У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора захисників засудженого

Казнадзея В.В. ОСОБА_8, ОСОБА_7 ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні 15
березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
касаційними скаргами захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на вирок Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2006
року.

Цим
вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, не працюючого,
судимості не має,

за п. п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України на 15 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; ч.2 ст.262 КК
України на 5 років позбавлення волі; ч.1 ст.263 КК України на 5 років
позбавлення волі; ч.2 ст.289 КК України на 7 років позбавлення волі; ч.1 ст.309
КК України на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1. остаточно призначено
покарання - 15 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, судимого 07.08.2002 р. Кагарлицьким
районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України - на 3 роки
позбавлення волі, звільненого 08.09.2004р. умовно -достроково на 10 місяців 29
днів,

за п. п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; ч.2 ст.262 КК
України на 5 років позбавлення волі; ч.2 ст.289 КК України на 7 років
позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено
покарання - 15 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, не працюючого,
судимості не має,

за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України на 11 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; ч.2 ст.262 КК
України на 5 років позбавлення волі; ч.1
ст.263 КК України на 5 років позбавлення
волі; ч.2 ст.289 КК України на 7 років позбавлення
волі; ч.4 ст.296 КК України на 7 років позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 остаточно призначено
покарання - 11 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, громадянина
України, не працюючого, судимості не має,

виправдано
за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні
злочину.

Постановлено стягнути на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області
витрати пов”язані з проведенням експертиз, із ОСОБА_1 928 грн. 33 коп., із ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 по
740 грн. 02 коп.

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 засуджені за вчинення умисних злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_1 з 2003 р. підтримував із ОСОБА_5 дружні
стосунки, допомагав йому по господарству в його будинку, який розташований у
АДРЕСА_1, та ходив із ним на полювання. Оскільки ОСОБА_5 не платив ОСОБА_1
гроші за надану допомогу по господарству, а з впольованої здобичі забирав собі
переважну частину м”яса, у останнього виник умисел на вбивство ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном та грошима.
До виконання цього він вирішив залучити своїх знайомих ОСОБА_2 і ОСОБА_3. На початку листопада 2005 р.
ОСОБА_1 зустрівся із ОСОБА_2,
запропонував йому взяти участь у вбивстві ОСОБА_5 та заволодінні його майном, зазначивши, що
безпосередньо вбивство ножем буде вчиняти він особисто, або його знайомий ОСОБА_3, на що ОСОБА_2 погодився.

Для
реалізації своїх намірів ОСОБА_1
11.11.2005 р. домовився з ОСОБА_5 про те, що наступного дня вони підуть
на полювання. Після цього він приготував млинці з сиром, додавши до трьох із
них близько семи розтертих пігулок снодійного, поклав їх до поліетиленового пакету так, щоб контролювати,
де саме знаходяться млинці зі снодійним,
розраховуючи на те, що ОСОБА_5,
з'ївши їх, засне, а вони, скориставшись таким його станом, вб”ють його і
заволодіють майном.

ІНФОРМАЦІЯ_7.
ОСОБА_1, знаходячись у будинку ОСОБА_5 , під час обіду пригостив його млинцями
із снодійним, від яких той заснув. Уважаючи, що прийнята ОСОБА_5 доза снодійного достатня для того, щоб він
довго спав, ОСОБА_1, зачекавши до 12 години ІНФОРМАЦІЯ_8, на попутному
автомобілі доїхав до м. Обухова, де зустрівся із ОСОБА_2, якому розповів, що
дав ОСОБА_5 снодійне і той буде довго
спати. Також він йому повідомив, що вони повинні заїхати за ОСОБА_3, який ножем
має вбити потерпілого. У випадку, якщо б ОСОБА_3 не зміг або відмовився це зробити, смерть
потерпілому заподіяв би особисто ОСОБА_1.

Після
цього ОСОБА_1 і ОСОБА_2 приїхали додому
до ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп”яніння, де ОСОБА_1 розповів
йому про намір вбити ОСОБА_5 і
заволодіти його майном. При цьому ОСОБА_1
пояснив, що за його планом убити ОСОБА_5
ножем повинен саме ОСОБА_3.

Домовившись
про спільне вчинення злочину, об'єднавши свої зусилля на досягнення спільного
злочинного результату, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у той же день приїхали в
АДРЕСА_1, де після вживання вина, ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 і ОСОБА_2
ножі, першому для вбивства, а другому на всякий випадок.

