Справа №
11-646 2007р. Головуючий
у 1 -й інстанції Куц В.І.
Категорія ст. 364 ч.2 КК України Доповідач Матус В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня 25 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Ященка В.А.

суддів - Матуса
В.В., Прокопенка О.Б.

з участю
прокурора - Друченко Т.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1, на вирок Сумського
районного суду Сумської області від 09 липня 2007 року, яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
мешканець с Юнаківка Сумського району, раніше не судимий, - засуджений за ст. 364 ч.2 КК України до позбавлення волі
строком на 5 років з позбавленням права обіймати керівні посади на
підприємствах всіх форм власності строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1,
звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим
строком 1 рік 6 місяців.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком
суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за наступних
обставин.

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ТОВ
«Вікторія» і будучи службовою особою,
умисно, використовуючи своє
службове становище, в порушення п.6
ч.2 ст. 17, п.п. 6,
12 ст. 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положень Статуту підприємства в інтересах ТОВ
«Вікторія», з 1 липня 2005 року по 1
січня 2007 року давав вказівки підлеглим працівникам сплачувати на інші потреби
нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
до Пенсійного фонду України. В наслідок чого,
злочинними діями ОСОБА_1 було заподіяно шкоду охоронюваним законом
правам та інтересам держави, на суму
26775 грн. 50 коп. заборгованості ТОВ «Вікторія» по сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України
станом на 01.01.2007 рік, що є тяжкими
наслідками.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1, не
погоджуючись з висновком суду в частині кваліфікації його дій за ст. 364 ч.2 КК України вказує, що його діями не спричинено жодних збитків
підприємству та державі, а шкоду завдану
Пенсійному фонду України відшкодовано в повному обсязі, крім того,
призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого
злочину. Тому, просить, врахувавши щире каяття у вчиненому, особу засудженого ОСОБА_1, повне відшкодування завданих збитків, змінити вирок суду і перекваліфікувати його
дії зі ст. 364 ч.2 на ст. 367 ч.2 КК України та закрити провадження
по справі у зв'язку із дійовим каяттям.

2

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції
засудженого без задоволення, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Викладені
у вироку висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у зловживанні
службовим становищем, яке виразилося у
несплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
до Пенсійного фонду України за період з липня 2005 року по січень 2007 року в
сумі 26775 грн. 50 коп., підтверджуються
зібраними у справі та перевіреними в суді доказами, яким дано належну оцінку.

Так, засуджений ОСОБА_1 не заперечував, що він
давав вказівки працівникам бухгалтерії на які цілі перераховувати кошти
підприємства, при цьому був обізнаний про необхідність перерахування коштів в
першочерговості до пенсійного фонду.

Свідок
ОСОБА_2 підтвердила, що нараховувала обов'язкові внески до
пенсійного фонду, а інформацію по
нарахуванню передавала головному бухгалтеру.

Свідок
ОСОБА_3. пояснила, що коштами
підприємства розпоряджався директор ОСОБА_1,
який давав вказівки на які потреби перераховувати кошти.

Показання
вказаних свідків стверджуються висновком судово-економічної експертизи, з якої вбачається, що заборгованість ТОВ „Вікторія" по
сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
до пенсійного фонду України за період з липня 2005 року по січень 2007 року
становить 26775 грн. 50 коп. При цьому,
за наявністю надходжень грошових коштів на поточний рахунок та в касу
підприємства, товариство мало
фінансово-економічну можливість щодо своєчасної сплати та перерахування внесків
до пенсійного фонду з урахуванням зобов'язань щодо виплати заробітної плати без
реалізації основних засобів підприємства.

Судом
достовірно встановлено, що директор ТОВ
„Вікторія" ОСОБА_1, являючись
службовою особою, будучи обізнаним про
необхідність сплати впершу чергу внесків до пенсійного фонду, зловживаючи службовим становищем умисно давав
вказівки працівникам бухгалтерії перераховувати кошти на інші потреби.

