Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
Справа №1-74/2010 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2010 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі :

головуючого, судді Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Спічко А.В.,

прокурора Цвігуна Б.О.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Могилеві-Подільському кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої прибиральницею на підприємстві «ІНКООП», розлученої, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимої;

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 15 вересня 2009 року, в проміжок часу з 10 до 12 години дня, перебуваючи в приміщенні абонентського відділу ВАТ «АК Вінницяобленерго> СО «Могилів-Подільські електромережі», розташованого в м. Могилеві-Подільському по вул. Полтавська, 83, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, з полиці біля віконця оператора в залі абонентського відділу, таємно вчинила крадіжку жіночої сумки, шо належить ОСОБА_3, в якій знаходились гроші в сумі 3100 гривень, мобільний телефон марки «Нокія 1100» з сім-картою оператора мобільного зв'язку «Київстар», особисті документи на ім'я ОСОБА_3, а саме: паспорт громадянина України, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, службове посвідчення-контролера Могилів-Подільських електромереж на допуск до електромереж, ощадна книжка «Ощадного банку України», пластикові картки банку «Аваль» та банку «ПриватБанк», розрахункова книжка з оплати за природний газ, та речі, а саме: жіноча косметичка, в якій знаходився пломбіратор №523 ВОЕ, дві пломби охоронних «Кристалл», канат пломбіровочний, ключі до врізаних замків в кількості 4 шт., коректор у формі кулькової ручки; після чого з місця події з викраденим зникла. Своїми злочини діями ОСОБА_2 завдала ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 3336,23 гривень.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину за ст. 185 ч. 1 КК України - визнала частково і показала, що працює прибиральницею в підприємстві «ІНКООП» ,тобто в туалеті на міському ринку. 17 вересня 2009 року, перебуваючи на роботі коли вона почала прибирати, в жіночому відділенні туалету, знайшла жіночу сумку червоного кольору. Побачивши, що в туалеті нікого немає, вона вирішила забрати та сховати її, після чого поставила сумку в мішок в туалеті там де перевдягається та пішла прибирати. Днів два вона чекала, що хтось звернеться з приводу сумки, але ніхто не звертався. 22 вересня 2009 року вона попросилася відпустку. Тоді ж вона вирішила_ подивитись, що знаходиться в сумці. В сумці знаходились такі речі: паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_3, службове посвідчення інспектора Могилів-Подільських електромереж на її ж ім'я, ощадна книжка. 2 чи 3 пластикових банківських картки. Одна була із банку «Аваль», а решта не пам'ятає. Також була записна книжка. В іншому відділенні сумки був пломбіратор, пластмасові пломби, дріт для опломбовування, мобільний телефон марки «Нокія». В сумці також були ключі від дверних замків. З 25 вересня по 18 жовтня вона перебувала у відпустці, допомагала матері по господарству в селі. Коли вона спробувала увімкнути телефон, який знаходився в знайденій нею сумці, то він не працював. Сім-карту із телефону вона викинула, а телефон віддала в ремонт. Після ремонту телефону, купила нову сім-карту, вставила її в телефон та подарувала телефон своєму колишньому чоловікові ОСОБА_4. Решту речей, крім пломбіратора, якого забрала додому, вона так і залишила на своєму робочому місці, заховавши в мішок із сміттям. Приблизно в кінця грудня 2009 року до неї на її телефон зателефонували працівники міліції. Вона з ними зустрілась, а так як на її мобільному телефоні був номер її колишнього чоловіка ОСОБА_4, то працівники міліції поїхали до нього додому та разом з нею привезли до міськвідділу міліції. Коли настав вечір працівники міліції її так і не відпускали додому і сказали, що не відпустять, поки вона не зізнається у вчиненні крадіжки. Тоді вона погодилась, і написала власноручно, що це вона вчинила крадіжку сумочки із вищевказаними речами, а також грішми в сумі 3100 гривень. Про гроші вона вперше почула від працівників міліції, особисто в сумці грошей не бачила, коли знайшла сумочку. Написавши явку з повинною, вона .сказала де знаходяться вищевказані речі і погодилась їх видати. Вона з працівниками міліції відразу ж поїхала на ринок, де в приміщенні туалету видала сумочку із вищевказаними речами, крім пломбіратора, який знаходився вдома та грошей, яких вона не бачила. Сумочка так і знаходилась у мішку зі сміттям. Після цього її, там же на ринку, відпустили, сказавши щоб вона принесла сама і добровільно видала пломбіратор.