Не
доходячи до будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_1 наказав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чекати його, а
сам зайшов у будинок, що на АДРЕСА_4, в якому ОСОБА_5 спав у кімнаті на другому
поверсі. Будучи обізнаним, де потерпілий зберігає своє майно, зокрема,
мисливські рушниці й скориставшись безпорадним станом останнього, викликаним
дією снодійного, він з-під дивану, на якому той спав, таємно викрав гладкоствольну мисливську рушницю ІЖ-ЗК
НОМЕР_1 24-го калібру, та патронташ, в якому містилось близько 8 патронів до
цієї рушниці, споряджених кулями, виніс їх із будинку і передав ОСОБА_2, після
чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на заподіяння
смерті потерпілому, з метою заволодіння його майном, керуючи вчиненням злочину, а саме, надаючи
настанови співучасникам та координуючи
їхні дії, сказав ОСОБА_3 зайти з ним у будинок та вбити ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 чекати їх біля будинку. Коли вони зайшли до будинку то побачили,
що потерпілий прокинувся і включив світло
на другому поверсі, що змусило їх вийти на вулицю. ОСОБА_1
наказав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сховатися біля будинку, а сам зайшов
усередину.

Через деякий час до будинку знову зайшов ОСОБА_3
і, побачивши, що ОСОБА_1 розмовляє з потерпілим, вийшов на вулицю. В цей час ОСОБА_2 з рушницею в руках підійшов до вікна кухні будинку де
побачив, як ОСОБА_1, стоячи дещо в стороні,
розмовляє з ОСОБА_5 , який сидів на стільці біля вікна кухні, лівим боком до нього. Маючи
спільний з іншими учасниками події умисел на вбивство ОСОБА_5 , ОСОБА_2 з метою отримати матеріальні блага для себе, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спорядив гладкоствольну мисливську рушницю ІЖ-ЗК НОМЕР_1 патроном 24-го калібру і з близької відстані
через скло умисно вистрілив у голову ОСОБА_5 . Від отриманого вогнепального ушкодження потерпілий помер на
місці злочину.

Після цього ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою заволоділи майном ОСОБА_5 , що зберігалось у нього в будинку,
зокрема, гладкоствольною мисливською рушницею
ІЖ-ЗК НОМЕР_2, 16-го калібру; пневматичною рушницею ІЖ-38 НОМЕР_3; набоями до мисливської зброї,
електродрилю, двома бутлями з домашнім вином, барсеткою, в якій було близько
1800 грн., та особисті документи ОСОБА_5 . Крім вище зазначеного майна вони за попередньою змовою
також викрали комбіновану мисливську рушницю ІЖ-56-3 НОМЕР_4 (верхній ствол
нарізний, калібру 5,6 мм., нижній гладкий, 28-го
калібру), 1961 року виготовлення, яка відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №2832 від 28.12.2005 року
визнана вогнепальною зброєю,
справною та придатною до стрільби.

Далі вони, діючи зі спільним злочинним умислом, незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_5
ВАЗ-2104, державний номер НОМЕР_5, вартістю 22901 грн. 75 коп., що стояв
на подвір'ї домоволодіння останнього, та вивезли на ньому викрадене майно. В
подальшому, злякавшись переслідування патрульними автомобілями ДАІ, забравши
зброю, залишили автомашину неподалік від с. ОСОБА_1 Обухівського району.

При цьому ОСОБА_1, не маючи передбаченого
законом дозволу, від місця, де було
покинуто автомобіль, транспортував безпосередньо при собі викрадену у
ОСОБА_5 комбіновану мисливську рушницю
ІЖ-56-3 НОМЕР_4, яка є вогнепальною зброєю, до свого місця проживання,
АДРЕСА_2, а 14.11.2005 p.
транспортував її на територію автобази, що розташована поАДРЕСА_6, де він на той час підробляв, і з метою її
подальшого зберігання, попередньо загорнувши в тканину, закопав там у землю.

З викраденої у ОСОБА_5 гладкоствольної мисливської рушниці ІЖ-ЗК НОМЕР_2
16-го калібру ОСОБА_3 у період із
18.11. по 26.11.2005 р. за місцем
свого проживання (АДРЕСА_3),
незаконно виготовив обріз, який визнаний вогнепальною зброєю, придатною
для проведення пострілів.

Після виготовлення
даного обрізу ОСОБА_3, незаконно транспортував його безпосередньо при собі від свого місця проживання на територію лісопосадки,
розташованої біля його будинку, де закопав
його у землю й зберігав його
там.

Крім того, ОСОБА_3 у
стані алкогольного сп'яніння 18.11.2005 р. за місцем свого проживання, із мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим
цинізмом і виразилось у безпричинному здійсненні з мисливської рушниці ІЖ-ЗК НОМЕР_2, викраденої ІНФОРМАЦІЯ_8 з будинку ОСОБА_5, пострілу в службовий автомобіль ВДАІ при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській
області „Деу-Нубіра", державний номер 0310, та пошкодженні кулею
сигнально-голосового пристрою даного автомобіля.

ОСОБА_1 також засуджено за те, що він, за місцем свого проживання в
квартирі АДРЕСА_2 без мети збуту незаконно зберігав наркотичний засіб - канабіс
вагою 7,8 грами, який придбав невстановленим слідством шляхом і зберігав з
невстановленого слідством часу до 01.12.2005 p., коли її було виявлено і вилучено працівниками міліції в ході огляду
місця події.

