Провадження № 1-в/243/68/2015
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Слов`янська Донецької області заяву ОСОБА_4 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, -

ВСТАНОВИВ:
31 березня 2015 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_4 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. В своїй заяві ОСОБА_4 зазначає, що він був засуджений за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у виді штрафу. Виплатити штраф він не має можливості у зв`язку з тим, що ніде не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Просить суд звільнити його від відбуття покарання у зв`язку із спливом строку давності виконання обвинувального вироку на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 кримінального кодексу України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 просить заяву задовольнити та звільнити його від відбуття покарання у зв`язку з спливом строку давності виконання обвинувального вироку на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 кримінального кодексу України. Зазначив, що він дійсно працював до недавнього часу, отримував заробітну плату, однак після вироку захворів, внаслідок чого витрачав гроші на лікування, а тому штраф не сплатив. Також вказав, що у зв`язку із проведенням АТО підприємство, на якому він працював певний час не працювало, а заробітну плату йому в повному обсязі не сплачувало, та розрахунок з ним був здійснений лише у цьому році.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про те, що заява задоволенню не підлягає, оскільки засудженому було відомо про існування штрафу, однак він добровільно його не сплатив, хоч отримував достатню заробітну плату для сплати штрафу. Вважає, що в діях засудженого є ознаки ухилення від сплати штрафу, а тому заява задоволенню не підлягає.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи, приходить до обґрунтованого переконання, що заяву ОСОБА_4 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку необхідно задовольнити у зв`язку з її законністю та обґрунтованістю.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року, який був залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області від 20 листопада 2012 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначено покарання за цією статтею у вигляді штрафу в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 було скорочено наполовину невідбуту частину покарання, призначеного за Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Згідно довідки, наданої Слов`янським МВ ГУМВС України (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) за вих.. № 1/5384 від 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та має одну судимість, а саме за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року.

Даний Вирок суду набув законної сили 20 листопада 2012 року, але засудженим штраф сплачено не було.

Згідно довідок з місця роботи ОСОБА_4 - Публічного акціонерного товариства «Словважмаш», за вихідними № 77/160 та 79/43, він працював у період з 01 вересня 2010 року по 28 січня 2015 року, мав стабільний заробіток, який складає за період з листопада 2012 року по грудень 2014 року за місяць у середньому 4542 грн. 25 коп.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є юридичним фактом, з яким КК пов`язує звільнення від відбування покарання засудженої особи.

Чинним КК України встановлюється три умови інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

Закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

Неухилення засудженого від відбування покарання;

Невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст. 80 строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року набув законної сили 20 листопада 2012 року.

За період часу від 20 листопада 2012 року по 20 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_4 нового злочину не вчинив.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу. Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.

Стаття 27 КВК України регламентує, що у разі якщо засуджений ухиляється від сплати штрафу, як основного покарання, він притягується до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України, де статтею 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, а статтею 389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин(неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів , які повинні виконувати покарання тощо).

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, 11 грудня 2012 року ОСОБА_4 в порядку виконання вироку суду було направлено пропозицію про сплату штрафу та роз`яснено наслідки несплати штрафу. Також в порядку виконання вироку суду були направлені листи начальнику ВДВС Слов`янського МУЮ та директору ПАТ «Славтяжмаш» за місцем роботи ОСОБА_4 .. Судом неодноразово направлялися нагадування прокурору Слов`янської міжрайонної прокуратури про те, що вирок суду не виконано та штраф несплачений. Однак будь-яких дій , передбачених чинним законодавством щодо виконання вироку суду, вчинено не було.

Заявником надано суду медичні дослідження, за якими засуджений дійсно проходив медичні обстеження з метою діагностування хвороби у період часу з листопада 2013 року по даний час.

Отже на час розгляду заяви засудженого, судом встановлено, що обвинуваченому нараховувався стабільний заробіток, достатній для сплати штрафу, свої доходи засуджений не приховував, засудженим також надані суду докази проходження медичних досліджень, які в свою чергу свідчать про витрати обвинуваченого на лікування. Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав з яких засуджений не сплачував штраф(чи не міг засуджений сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). З огляду на викладене, з врахуванням того, що сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що засуджений за період з 20 листопада 2012 року жодного злочину не вчинив, факт ухилення від виконання вироку у суді не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчилися.

Існування в Кримінальному Кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

З врахуванням викладеного, на думку суду є всі законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

На підставі викладеного, керуючись 53, п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.26,27 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 213 КК України за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2012 року від відбування покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., скороченого наполовину ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2014 року у відповідності до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, у зв`язку закінченням строків давності виконання вироку.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області (Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року "Про визначення територіальної підсудності справ") через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Повний текст Ухвали суду проголошений 15 год. 00 хв. 26 травня 2015 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1