Тобто, вона насправді крадіжки не вчиняла, обмовила себе для того, щоб її відпустили додому. Наступного дня вона вирішила, що вчинила неправильно, обмовивши себе і написала іншу заяву про те, що насправді не вчиняла ніякої крадіжки і що її змусили про це написати, хоч насправді знайшла вищевказані речі. Пломбіратор вона добровільно видала працівникам міліції. Працівники міліції сказали їй, що вона повинна повернути потерпілій гроші, тобто більше 3-х тисяч гривень, а крім того, має відбутися суд і її можуть присудити сплатити штраф. Вона таких грошей не має, адже, її зарплата становить 648 грн., тому вона і вирішила відмовитись від своїх показань про те, що вчинила крадіжку. Цивільний позов не визнає, оскільки грошей не брала. Визнає вину в тому, що розпорядилась чужим телефоном та не повідомила нікого про те, що знайшла сумку з чужими речами на робочому місці, просить її суворо не карати, у вчиненому розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_3 показала, що працює контролером в ВАТ «Могилів-Подільські електромережі». 15 вересня 2009 року, близько 11-їгод., перебуваючи на роботі, вона зайшла до абонентського відділу, шоб дізнатись про оплату населення за спожиту електроенергію по її дільниці обслуговування. З собою у неї була особиста жіноча сумочка червоного кольору, яку вона зняла з руки та поставила на стійку поруч, а сама у віконці спілкувалась з оператором, її спілкування тривало біля 15 хвилин. Крім неї у приміщені перебували ще декілька людей, які їй не знайомі, та які здійснювали оплату за електроенергію. Після спілкування з оператором вона вирішила піти, однак озирнувшись, не виявила свої сумочки, та обернувшись навколо вона не помітила її також у приміщені абонентського відділення. Вийшовши до коридору на вулицю вона не знайшла сумки і там. Повернувшись вона почала розпитувати у операторів чи не бачили вони кого, хто міг викрасти її сумочку. В сумочці були її особисті речі, гроші та документи: мобільний телефон «Нокіа-1100» з карткою оператора «Київстар», на рахунку якої грошей не було, гроші в сумі 3100 грн. купюрами по 100 грн., паспорт громадянина України, ощадна книжка, пластикова картка банку «Аваль» та банку «Приват», ідентифікаційний код, всі документи були на її ім'я. З службових речей в сумочці знаходилось посвідчення контролера на допуск до електромереж на її ім'я, а також пломбіратор № 523 ВОЕ, пломби для пломбування лічильників та канат пломбіровочний. Серед осіб, що перебували в приміщенні абонентського відділу вона запам'ятала 2-х молодих чоловіків віком приблизно 25-30 років; молоду жінку віком більше 30 років чоловіком: літнього чоловіка; працівника страхової компанії; жінку віком приблизно більше 40 років.

До того, як перейти проживати по вул. Полтавській, вони винаймали будинок, точніше, так звану врем'янку по вул. Параскеївській, 20 в м. Могилеві-Подільському. Сама власниця проживала в будинку. Звати власницю будинку ОСОБА_5, прізвища її він не знає. За спожиту електроенергію вони платили власниці суму, в яку входила вартість спожитої електроенергії, газу, води. Після того вона сама особисто сплачувала у відповідні інстанції. ОСОБА_2 1 листопада 2009 року, на річницю їх одруження, подарувала йому мобільний телефон марки «Нокія 1100». Телефон бувший в користуванні, а сім-карта була нова. Дружина пояснила, що знайшла даний телефон в туалеті на ринку в сумці, де вона працює прибиральницею. Обставини, при яких вона його знайшла, вона йому не розповідала. В грудні 2009 року, якого саме числа він - не пам'ятає, на даний мобільний телефон зателефонували працівники міліції, пояснили, що телефон крадений, і домовились про зустріч. Вони приїхали до нього на квартиру та на їхні запитання він пояснив, що даний телефон йому подарувала дружина. Після цього, він з працівниками міліції поїхав до неї на роботу, де вони розпитали дружину чи дійсно вона мені подарувала телефон. Вона це підтвердила. Після цього дружина добровільно видала телефон працівникам міліції, після чого вони всі поїхали в відділ міліції, де ОСОБА_4 просидів протягом певного часу і його відпустили, а дружина залишилась.

