість місяців позбавлення волі та примусовим лікуванням від
алкоголізму, 21.02.2001 року, тим же судом за ст.
ст. 140 ч.3, 196-1 ч. 2,
42, 14 КК України на три роки
позбавлення волі з конфіскацією всього майна та примусовим лікуванням від
алкоголізму, 14.06.2006 р. тим же судом
за ст.
296 ч. 1, 75 КК України на два
роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком два роки; 12.07.2006 р. постановою Староміського районного
суду м. Вінниці встановлено
адміністративний нагляд строком на один рік із визначенням обмежень

засуджений
за ст.
185 ч.3 КК України на три роки і шість місяців позбавлення волі;

за ст.
395 КК України на шість місяців арешту.

З
застосуванням ст. 70 КК України остаточно покарання призначено
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років і
шести місяців позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за новим виро­ком частково
приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Староміського
районного суду м. Вінниці від 14.06.2006
року та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у видів чотирьох
років позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, раніше судимий 30.11.2001 р. Староміським
районним судом м. Вінниці за ст.
185 ч.3, 70, 75 КК України на три роки позбавлення волі
із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком
три роки; 16.10.2003 року тим же судом за
ст. ст. 185 ч.3,
69 КК Укра­їни на один рік позбавлення волі і звільнений 08.05.2004 р.
по відбуттю строку покарання

засуджений
за ст.
289 ч. 2 КК України на п'ять років позбавлення волі без конфіскації
майна.

Застосовано ст. 96
КК України і ОСОБА_2 призначено примусове лікування від алкоголізму за місцем
відбування покарання.

2

Як
вбачається з вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 30.01.2007 р. в період часу з 8:00 до
9:00 в АДРЕСА_1 з проникненням до житла потерпілої ОСОБА_3 вчинив крадіжку її
телевізора вартістю 1000 грн.

Крім
того, він засуджений і за ухилення від
встановленого відносно нього адміністративного нагляду, оскільки самовільно залишив місце
проживання у м. Вінниці та з метою
ухилення від адміністративного нагляду виїхав до смт. Браїлів Жмеринського району.

ОСОБА_2
визнаний винним і засуджений за те, що
28.01.2007 р. в період
часу з 8:30 до 10:15 години у м. Вінниці
на площі 8 Березня, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
повторно, за попередньою змовою
з ОСОБА_4, відносно якого
розглядається справа про застосування примусових заходів медичного
характеру, шляхом вільного до
ступу, незаконно заволодів автомобілем
ВАЗ 2105 держномер НОМЕР_1, що належав
потерпілому ОСОБА_5, завдавши йому
матеріальну шкоду на суму 10000 грн.

В
апеляції прокурора ставиться питання про зміну вироку стосовно ОСОБА_2 у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону і виключення з вироку вказівку
про застосування до ОСОБА_2 примусового лікування від алкоголізму - ст. 96
КК України та кваліфікуючої ознаки ч. 2
ст. 289 КК України - вчинення
злочину за попередньою змовою групою осіб,
мотивуючи це тим, що ст. 96
КК України, тобто примусове лікування
може бути застосоване судом до осіб, які
вчинили злочини та мають хворобу, що
становить небезпеку для здоров'я інших осіб,
а алкоголізм до таких хвороб не відно­ситься.

Щодо
кваліфікуючої ч. 2 ст. 289 ч. 2 КК України - вчинення злочину за
попередньою змовою групою осіб, а саме
з ОСОБА_4, то вона не може бути
застосована оскільки ОСОБА_4 є неосудним і на момент вчинення
суспільно-небезпечного діяння з ОСОБА_2 був у стані, коли в силу хронічного психічного
захворювання - шизофренії параноїдної форми не міг усвідомлювати свої дії та
керувати ними, тобто не є суб'єктом
злочину згідно положень ст. ст.
18, 19 КК України.

Заслухавши
доповідача, виступ прокурора, яка підтримала доводи, викладені в апеляції, перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи апелянта
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція обґрунтована і підлягає задоволенню з зазначених у ній
підстав відповідно до положень ст. ст.
18, 19, 96 КК України щодо ОСОБА_2,
тобто в зв'язку з тим,
що суд неправильно застосував кримінальний закон, що відповідно до положень ст.
ст. 367, 371 КПК України тягне за собою зміну
вироку.

Оскільки
ОСОБА_4 визнаний неосудним щодо вчиненого ним суспільно-небезпечного
діяння, то підлягає виключення з
установчої частини мотивувальної частини вироку вказівки про те, що ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4
шляхом вільного доступу незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 2105 д/н
НОМЕР_1, що належав потерпілому
ОСОБА_5

Вирок щодо
ОСОБА_1 не
оскаржувався.

З огляду
на наведене, керуючись ст.
ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

3

ухвалила:

Апеляцію
прокурора задовольнити повністю.

Вирок
Староміського районного суду м. Вінниці
від 18 вересня 2007 р. стосовно ОСОБА_2 змінити.

Виключити
з мотивувальної частини вироку вказівку про те, що ОСОБА_2 вчинив злочин за попередньою
змовою з ОСОБА_4 та кваліфікуючу ознаку ч. 2
ст. 289 КК України вчинення
злочину за попередньою змовою групою осіб,
а також виключити застосування до ОСОБА_2 ст. 96
КК України, тобто примусове лікування
від алкоголізму.

В решті вирок
стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

На
ухвалу можуть бути подані касаційні скарги (подання прокурора) безпосередньо до
касаційного суду - Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України протягом шести місяців з моменту набрання нею законної сили.