ОСОБА_4 пред”явлено обвинувачення за ст.15, ч.3 ст. 185 КК України в тому,
що він за попередньою змовою з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та своїм братом ОСОБА_3 вчинив
замах на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , поєднане з проникненням у житло.

Зокрема, 13.11.2005р. приблизно о 22 год. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
прийшли за місцем проживання останнього в АДРЕСА_3, де в нетверезому стані
знаходився ОСОБА_4. Вони розповіли останньому про скоєне вбивство ОСОБА_5 та заволодіння його майном, повідомили, що в
будинку ОСОБА_5 залишився телевізор та
інше цінне майно й вирішили знову повернутись в домоволодіння потерпілого і
таємно викрасти це майно, запропонувавши ОСОБА_4 взяти участь у цьому, на що
той погодився. З цією метою всі названі особи на автомобілі ОСОБА_5 вирушили в
АДРЕСА_1, однак свій умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх
волі, оскільки змушені були залишити автомобіль через переслідування
співробітниками ДАІ.

ОСОБА_4 за даним обвинуваченням виправданий за недоведеністю його участі у
вчиненні злочину.

У касаційному поданні прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вказує, що висновок суду щодо недоведеності
участі ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину не відповідає фактичним
обставинам справи і грунтується на неналежно оцінених та непроаналізованих
доказах.

Також прокурор вважає, що призначене ОСОБА_3 покарання за п.п. 6 і 12 ч.2
ст.115 КК України не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок м”якості.

З наведених підстав прокурор
просить вирок щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

В доповненні до касаційного подання прокурор зазначає, що суд у порушення
вимог ст. 334 КПК України в мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_1 не вказав
формулювання обвинувачення за ч.1 ст. 309 КК України з зазначенням місця, часу
та способу вчинення злочину і не дав йому кримінально-правову оцінку. Крім
того, суд необгрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання засуджених -
вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки вік потерпілого ОСОБА_5 ,
стан здоров”я та активний спосіб життя не дають підстав вважати його особою
похилого віку.

Вважаючи, що викладене є істотним порушенням вимог кримінально-
процесуального закону, прокурор ставить питання про скасування вироку відносно
всіх засуджених з направленням справи на
новий судовий розгляд.

За змістом касаційних скарг та
доповнень до них:

засуджений ОСОБА_1 заперечує наявність у нього наміру
вчинити вбивство ОСОБА_5 , попередню змову зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на скоєння
вбивства та керівництво їх діями як
напередодні подій у домоволодінні ОСОБА_5 , так і безпосередньо на місці,
стверджує, що ОСОБА_2 вистрілив у ОСОБА_5
за власною ініціативою. Також посилається на застосування щодо нього на досудовому
слідстві незаконних методів, що спонукало його до дачі показань у частині
обставин вбивства, які не відповідають дійсності. Засуджений оспорює і винуватість за ч.1 ст. 309 КК України, посилаючись на те, що не
зберігав наркотичного засобу і в матеріалах справи відсутні об”єктивні докази
того, що виявлена при огляді місця його проживання речовина належить йому.

Даючи свій аналіз обставинам справи та наявним доказам, вважає, що вирок
щодо засудження його за п.п. 6 і 12 ч.2
ст.115, ч.1 ст. 309 КК України не
відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується доказами, тому
просить вирок у цій частині скасувати, а справу закрити;

засуджений ОСОБА_2 вказує про неправильну
кваліфікацію його дій за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки між ним,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було домовленості
про вчинення вбивства ОСОБА_5 . До останнього він поїхав на прохання ОСОБА_1,
щоб забрати зброю з метою повернення ОСОБА_5
боргу ОСОБА_1. Прицільного пострілу з рушниці, яку йому передав ОСОБА_1,
з метою вбивства ОСОБА_5 з корисливих
мотивів не вчиняв, постріл відбувся мимовільно, коли він розглядав рушницю.
Тому вважає, що повинен нести відповідальність за необережне вбивство.
Стверджує про застосування до нього під час досудового слідства незаконних методів, внаслідок чого він
підписував протоколи слідчих дій, у яких його показання викладались
неправильно. Вказує про неналежне
здійснення захисту його інтересів
адвокатом у судовому засіданні, а також
вирішення судом клопотань
засуджених, що привело до неповноти дослідження обставин справи;

засуджений ОСОБА_3 вказує про недоведеність його вини
та причетності до вбивства ОСОБА_5 , неналежну оцінку судом його показань на
досудовому слідстві, які він не давав, а протоколи допитів підписував під
впливом слідчого, посилається на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги
його показання в судовому засіданні, а також
показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відсутність у них домовленості на
позбавлення життя ОСОБА_5 , вбивство якого вчинив ОСОБА_2 випадково. Просить
вирок у частині засудження його за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України скасувати,
а справу закрити;

адвокат ОСОБА_6 посилається на безпідставність засудження ОСОБА_3 за
п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України. При цьому зазначає, що суд необгрунтовано в
основу висновку про наявність у засуджених змови на вчинення вбивства
ОСОБА_5 послався на їх показання на
досудовому слідстві, тоді як ці докази здобуті з порушенням вимог закону, що
підтверджується матеріалами справи.

