Справа № 343/3629/13-к
Провадження № 11-кп/779/18/2015
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000808, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

з участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Долинського районного суду від 20 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.104,75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого певні обов`язки.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Постановлено стягнути із законного представника обвинуваченого - ОСОБА_12 на користь держави 1711 грн.50 коп. витрат за надання експертних послуг.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 . Як встановив суд, кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин: 05 серпня 2013 року близько 01год. 50хв., неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Мерседес Віто», тимчасовий реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості по вул. Шевченка в с. Велика Тур`я, Долинського району, Івано-Франківської області в напрямку с. Белеїв, порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.9 «а», 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який, будучи нетверезим, рухався по смузі руху автомобіля під керуванням обвинуваченого в попутньому з ним напрямку. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2014 року частково задоволено касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_10 , ухвалу колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2014 року, якою апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок Долинського районного суду від 20 січня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін, скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Своє рішення колегія суддів ВССУ мотивувала тим, що апеляційний суд не дотримався вимог Закону, не дав належної оцінки доводам апеляційних скарг та не навів у своїй ухвалі достатніх підстав, через які визнав їх доводи необґрунтованими, що доводи апелянтів про неправильне застосування ст.75 КК України, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, передчасно визнані апеляційним судом необґрунтованими.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вважає, що призначене покарання обвинуваченому є надто м`яким. Вважає, що при призначенні покарання суд належним чином не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, а також, що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які підтримали свої апеляційні вимоги і просять їх задовольнити, заслухавши пояснення обвинуваченого, його захисника та законного представника, які просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до задоволення , а апеляційна скарга прокурора до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який він засуджений, а також правильність кваліфікації його дій не оспорюються апелянтами і апеляційному перегляду згідно ст.404 КПК України не підлягають.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої про те, що суд безпідставно звільнив засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, оскільки не врахував при цьому в повній мірі положення ст.75 КК України та не дотримався загальних засад призначення покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_7 вид покарання і його строк, суд першої інстанції тільки формально зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте не в повній мірі врахував ту обставину, що вчинений обвинуваченим злочин, у відповідності до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Окрім того, обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що згідно ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

З огляду на наведене призначене ОСОБА_7 покарання на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням є не достатнім для виправлення засудженого. За таких обставин, вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання є незаконним, а тому в цій частині його слід скасувати за м`якістю та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів враховує обставини вчинення ним правопорушення і дані про його особу: те, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав себе винним, позитивно характеризується за місцем проживання та по місцю навчання, на профілактичному обліку СКМСД Долинського РВ УМВС та на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не знаходиться, виховується у багатодітній сім`ї.

До обставин, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, колегія суддів відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

До обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів відносить вчинення злочину обвинуваченим у стані сп`яніння.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 задовольнити частково. Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Долинського районного суду від 20 січня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання за м`якістю.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2