Тому
доводи апеляції засудженого про перекваліфікацію його дій зі ст.. 364 на ст.. 367 КК України не заслуговують на
увагу.

Безпідставними
є і посилання в апеляції ОСОБА_1 про те,
що його діями не спричинено жодних збитків підприємству та державі, оскільки як достовірно встановлено судом, в наслідок несплати до пенсійного фонду
внесків в сумі 26775 грн. 50 коп. була завдана шкода. А повне відшкодування
вказаної суми є обставиною, яка
пом'якшує покарання засудженому.

Не
заслуговують на увагу і клопотання в апеляції засудженого про його звільнення
від кримінальної відповідальності у зв'язку із дійовим каяттям.

Відповідно
до ст. 45 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності
у зв'язку з дійовим каяттям допускається лише у випадку, коли особа щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину й повністю
відшкодувала заподіяні нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Ці три умови є
обов'язковими складовими дійового каяття особи. За відсутності однієї з них
звільнення особи за цією підставою недопустиме.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1
вину у пред'явленому обвинуваченні фактично не визнав, тому звільнення від кримінальної
відповідальності у зв'язку з дійовим
каяттям є недопустимим.

В той же
час, правильно встановивши фактичні
обставини справи вчиненого злочину, суд
дав їм неправильну юридичну оцінку.

Так, кваліфікуючи
дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 364 КК
України, суд зазначив, що зловживання ним своїм службовим становищем
спричинило тяжкі наслідки.

3

Відповідно
до п. 4
примітки ст.. 364 КК України, тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК
України, якщо вони полягають у
заподіянні матеріальних збитків,
вважаються такі, які у двісті
п'ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

При
цьому треба мати на увазі, що відповідно
до п. 22.5 статті 22 Закону України від 22 травня 2003 року „Про податок з
доходів фізичних осіб", який набрав
чинності 1 січня 2004 року, для
кваліфікації злочинів сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні
податкової соціальної пільги, визначеної
підпунктом 6.1.1. пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року з
урахуванням положень п. 22.4 статті 22 Закону.

Як
вбачається з матеріалів справи, сума
несплачених страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до пенсійного фонду України за період з липня 2005 року по січень
2006 року становила - 7873 грн. 75 коп.,
з січня 2006 року по січень 2007 року - 18901 грн. 75 коп.

Податкова
соціальна пільга у 2005 році складала - 131 грн., у 2006 році - 175 грн., отже,
сума завданої шкоди за період з липня 2005 року по січень 2006 року
становила 60 , а з січня 2006 року по
січень 2007 року - 108 неоподаткованих мінімумів.

За
встановлених судом обставин злочинні дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації не за
ч. 2 ст. 364 КК України, а за ч. 1
ст. 364 КК України.

На
підставі викладеного, та враховуючи
обставини вчиненого злочину, дані про
особу ОСОБА_1, відшкодування завданої шкоди, колегія судців вважає за можливе призначити
йому покарання у виді двох років обмеження волі, застосувавши додаткове покарання у виді
позбавлення права обіймати керівні посади на підприємствах всіх форм власності.
Викладені обставини, які пом'якшують
покарання ОСОБА_1 свідчать про можливість його виправлення без відбування
покарання, тобто про можливість
застосування до нього положень,
передбачених ст.. 75 КК
України, частково задовольнивши подану
апеляцію.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362,
365, 366, 373,
377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Сумського районного суду Сумської області від 09 липня 2007 року, відносно ОСОБА_1 змінити в частині
кваліфікації злочину та призначення покарання.

Перекваліфікувати
дії засудженого ОСОБА_1 з ч. 2 на ч. 1 ст.. 364 КК України і призначити
покарання за ст.. 364 ч. 1 КК України у виді
обмеження волі строком на два роки, з
позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах всіх форм власності
строком на один рік шість місяців.

На
підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
призначеного покарання з випробуванням,
з іспитовим строком один рік шість місяців.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без
задоволення.