Разом із тим, вказує, що, якщо навіть між засудженими й була домовленість
про вбивство, ОСОБА_3 добровільно відмовився від вчинення цього злочину,
оскільки ніяких дій, направлених на позбавлення життя потерпілого він не вчинив
і в момент пострілу знаходився за межами домоволодіння ОСОБА_5 .

Захисник просить вирок у частині засудження ОСОБА_3 за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України
скасувати, а справу закрити, в решті
вирок щодо нього змінити, пом”якшивши
за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 296 КК України покарання,
оскільки воно призначене в максимальних
межах санкцій закону без належного врахування вимог ст. 65 КК України;

захисник ОСОБА_7 стверджує про відсутність доказів наявності між
засудженими змови на вчинення вбивства ОСОБА_5 , а висновок суду про винність
її підзахисного ОСОБА_3 у вчиненні цього злочину грунтується лише на даних,
здобутих досудовим слідством незаконним шляхом,
без урахування інших доказів, які є в матеріалах справи. Оскільки
ОСОБА_3 ніяких дій по виконанню об”єктивної сторони вбивства не вчиняв, вважає,
що він безпідставно засуджений за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Кузьменко О.Т.,
міркування прокурора Казнадзея В.В., який підтримав касаційне подання прокурора
та частково касаційні скарги інших учасників процесу і вважав, що вирок
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, пояснення
захисника ОСОБА_8, який частково підтримав ккасаційну скаргу свого підзахисного
ОСОБА_1 та касаційне подання прокурора щодо скасування вироку і направлення
справи на новий судовий розгляд, захисника ОСОБА_7, яка підтримала скарги в
інтересах ОСОБА_3, заперечувала проти задоволення подання прокурора щодо
м”якості призначеного ОСОБА_3 покарання, засудженого ОСОБА_2, який підтримав
свою скаргу і просив перекваліфікувати його дії з п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 на ч.1
ст. 119 КК України та пом”якшити призначене покарання, або направити
справу на новий судовий розгляд, вивчивши матеріали справи та доводи касаційних подання та скарг, колегія
суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає частковому задоволенню,
а касаційні скарги захисників та засуджених задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні за
попередньою змовою умисного вбивства ОСОБА_5
з корисливих мотивів відповідає фактичним обставинам справи і
підтверджується наявними доказами, що судом всебічно і повно досліджені та
правильно оцінені.

Так, ОСОБА_1 під час допитів 27.11.2005р. підозрюваним, 9.12.2005р.
обвинуваченим, 30.11.2005р. при відтворені обстановки і обставин події визнавав, що в середині листопада 2005р. у
нього виник умисел на викрадення з будинку його знайомого ОСОБА_5 чотирьох мисливських рушниць для послідуючого
перепродажу їх, а щоб останній не здогадався, що це зробив саме він, вирішив
його убити. До вбивства готувався заздалегідь, розказав про свої наміри
ОСОБА_2, в тому числі і про застосування до ОСОБА_5 снодійного
для полегшення вчинення злочину, на що ОСОБА_2 погодився взяти участь. Також до участі у злочині він
залучив ОСОБА_3. Він, ОСОБА_1, власноручно приготував
млинці з сиром, куди додав снодійні пігулки, під приводом полювання прийшов до
ОСОБА_5 і пригостив ними останнього.
З'ївши їх, ОСОБА_5 міцно заснув, а він наступного дня поїхав за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, з якими після вживання спиртного повернувся до будинку ОСОБА_5 . Саме
він першим зайшов у будинок, де з-під дивану, на якому спав ОСОБА_5, викрав
мисливську рушницю 24-го калібру з патронташем,
передав її, на випадок якщо прокинеться потерпілий, ОСОБА_2, який разом
з ОСОБА_3 чекали його в дворі. Коли так сталось і в будинок зайшов ОСОБА_3, він
представив його ОСОБА_5 як особу, що
може наглядати за його будинком на час відсутності ОСОБА_5 . Після того, як
ОСОБА_5 був вбитий пострілом із рушниці, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зайшли в будинок, де вони втрьох викрали ще
три рушниці, патрони, порох, бутлі з вином, портмоне з грошима, інше майно.
Викрадене вивезли автомобілем ОСОБА_5 , яким керував ОСОБА_2. В подальшому
гроші поділили між собою, витрачали на придбання спиртного та їжі. Одну з
мисливських рушниць - комбіновану 28-го калібру він залишив собі ( т.1, а.с.
95-101, 112, 282-312).