Свідок по справі ОСОБА_5 показала, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Приблизно 1,5 роки тому вона прийняла на квартиру ОСОБА_2, яка проживала в літній кухні. Вона домовилась, що буде жити сама, оскільки розлучилась із чоловіком. Але приблизно через тиждень вона сказала, що помирилась з чоловіком і вони будуть проживати разом. Потім з ними періодично стали проживати два сини. Періодично тому, що один із них їздив на заробітки в Москву, а другий в Київ. Приблизно у вересні місяці 2009 року вони переїхали на іншу квартиру. Якого саме числа ОСОБА_5 не пам'ятає, тому, що у 2009 році вона перенесла інсульт і у неї погіршилась пам'ять. ОСОБА_2 давала їй гроші за квартиру, а вона сама ходила в електромережі і сплачувала за електроенергію. Одного разу ОСОБА_2 висловилась про те, що вона дуже багато платить за електроенергію та сказала, що піде в електромережі і перевірить скільки сплачено за електроенергію, вона не заперечувала. Але чи ходила ОСОБА_2 в електромережі чи ні вона не знає. Ця розмова відбулась приблизно за місяць до того, як ОСОБА_2 виїхала з її квартири .

Свідок по справі ОСОБА_6 показала, що працює завідуючою платним туалетом на міському ринку, де працює прибиральницею ОСОБА_2 з 2007 року. 24.12.2009 року увечері до ОСОБА_6 додому приїхали працівники міліції і попросили, щоб вона відкрила туалет в якому працює. В автомобілі знаходилась також ОСОБА_2, яка працює прибиральницею в цьому туалеті. Приїхавши до туалету, вона відкрила приміщення і вони зайшли в середину. ОСОБА_2 добровільно видала працівникам міліції жіночу сумочку червоного кольору, в якій знаходились документи на ім'я ОСОБА_3, а саме: паспорт громадянина України, довідка із ОДПІ про присвоєння ідентифікаційного коду, ощадна книжка, посвідчення контролера Могилів- Подільських електромереж, пластикова кредитна картка Приватбанку, пластикова банківська картка банку «Аваль», а також ключі від дверних замків і розрахункова книжка за природній газ на інше прізвище. Вона на даний час не пам'ятає, що вона відповіла на запитання працівників міліції. Про те, що вона дані речі знайшла в туалеті. ОСОБА_2 не говорила. Вищевказані речі були заховані в місці, де ОСОБА_2 тримає свої особисті речі під час роботи. В цьому місці також складені порожні, бувші в користуванні мішки, які вона використовує для складання сміття. В одному із цих мішків і переховувала ОСОБА_2 викрадені речі.

Хоча підсудна ОСОБА_2 свою вину в скоєнні даного злочину визнала частково, проте її вина доведена в судовому засіданні показами свідків, частково показами самої підсудної, а також матеріалами справи.

Суд критично відноситься до показань підсудної ОСОБА_2, які вона давала в судовому засіданні, відносно того, що даний злочин вона не скоювала, а обмовила себе під тиском працівників міліції, оскільки Могилів-Подільською міжрайпрокуратурою перевірці достовірності факту вчинення працівниками міліції тиску на підсудну ОСОБА_2

