1 Справа № 335/833/15-к 1-кп/335/132/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2015 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевский районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.259 КК України,
10.12.2014 року ОСОБА_4 приблизно о 16 годині 05 хвилин, діючи умисно, з метою поширення неправдивих відомостей про підготовку вибуху, що спричиняють порушення безпеки суспільства, зателефонував оператору служби 102 та повідомив, що потрібно закрити міську сесію, що проходить у Запорізькій міській раді, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 206, а то він підірве вказану будівлю.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.
Під час досудового розслідування 29 січня 2015 року між прокурором прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.259 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 - він є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, проживає у родині - разом із батьками похилого віку: матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_6 , який хворіє на хронічні захворювання (що підтверджено витягом із історії хвороби), щиро розкаявся в скоєному, вину визнав повністю, за даними КУ ОПБ обвинувачений на диспансерному обліку не перебуває, за даними КУ ОКНД на диспансерному обліку не перебуває.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості і підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України Про судову експертизу проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.
Речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання якщо він протягом 1(одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: диск СД-Р з аудіозаписом голосу невідомого, долучений до матеріалів провадження залишити у матеріалах провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1