АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
справа №1кп/425/254/14 Головуючий суду 1 інстанції
провадження № 11-кп/790/463/15 ОСОБА_1
категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/463/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цім вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, судимого 15 квітня 2014 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. ст. 186 ч. 2, 198, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на три роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 квітня 2014 року у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Цим же вироком засуджені також ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , у відношенні яких вирок у апеляційному порядку не оскаржено.

Як встановив суд, 14 липня 2014 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, шляхом видалення скла на балконі, проникли до квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де повторно, таємно, викрали майно, що належить ОСОБА_10 , після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2064,50 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 порушив питання про зміну судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і його особі. На обґрунтування своїх доводів посилається на щире каяття в скоєнні злочину і активне сприяння його розкриттю, негативні наслідки від якого частково усунені.

Заслухавши доповідача, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, а також думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскільки учасники судового розгляду не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо фактичних обставин та ці обставини ніким не заперечувались, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК Україні такі обставини апеляційним судом не переглядаються.

Призначаючи покарання, місцевий суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу винного, в тому числі ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Суд врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнав обставиною, що пом`якшує ОСОБА_7 покарання - щире каяття.

Між тим, ОСОБА_7 скоїв злочин в період іспитового строку за попереднім вироком від 15.04.2014 р., яким його засуджено за ст. ст. 186 ч. 2, 198, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 К України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

З огляду на наведене, колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про часткове повернення шкоди, то такі доводи не спростовують висновок суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_7 покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя
Судді