Молоду жінку віком більше ЗО років і її чоловіка вона знала, так як вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, звідки і її батьки. Також була жінка віком за 40 років середньої, дещо повнуватої статури, невисокого зросту, мала біле волосся. Літньому чоловікові було приблизно за 60 років Він мав характерні ознаки літнього чоловіка. Вона бачила, як з абонентського відділу виходили вищевказані двоє молодих хлопців, працівник страхової компанії, незнайома їй жінка з дитиною, літній чоловік. Вона не бачила, як виходили чоловік та жінка із с. Озаринці та жінка віком за 40 років. Але про вищевказану подружню пару їй сказали, співробітники, що вони не причетні, оскільки їх бачили, коли вони виходили. Вони вийшли досить рано, ще тоді, коли сумка у неї була. Тому підозра пала на жінку віком за 40 років, яку вона однозначно впізнала, як ОСОБА_2 Крім грошей працівники міліції їй повернули всі речі, які знаходились в викраденій сумці в березні 2010 року. Нею заявлено цивільний позов на суму 3500 гривень, який вона підтримує частково в розмірі 3100 грн. - гроші, які їй не повернуто з викраденої сумки. Враховуючи те, що підсудна вину свою не визнала, гроші їй не повернула, просить суд суворо покарати підсудну.

Свідок по справі ОСОБА_7 показала, що працює контролером ВАТ «Могилів - Подільські електромережі». Кабінет контролерів знаходиться на першому поверсі, де також знаходиться абонентський відділ, в якому працюють оператори 15.09.2009 року в першій половині дня вони знаходились в приміщенні Могилів-Подільських ЕМ, де проводили звірку з операторами. В період часу приблизно з 10 до 11-ї години вона проводила звірку із оператором ОСОБА_8, її робоче місце знаходиться під номером «5». Вона кілька разів підходила до її віконця, проходячи через зал операторської. ОСОБА_3 в цей час проводила звірку біля першого віконця, із оператором ОСОБА_9. Приблизно після 10 години 30 хвилин, точного часу вона не пам'ятає, ОСОБА_3 стала всіх запитувати чи не бачили її сумочки. Вона казала, що в сумочці була велика сума грошей, документи та інші речі. Вона спочатку подумала що це хтось із співробітників пожартував, заховавши сумку. Але з'ясувалось, що сумки ніхто не брав і стало зрозуміло, що сумку викрали. В залі в той час були відвідувачі. Вона запам'ятала із відвідувачів 2-х молодих чоловіків віком приблизно 25-30 років, молоду жінку віком більше 30 років з чоловіком, літнього чоловіка, працівника страхової компанії, прізвища якого вона не знає, жінку віком приблизно більше 40 років. Пізніше в міліції вона однозначно впізнала підсудну, як ту жінку, яка знаходилась біля ОСОБА_3 в абонентському відділі Могилів-Подільських ЕМ, в той день коли в неї пропала сумочка. При цьому вона не пам'ятає чи було у неї щось в руках, але одягнута вона була в юбку темного кольору та кофту з коротким рукавом. Знає, що у потерпілої при собі були гроші в сумі 3100 гривень, оскільки остання перед цим розповіла їй, що має сьогодні заплатити за навчання доньки в інституті.

Свідок по справі ОСОБА_10 повідомив, що працює охоронником Могилів-Подільського ринку. 24.12.2009 року, коли він знаходився на чергуванні, його запросили працівники міліції до приміщення платного туалету на території ринку в якості понятого. Коли він зайшов до приміщення платного туалету, ОСОБА_2, яка працює прибиральницею в туалеті, добровільно видала працівникам міліції такі речі: жіночу сумочку червоного кольору, в якій знаходились документи на ім'я ОСОБА_3. А саме: паспорт громадянина України, довідку із ОДПІ про присвоєння ідентифікаційного коду, ощадну книжку, посвідчення контролера Могилів-Подільських ЕМ, пластикову кредитну картку «Приватбанку», пластикову банківську картку банку «Аваль», а також ключі від дверних замків і розрахункову книжку за природній газ. При цьому ОСОБА_2 пояснила, що вона викрала дані речі в приміщенні Могилів-Подільських електромереж. Здається, що це сталось з її слів, у вересні місяці. Зараз він вже точно не пам'ятає. Вищевказані речі були заховані в місці, де були складені старі мішки, ганчірки, ящики, одним словом., мотлох. ОСОБА_2 витягла жіночу сумку з-під цього мотлоху.

Свідок по справі ОСОБА_4 показав, що з підсудною він проживає в цивільному шлюбі, до цього проживали в зареєстрованому шлюбі більше 20 років. Із перших чисел жовтня 2009 року він з підсудною проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Під час досудового слідства встановлено, що доводи ОСОБА_2 про вчинення на неї тиску не знайшли свого підтвердження. Крім того, свою вину підсудна частково визнала в тому, що вона знайшла вказану сумку з перерахованими речами та документами в туалеті, але нікого не повідомивши про це та приховуючи вказаний факт, привласнила телефон, який в свою чергу подарувала чоловікові ОСОБА_4, а інші речі сховала на робочому місці.

Потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що бачили саме підсудну ОСОБА_2 15.09.2009 року в приміщенні абонентського відділу ВАТ «Могилів-Подільські електромережі» перед тим, як зникла сумочка потерпілої.

Крім того, вина підсудної ОСОБА_2 в інкримінованому їй злочині підтверджується:

-протоколом усної заяви ОСОБА_3 (а.с.З);

-протоколом огляду місця події (а.с.4);

-заявою про явку з повинною, де підсудна ОСОБА_2 вказала, що перебуваючи в приміщенні Могилів-Подільських електромереж, помітила сумочку червоного кольору, яку вирішила вкрасти, сподіваючись на наявність там грошей. Після чого взяла сумочку поклала до чорного поліетиленового пакету та вийшла з приміщення. Прийшовши на роботу виявила там гроші в сумі 3100 гривень, документи на ім'я ОСОБА_3. Гроші поклала в карман, а сумочку з речами та документами поставила в поліетиленовий пакет та сховала в одному з мішків в службовому приміщенні. Дані гроші використала на власні потреби. Явка з повинною нею написана власноручно без будь-якого фізичного чи психологічного тиску на неї (а.с.42);

-протоколом добровільної видачі, де вказано, що підсудна добровільно видала сумочку з речами та документами, які в ній знаходилися (а.с.43-45);

- протоколами пред'явлення особи для впізнання (а.с.67,68) та протоколами очної ставки (а.с.69,70), де ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підтвердили, що бачили ОСОБА_2 в абонентському відділі СО «Могилів-Подільські електромережі 15.09.2009 року перед тим, як пропала сумочка ОСОБА_3 з абонентського відділу;

- висновками експерта № 104 від 18.01.2010 року та № 105 від 18.01.2010 року (а.с.54-58, 60-64); та іншими матеріалами кримінальної справи.

З врахуванням зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи міру покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, злочин, передбачений ч.І ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості; особу винної - по місцю роботи характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України вважається не судимою, вину визнала частково, розкаялася в скоєному; а також обставини справи, як обтяжуючих так і пом'якшуючих вину обставин не виявлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що перевиховання та виправлення підсудної ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України, пов'язане з позбавленням волі, та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

По справі понесені судові витрати за проведення двох судово-товарознавчих експертиз в сумі 2666 гривень 76 копійок, які згідно із ст. 93 КПК України підлягають стягненню з винної особи на користь держави. Однак спеціаліст науково-дослідного експертно- криміналістичного центру ГУМВС України у, Вінницькій області безпідставно та невмотивовано витратив на експертизу: мобільного телефону 35,5 годин, жіночої сумочки та косметички 35,5 годин; тобто більше, ніж чотири робочі дні окремо на кожну експертизу. Суд приходить до висновку, що вказані товарознавчі експертизи можливо провести за більш короткий термін, вартість проведених експертиз є необгрунтованою і завищеною, а тому питання про судові витрати необхідно залишити без розгляду.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у відповідності до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд-

ПРИСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_2 за ст. 185 ч. 1 КК України і обрати їй покарання у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням і обрати їй іспитовий строк на 2 (два ) роки.

На підставі п. З ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3100 (три тисячі сто)гривень.

Речові докази по справі: жіноча сумка, мобільний телефон марки «Нокія 1100», особисті документи на ім'я ОСОБА_3, а саме: паспорт громадянина України, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, службове посвідчення-контролера Могилів-Подільських електромереж на допуск до електромереж, ощадна книжка «Ощадного банку України», пластикові картки банку «Аваль» та банку «ПриватБанк», розрахункова книжка з оплати за природний газ, жіноча косметичка, пломбіратор №523 ВОЕ, дві пломби охоронних «Кристалл», канат пломбіровочний, ключі до врізних замків в кількості 4 шт., коректор у формі кулькової ручки, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3, повернути законному власнику ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 15

днів.

Суддя :