УХВАЛА

Іменем України

2007 року
вересня 13 дня колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Сумської області в складі :

головуючого -
Ященка В.А.

суддів - Рунова
В.Ю., Олійника В.Б.

з участю
прокурора - ОСОБА_4 розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, на вирок
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 30 липня 2007 р., за яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

мешканець
м. Суми,
раніше судимий :

1) 20.12.1999
р. Зарічним районним судом м. Суми ст. 114 КК України (1960 р.) до виправних
робіт на строк 1 рік за місцем роботи без позбавлення волі з утриманням 10 %
щомісячно в доход держави

засуджений
за ст. 164 ч.2 КК України до обмеження
волі на строк два роки.

За
вироком ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що згідно рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 15.12.1997 р. він був
зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з
усіх видів його заробітку щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, до її повноліття. Але ОСОБА_1 з березня 2000 р. злісно ухилявся від сплати встановлених
рішенням суду аліментів, на попередження
державного виконавця не реагував,
внаслідок чого станом на 14.05.2007 р. виник борг в розмірі 8104, 34
грн.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 з вироком суду не згодний, оскільки має незадовільний стан здоров'я і
хворіє на туберкульоз легень, перебуває
на обліку в психоневрологічному диспансері та потребує лікування, потерпіла до нього в період часу з 2000 р. по
2007 р. претензій не мала.

Вислухавши
доповідь судді, прокурора ОСОБА_4, яка просила вирок суду скасувати, а кримінальну справу повернути прокурору на
додаткове розслідування, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляції, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляція засудженого підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог п.п.1, 3 ч.1 ст. 367 КПК України, підставами для скасування вироку при розгляді
справи в апеляційному суді є однобічність і неповнота досудового та судового
слідства, а також істотне порушення
кримінально-процесуального закону.

Відповідно
до ст. 368 КПК України, однобічним і неповним визнаються досудове та
судове слідство в суді 1-ї інстанції,
коли залишилися недослідженими такі обставини, з'ясування яких може мати істотне значення
для правильного вирішення справи, а
згідно ч.1 ст. 370 КПК України, істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи (а.с. 82-83, 109-112) ОСОБА_1 було
пред'явлене обвинувачення за ч.2 ст. 164
КК України, оскільки він на думку органу
досудового слідства, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений
ст. 164 КК України, злісно

Справа
№11- 653 / 2007 р. Головуючий
в 1 -й інстанції - Князев
В.Б.

Категорія ст.
164 ч.2 КК України Доповідач
- Рунов В.Ю

ухилився в період з березня 2000 р. по 14.05.2007 р. від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Суд 1-ї
інстанції, розглянувши дану кримінальну
справу, визнав вказане обвинувачення
доведеним і засудив ОСОБА_1. за ч.2
ст. 164 КК України.

Разом з
тим, такі висновки районного суду, на думку колегії суддів, є передчасними, оскільки у матеріалах кримінальної справи є
суперечності, які не були усунуті ні під
час досудового, ні під час судового
слідства. Зокрема, в матеріалах
кримінальної справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 коли-небудь засуджувався за ст. 164 КК України.

При
цьому, згідно вироку Зарічного районного
суду м. Суми від 20.12.1999 р. (а.с. 89)
ОСОБА_1 був засуджений за ст. 114 КК України в редакції Закону 1960 р.
до покарання у виді виправних робіт за місцем роботи без позбавлення волі з
утриманням на користь держави 10 % щомісячно,
яке він повинен був (якщо не ухилявся) відбути 27.12.2000 р.

Оскільки
ухилення від сплати аліментів починається з березня 2000 р.,
то суд 1-ї інстанції повинен був оговорити у своєму вироку
питання щодо необхідності застосування до ОСОБА_1. положень
ст. 71 КК України і призначення йому остаточного покарання за сукупністю
вироків.