ОСОБА_2, починаючи з явки з повинною від 27.11.2005р., при допитах у цей же
день підозрюваним, 30.11. 2005р. обвинуваченим, під час очних ставок з ОСОБА_1
та ОСОБА_3, при відтворені 29.11.2005р. обстановки і обставин події указував,
що восени 2005р. ОСОБА_1 розповів йому про свого знайомого, у якого є багато
грошей та мисливської зброї і запропонував убити його та заволодіти майном, на
що він погодився. Вбивство повинен був учинити ножем ОСОБА_1 або ще один
його знайомий, якого ОСОБА_1 також вирішив залучити до злочину.
13.11.2005р. вдень ОСОБА_1 приїхав до нього на роботу і розказав, що ОСОБА_5
під дією снодійного заснув. Після цього вони заїхали за ОСОБА_3 і втрьох
поїхали в АДРЕСА_1, щоб учинити вбивство ОСОБА_5 і заволодіти його майном При цьому ОСОБА_1 дав їм ножі: йому на всякий
випадок, а ОСОБА_3 як знаряддя вбивства. В будинок першим зайшов ОСОБА_1, який
через деякий час виніс і передав йому мисливську рушницю з патронташем. Удруге
ОСОБА_1 зайшов у будинок з ОСОБА_3, який повинен був зарізати господаря, але не
зміг цього зробити, так як останній прокинувся. Тоді ОСОБА_3 сказав їм, що сам
все зробить, а їм потрібно зачекати.
Деякий час він, ОСОБА_2, стояв під вікном кухні, яке було освітлене, і бачив,
що ОСОБА_1 на кухні розмовляє з господарем, який сидів поряд з вікном. Тоді, скориставшись
зручним положенням, він вирішив не
чекати, поки ОСОБА_1 вб”є ОСОБА_5 , а зарядив рушницю і з близької відстані
вистрілив через вікно у нього. Коли після пострілу ОСОБА_1 вийшов у двір і
сказав, що господар мертвий, він і ОСОБА_3 зайшли до будинку, де всі втрьох з
другого поверху забрали мисливські рушниці та боєприпаси до зброї, інше майно,
яке завантажили в автомобіль ВАЗ 2104, який стояв у дворі, та залишили місце
злочину. По дорозі ОСОБА_1 передав йому та ОСОБА_3 по 500 гривень. Собі він
також залишив одну мисливську рушницю 24-го калібру ( т.1, а.с. 79, 131-136,
149, 154, 200-213, 258-280).

На досудовому слідстві при допиті 06.12.2005р.підозрюваним та відтворенні 06.12.2005р. обстановки та
обставин події ОСОБА_3 визнавав, що ОСОБА_1 запропонував йому поїхати до
знайомого мисливця щоб убити його та забрати зброю, гроші та інше майно. При цьому
ОСОБА_1 сказав, що мисливець спатиме, так як він нагодував його снодійним. Коли
він погодився, ОСОБА_1 передав йомі ніж, яким він повинен був вбити мисливця.
На місці ОСОБА_1 керував їх діями, давав указівки спочатку не заходити в
будинок. Він також бачив ОСОБА_2 з рушницею біля освітленого вікна, за яким
знаходились ОСОБА_1 та господар будинку. ОСОБА_2 запитував його, чи варто
стріляти в цього чоловіка, на що він сказав зачекати, а сам пішов у будинок
дізнаватись у ОСОБА_1 про свої подальші дії, де останній подав сигнал зачекати, про що він сказав
ОСОБА_2.

Після того, як пролунав постріл і вони зі ОСОБА_2 зайшли в будинок, за
вказівкою ОСОБА_1 забрали мисливську зброю, набої до неї, інше майно,
завантажили в автомобіль, що належав господарю, і вивезли. Дорогою ОСОБА_1 дав
йому і ОСОБА_2 по 500-600 гривень, в нього залишилась одна з рушниць,
викрадених у ОСОБА_5а, з якої він у
подальшому виготовив обріз ( т.1, а.с. 172-178, 182, т.2, а.с.1-30).

Доводи касаційних скарг засуджених та їх захисників про те, що дані
показання не відповідають дійсності та отримані на досудовому слідстві
внаслідок застосування недозволених методів є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, всі слідчі дії, під час яких ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 давали вищенаведені показання, проводилися з участю їх захисників,
у тому числі і адвоката ОСОБА_6, яка представляла інтереси ОСОБА_3, що
виключало можливість застосування
незаконних методів слідства. Протоколи слідчих дій ними підписані без будь-яких застережень та
зауважень, скарг на незаконні дії працівників міліції чи слідчого від жодного учасника слідчих дій не
надходило.

Аналіз показань, які давали обвинувачені, свідчить про те, що вони протягом
досудового слідства змінювали їх у залежності від позиції захисту, яку обрали
на певній стадії.

