ПОСТАНОВА

25 грудня 2007 року м. Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону у складі: головуючого - підполковника юстиції
РИМАРА Є.П., при секретарі ШЕРЕМЕТ
О.Ю., за участю державного обвинувача - заступника військового прокурора
Дарницького гарнізону підполковника юстиції МІХЕЄВА І.Л., помічника військового
прокурора Дарницького гарнізону лейтенанта юстиції АПАНАСЕНКА М.М., потерпілого
ОСОБА_2, адвоката підсудного ОСОБА_3, у відкритому судовому засіданні в
приміщенні військового місцевого суду Київського гарнізону розглянув
кримінальну справу по обвинуваченню колишнього військовослужбовця військової
частини А- 0836, солдата

ОСОБА_1, який народився ОСОБА_1 в місті Києві, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -у вчиненні злочину, передбаченого ч.
1 ст. 406 КК України. Судовим слідством військовий суд, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_1,
проходячи військову службу у військовій частині А-0836, хибно розуміючи інтереси
служби, в порушення вимог ст. ст. 11,16,49 Статуту Внутрішньої служби ЗС
України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов'язують
військовослужбовця поважати честь і гідність кожної людини, не допускати
негідних вчинків, взаємно поважати інших військовослужбовців, бути
дисциплінованим, неухильно виконувати вимоги законодавства, бути ввічливим, не
принижувати честі і гідності
військовослужбовців, не допускати негідних вчинків, бажаючи продемонструвати
свою уявну фізичну перевагу над військовослужбовцем молодшого призову,
пред'явив претензії з приводу неналежного виконання службових обов'язків
солдату ОСОБА_2, який на його думку незадовільно виконував свої службові
обов'язки, застосував до останнього фізичне насильство, а саме - 18 жовтня 2007
року в розташуванні 2-ї роти 1-го батальйону військової частини А-0836, біля 15
години завдав ОСОБА_2 два удари кулаком у плече, після чого, у цей же день,
ОСОБА_1, діючи з тих же мотивів та підстав, біля 22 години наніс ОСОБА_2 два
удари кулаком в плече, заподіявши потерпілому
побої, від чого останній відчув фізичний біль. Також 22 жовтня 2007 року біля
12 години, ОСОБА_1, діючи з наведених вище підстав та мотивів наніс
ОСОБА_2 один удар кулаком в грудну клітину, завдавши потерпілому фізичного
болю, тобто заподіяв інше насильство.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав себе винним в повному обсязі,
показавши, що дійсно, він пред'являв ОСОБА_2 претензії з приводу незадовільного
виконання стройових прийомів внаслідок чого 18 жовтня 2007 року в розташуванні
2-ї роти військової частини А-0836, біля 15 години завдав ОСОБА_2 два удари
кулаком у плече, а ввечері цього ж дня, біля 22 години наніс ОСОБА_2 два удари
кулаком в плече за невиконання свого особистого прохання надати йому, ОСОБА_1,
батарейки. 22 жовтня 2007 року біля 12 години, він, ОСОБА_1, наніс потерпілому
один удар кулаком в грудну клітину за погане прибирання у варочному цеху. Більше ОСОБА_2
ніяких ударів він, ОСОБА_1, не наносив, особистих рахунків з ним не мав.

Крім особистого
визнання, вина підсудного підтверджується всією сукупністю досліджених у
судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності,
підсудним, потерпілим та іншими учасниками процесу не заперечуються. За
клопотанням ОСОБА_1, яке підтримали інші учасники судового засідання, судове
засідання проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 299 КПК України. Про цьому
судом роз'яснено, що в цьому випадку учасники процесу будуть позбавлені права
оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Під час судового
засідання від захисника ОСОБА_1 надійшло клопотання, яке було ним підтримано,
про звільнення підсудного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48
КК України у зв'язку з тим, що підсудний ОСОБА_1 перестав бути
суспільно-небезпечною особою.

Прокурор в суді заперечував проти задоволення вказаного клопотання,
вважаючи, що підсудний має нести покарання за вчинений злочин, а тому підстави
для застосування до нього положень ст. 48 КК України відсутні. Заслухавши думку
державного обвинувача, підсудного, його захисника, потерпілого, який не
заперечував проти закриття кримінальної справи, вивчивши матеріали кримінальної
справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого
клопотання з наступних підстав.

2

У відповідності
до положень ст. 48 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої
або середньої тяжкості, може бути звільнена
від кримінальної відповідальності, якщо на час розслідування або розгляду
справи в суді ця особа перестала бути суспільно небезпечною. З досліджених в
судовому засіданні матеріалів справи , зокрема Свідоцтва про хворобу
№2092 від 05 листопада 2007 року вбачається, що підсудному поставлено діагноз
ВЛК: синдром WPW (Вольф-Паркінсона-Уайта), він визнаний непридатним до
військової служби у мирний час, обмежено здатним у воєнний час. З листа ВЛК №1624 від 12 листопада 2007 року видно, що
«особливістю даного захворювання є те, що у будь-який час при фізичних
навантаженнях можливе виникнення нападів пароксизмальної тахікардії, до
асистолії (зупинка сердця), втрати свідомості і без своєчасного надання
медичної допомоги може наступити смерть. Це захворювання виникло до військової
служби, а у період її проходження досягло такого ступеня розвитку, який обмежує
придатність або призводить до непридатності до військової служби. З більшою
долею ймовірності молена стверджувати, що зазначене захворювання ОСОБА_1
проявилося під час проходження ним військової служби». У відповідності до
довідки ВКК ПО Бережанської ГБ №14 від 24 грудня 2007 року підсудний потребує
хірургічного втручання в інституті «Амосова».

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що в наслідок збігу певного проміжку часу
після звільнення підсудного з військової служби через розвиток хвороби
Паркінсона, зміни в зв'язку із цим об'єктивних та суб'єктивних умов життя та
діяльності ОСОБА_1, наявності тяжкого захворювання, дані обставини суттєво
впливають на підсудного, то за таких умов дана особа перестала бути суспільно
небезпечною.

При вирішенні питання про задоволення клопотання про закриття справи на
підставі ст.48 КК України, суд також враховує позитивні характеристики на
підсудного як до військової служби, так і під час її проходження, те, що він
раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, після вчинення злочину
щиро покаявся а також, те, що в ході досудового слідства сприяв розкриттю
вчиненого ним злочину та відсутність претензій потерпілого ОСОБА_2 до
підсудного. Злочин, передбачений ч.1 ст. 406 КК України за своєю правовою
природою є злочином середньої тяжкості.

Під час судового слідства істотних порушень кримінально-процесуального
закону або будь-яких інших ґрунтовних підстав, які б могли перешкодити
застосуванню до ОСОБА_1 положень ст. 48 КК України не встановлено.

На підставі викладеного та, керуючись ст.7, ст.ст.273,
282, 299 КПК України, військовий суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу стосовно ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 406 КК України, на підставі ст. 48 КК України закрити у зв'язку з втратою
даною особою суспільної небезпечності, звільнивши її від кримінальної
відповідальності.

Міру запобіжного
заходу щодо ОСОБА_1 - підписку про невиїзд -скасувати.

Постанова суду
може бути оскаржена і на неї може бути внесене подання прокурора в апеляційному
порядку до військового апеляційного суду Центрального регіону через військовий
місцевий суд Київського гарнізону протягом 7 діб з моменту її проголошення.