Згідно
вимог ст. 64 КПК України вказані вище
обставини, підлягають обов'язковому
доказуванню в кримінальній справі, що
суттєво впливає на правильність кваліфікації злочинних дій та призначення
кримінального покарання.

Крім того, відповідно до
ст. ст. 425 і 430 КПК України
провадження у справах про злочини,
передбачені ст. 164 КК України
здійснюється за протокольною формою до судової підготовки матеріалів, яка вимагає порушення кримінальної справи за
вчинення вказаних злочинів виключно прокурором.

З
матеріалів кримінальної справи вбачається,
що справу відносно ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 164 КК
України було порушено безпосередньо заступником прокурора Ковпаківського району
м. Суми (а.с. 1), але в послідуючому перекваліфікація дій ОСОБА_1. з ч.1 на ч.2 ст.
164 КК України була проведена не відповідним прокурором, як того вимагає закон, а слідчим СВ Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України
в Сумській області (а.с. 72), що на
думку колегії суддів є істотним порушенням вимог вказаного вище процесуального
закону.

Згідно
ч.1 ст. 120 КПК України, досудове слідство у кримінальних справах
повинно бути закінчено протягом 2-х місяців. В цей строк включається час з
моменту порушення справи до направлення її прокуророві з обвинувальним висновком.

Як
зазначалось вище кримінальна справа відносно ОСОБА_1. була
порушена заступником прокурора 23.02.2007 р. і направлена до провадження
досудового слідства до Ковпаківського відділення міліції. В послідуючому дана
кримінальна справа двічі зупинялася : 1 -й раз - з 13.04. по 23.04.2007 р. на
підставі ст. ст. 138,
139 КПК України у зв'язку з розшуком обвинуваченого; 2-й раз - з 24.04.
по 15.05.2007 р. на підставі ст. 206 п.2
КПК України у зв'язку з захворюванням обвинуваченого.

Але
вказані вище постанови слідчого щодо зупинення досудового слідства, на думку колегії суддів, не можна вважати законними і
обґрунтованими, оскільки в першому
випадку в резолютивній частині документу не було зазначено про зупинення
досудового слідства і були відсутніми підстави,
передбачені п.1 ст. 206 КПК
України, а в другому - були відсутні
будь-які дані, щоб говорили про
наявність у обвинуваченого ОСОБА_1. на час зупинення досудового слідства психічного або
іншого тяжкого захворювання, яке б
перешкоджало слідчому закінченню провадження у справі (крім заяви ОСОБА_1. з виправленими іншими чорнилами датами).

Таким
чином строк досудового слідства по справі сплинув 23.04.2007 p.,
тобто через два місяці після її порушення заступником
прокурора, тому всі прийняті після цього
терміну процесуальні рішення органом досудового слідства не можуть вважатися
законними.

Розглядаючи
справу в судовому засіданні, районний
суд не звернув увагу на вищевказані порушення вимог КПК України і постановив
свій вирок.

Зазначені вище порушення вимог кримінально-процесуального закону є
істотними, а тому колегія суддів вважає
їх такими, що перешкодили суду 1-ї
інстанції повно та всебічно розглянути дану кримінальну справу і постановити
законний, обгрунтований і справедливий
вирок.

На
підставі викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати вирок місцевого суду, задовольнивши таким чином частково апеляцію
засудженого ОСОБА_1.
, а справу повернути прокурору для
проведення додаткового розслідування.

При
додатковому розслідуванні необхідно встановити відповідно до вимог ч.4 ст. 120 КПК України строк досудового
слідства, усунути вказані недоліки, пред'явити обвинувачення та виконати інші
необхідні і можливі слідчі дії.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366,
377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 20 липня 2007 р. відносно ОСОБА_1
скасувати, а кримінальну справу
направити прокурору Ковпаківського району м.
Суми на додаткове розслідування,
під час якого виконати дії зазначені в мотивувальній частині цієї
ухвали.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 залишити утримання під вартою.