Так, якщо ОСОБА_2 протягом всього досудового слідства визнавав наявність
попередньої змови на вчинення вбивства з корисливих мотивів, в тому числі і
відповідаючи на питання захисника ОСОБА_9 про обставини вбивства ( т.1
а.с.149), давав докладні й конкретні покази щодо домовленостей, підготовки до
злочину та ролі кожного учасника події, ОСОБА_3 при деяких допитах посилався на
те, що всі обставини злочину він не пам”ятає внаслідок того, що знаходився в
стані алкогольного сп”яніння. ОСОБА_1 на певних етапах досудового слідства
заявляв про відсутність попередньої змови з іншими учасниками злочину про
вбивство ОСОБА_5 , стверджував, що передумав убивати ОСОБА_5 , а тому не може
нести відповідальність за дії ОСОБА_2.

Разом із тим, показання засуджених на досудовому слідстві, в яких вони
визнавали винність, не містять суперечностей, узгоджуються між собою та взаємно
доповнюють один одного. Саме виходячи з цих показань, які підтверджуються
іншими доказами, досудовим слідством
встановлені мотив дій засуджених, обставини скоєння вбивства, роль кожного у
виконанні дій, направлених на позбавлення життя потерпілого та заволодіння його
майном і транспортним засобом.

Крім того, за дорученням суду заяви підсудних про застосування щодо них
незаконних методів перевірялись і відповідною постановою від 13.06.2006р. у
порушенні кримінальної справи відмовлено.

Зазначене підтверджує обгрунтованість висновку суду про відсутність підстав
уважати, що зазначені показання засуджених отримані досудовим слідством із
порушенням вимог закону.

Не може свідчити про застосування незаконних методів слідства, як про це
стверджує захисник ОСОБА_6, та обставина, що при затриманні 28.11.2005р.,
обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_3 перебував у
хворобливому стані.

Як вбачається з матеріалів справи, в період хворобливого стану на
грунті зловживання спиртним з ОСОБА_3
ніяких слідчих дій не проводилось. Після допуску постановою від 02.12.2005р. до
участі у справі адвоката ОСОБА_6 остання клопотань про побачення з підзахисним
не заявляла. Вперше він допитаний
06.12.2005р. за участю вказаного захисника. При цьому допиті ОСОБА_3 дав
грунтовні і змістовні показання щодо обставин попередньої змови з ОСОБА_1 на вбивство ОСОБА_5 , про
розподіл ролей та конкретні дії кожного учасника злочину.

Крім вищенаведених показань засуджених на досудовому слідстві, їх винність
у вчиненні за попередньою змовою
умисного вбивства ОСОБА_5 з корисливих
мотивів підтверджується й іншими доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_10, дружина загиблого, та свідок ОСОБА_11, його
син, підтвердили, що ОСОБА_5 із 2003р. в основному проживав у дачному будинку в
АДРЕСА_1 Обухівського району. У нього був автомобіль ВАЗ - 2104, мисливська
зброя, патрони до неї. Про вбивство ОСОБА_5 вони дізнались від співробітників
міліції. З будинку пропали мисливські рушниці, зник автомобіль.

Свідки ОСОБА_12 - сусід ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_13 показали, що на
прохання ОСОБА_1 давали йому снодійні таблетки.

ОСОБА_13 також пояснила, що зі слів брата їй відомо, що останній допомагав
ОСОБА_5 по господарству, ходив із ним на
полювання, однак той був жадібним, грошей за роботу не платив і заборгував
ОСОБА_1 значну суму грошей.

Згідно протоколу огляду місця події від 21.11.2005р. у кухні дачного
будинку АДРЕСА_4 виявлено труп ОСОБА_5 з
ознаками насильницької смерті від вогнепального поранення в голову, а також
наскрізні отвори у шибках кухонного вікна.

За висновком судово-медичної експертизи № 310/1 смерть ОСОБА_5 настала від пошкодження голови з розміжженням
тканини головного мозку, що виникло
внаслідок вогнепального поранення, яке утворилось від одного пострілу з
вогнепальної зброї. Ймовірніше за все в момент пострілу потерпілий знаходився в положенні сидячи, лівою
стороною голови повернутий до знаряддя вбивства.

При огляді 26.11.2005р. домоволодіння на АДРЕСА_5, де мешкав ОСОБА_2,
відтворенні обстановки і обставин події 10.12.2005р. з його участю в літній
кухні виявлено одноствольну мисливську рушницю ІЖ-ЗК НОМЕР_1 в розібраному
стані, цівку від мисливської рушниці 24-го калібру НОМЕР_1 та патрон до
мисливської рушниці цього ж калібру. Як пояснив ОСОБА_2, саме пострілом із цієї
рушниці був смертельно поранений ОСОБА_5.

За висновком судової балістично-хімічної експертизи № 2833 сліди кіптяви,
виявлені в каналі ствола рушниці вказують на те, що з неї проводились постріли.

Висновком додаткової судової балістично - хімічної експертизи № 2800
встановлені сліди кіптяви та продуктів пострілу на решітці вікна приміщення
кухні в будинку ОСОБА_5 .

Крім того, винуватість засуджених частково підтверджується їх
показаннями в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_5 винен був йому певну суму грошей за
роботу, яку він виконував у нього по господарству, як правило, всю впольовану
ними здобич забирав собі, про що він розповів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
запропонувавши їм забрати у ОСОБА_5
зброю, на що вони погодились. Він також визнав, що умисно приготував
млинці з сиром, підсипав в них снодійне, пригостив ними ОСОБА_5 . Після того,
як останній з”їв їх й заснув, він наступного дня поїхав за ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
разом з ними повернувся до будинку ОСОБА_5 , де, скориставшись тим, що останній
продовжував спати, з-під дивана викрав мисливську рушницю і передав ОСОБА_2.

Цих обставин не заперечували і ОСОБА_2 з ОСОБА_3.

Засуджені також визнали, що після того як ОСОБА_5 був убитий, вони не
відмовились від продовження дій, а
втрьох зайшли в будинок і забрали мисливські рушниці, набої, інше майно, яке автомобілем потерпілого під
керуванням ОСОБА_2 вивезли з місця події та розпорядились ним.

Твердження у скаргзі засудженого ОСОБА_2 про вчинення ним вбивства
ОСОБА_5 через необережне поводження зі
зброєю спростовуються як його показаннями на досудовому слідстві про те, що він
з близької відстані вчинив прицільний постріл у потерпілого, так і висновком
додаткової судової балістично-хімічної експертизи № 2800 та поясненнями в
судовому засіданні експерта- баліста Денисенка С.М., згідно з якими на решітці
вікна, через яке зроблено постріл, ніяких
вогнепальних пошкоджень та слідів, крім кіптяви, не виявлено. Провести
постріл з рушниці, з якої було застрелено ОСОБА_5 , без натискання на спусковий
гачок, який має вільний хід 4 мм та силу натиску 2 кг,
неможливо.

Не заслуговують на увагу й посилання
захисника ОСОБА_6 про добровільну відмову ОСОБА_3 від вчинення вбивства ОСОБА_5 , оскільки за
матеріалами справи він ніяких дій по відверненню вбивства не вчинив, іншим
учасникам злочину про відмову від своїх
намірів не повідомив.

Та обставина, що смерть ОСОБА_5
настала не від дій ОСОБА_3 чи ОСОБА_1, один з яких згідно домовленості
мав ножем убити ОСОБА_5 , а від пострілу, який учинив ОСОБА_2, не звільняє
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності як співвиконавців умисного вбивства, оскільки з наведених
доказів убачається, що всі засуджені діяли узгоджено зі спільною метою позбавлення життя потерпілого, вчинили
певні обумовлені дії, направлені на виконання спільного умислу, а після смерті
ОСОБА_5 , реалізуючи корисливий мотив, сумісно заволоділи майном загиблого і в
подальшому ним розпорядились.

Безпідставним є й твердження в касаційних скаргах засуджених про неповноту
дослідження доказів по справі, неналежне вирішення їх клопотань і, зокрема, про
допит свідка ОСОБА_14, який міг би пояснити про характер домовленостей між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 напередодні поїздки до ОСОБА_5 .

Як убачається з протоколу судового засідання, такого клопотання учасники
судового розгляду не заявляли.

Крім того, з показань цього свідка на досудовому слідстві вбачається, що до
загибелі ОСОБА_5 він з засудженими не
спілкувався і їх не бачив.

Що ж стосується інших доказів по
справі, то вони досліджені судом з достатньою повнотою.

Таким чином, давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд першої
інстанції обгрунтовано визнав усіх засуджених співвиконавцями умисного вбивства
ОСОБА_5 , вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб і
правильно кваліфікував їх дії за п.п. 6 і 12 ч.2 ст.115 КК України.

Правильно засуджені ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за незаконне заволодіння
транспортним засобом, який належав ОСОБА_5 , - автомобілем ВАЗ - 2104,
державний НОМЕР_5, за викрадення вогнепальної зброї - комбінованої мисливської
рушниці ІЖ-56-3 НОМЕР_4, ОСОБА_1 - за її незаконне носіння та зберігання,
ОСОБА_3 - за хуліганство, вчинене з застосуванням вогнепальної зброї, незаконне
виготовлення з мисливської рушниці ІЖ-ЗК НОМЕР_2 вогнепальної зброї - обрізу,
її носіння та зберігання.

Зокрема, засуджені визнали, що серед
іншого майна ОСОБА_5 вони заволоділи
мисливськими рушницями ІЖ-56-3 НОМЕР_4 та ІЖ-ЗК НОМЕР_2. Все викрадене майно та
рушниці завантажили в автомобіль ВАЗ-
2104, який знаходився у дворі загиблого, і під керуванням ОСОБА_2 поїхали
спочатку за місцем проживання ОСОБА_3, а
через деякий час разом із ОСОБА_4 поїхали автомобілем за продуктами та
алкогольними напоями, однак в районі садового товариства “Круг” залишили
автомобіль, оскільки їх переслідували працівники ДАІ.

Як убачається з протоколу огляду, даний автомобіль виявлено 24.11.2005р. у
кюветі грунтової дороги на території садового товариства “Круг” неподалік від
с. ОСОБА_1 Обухівського району Київської області. Двері автомобіля на момент
огляду не зачинені, ключі знаходились у замку запалення.

ОСОБА_1 вказував, що рушницю ІЖ-56-3 НОМЕР_4 він після того, як вони були
змушені залишити автомобіль, переніс до свого місця проживання, а наступного
дня - на територію автобази, де попередньо загорнувши в тканину, закопав у
землю.

У ході відтворення 30.11.2005р.обстановки та обставин події ОСОБА_1 вказав місце, де він закопав рушницю,
яка була виявлена та долучена до справи як речовий доказ.

Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 2832 дана рушниця
комбінована мисливська ( верхній ствол нарізний калібру 5,6 мм, нижній -
гладкий 28-го калібру), 1961 р. виготовлення, є вогнепальною зброєю, справна та
придатна до стрільби.

ОСОБА_3 пояснив, що викрадену у ОСОБА_5
рушницю ІЖ-ЗК НОМЕР_2 він зберігав за місцем проживання, стріляв з неї з
балкона квартири, внаслідок чого був пошкоджений сигнально-голосовий пристрій
службового автомобіля ВДАІ, який знаходився навпроти балкону його квартири, а в
подальшому шляхом відрізання частини ствола та прикладу виготовив з неї
обріз, який переніс до лісопосадки,
розташованої недалеко від його будинку, загорнув в тканину та поліетилен,
закопав в землю.

При відтворені 06.12.2006р. обстановки і обставин події в місці, вказаному
ОСОБА_3, виявлено обріз мисливської рушниці ІЖ-ЗК.

Відповідно до висновків судово-балістичної № 2836 та судово-хімічної №
2836-х експертиз даний обріз є вогнепальною зброєю, придатною для проведення
пострілів. У каналі ствола обрізу присутні сліди згорання пороху, що свідчить
про те, що з нього проводились постріли.

При огляді місця події 19.11.2005р.
на сигнально-голосовому пристрої службового автомобіля ВДАІ при Обухівському РВ
ГУ МВС України в Київській області “Деу-Нубіра”, державний номерний знак 0310,
який знаходився на території Українського МВМ Обухівського РВ, виявлено
пошкодження, а також кулю від мисливської зброї.

З даних, що є у рапорті оперативного чергового Обухівського РВ ГУ МВС України
вбачається, що 18.11.2005р. близько 22 год. він почув звук різкого удару у
дворі Українкського МВМ, де стояли службові автомобілі. Оглянувши кілька машин,
нічого підозрілого не помітив. Ранком на
сигнально-голосовому пристрої службового автомобіля ВДАІ “Деу-Нубіра”,
державний номер 0310 побачив пошкодження, схоже на вхідний отвір від кулі.

Дії засуджених за даними епізодами обвинувачення правильно кваліфіковані за
ознаками, вказаними у вироку, і не оспорюються в касаційних скаргах та поданні.

Наведеними у вироку доказами спростовуються також і доводи касаційної
скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів його винуватості у незаконному придбанні
та зберіганні наркотичного засобу.

Так, згідно даних, що є у протоколі огляду 01.12.2005р. квартири АДРЕСА_2
за письмовою згодою її володільця ОСОБА_13, де на той час проживав ОСОБА_1, в
сумці виявлено паперовий пакетик з подрібненою речовиною зелено-коричневого
кольору.

За висновком судово-хімічної експертизи № 214 ця речовина є наркотичним
засобом - канабісом, вага якого
становить 7,8 г.

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, сестра засудженого,
сумка, в якій виявлено канабіс, належить її брату ОСОБА_1. Вона ж не вказувала
про будь-які незаконні дії працівників міліції при проведенні огляду помешкання
і можливого підкидання ними наркотичного засобу.

Сам ОСОБА_1 на досудовому слідстві, не визнаючи вчинення незаконних дій,
пов”язаних із обігом наркотичних засобів, не заперечував, що періодично вживав
канабіс.

Колегія суддів не може погодитись із доводами касаційного подання прокурора
про відсутність у вироку формулювання обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 309 КК
України. Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд вказав час, місце та
дії, що характеризують об'єктивний бік
даного злочину, зокрема те, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання в квартирі
АДРЕСА_2 без мети збуту незаконно зберігав наркотичний засіб - канабіс вагою
7,8 грами, який придбав невстановленим слідством шляхом і зберігав з
невстановленого слідством часу до 01.12.2005р., а в резолютивній частині вироку
визнав його винним за ч.1 ст. 309 КК України. Така юридична оцінка дій ОСОБА_1
є правильною і відповідає пред”явленому йому обвинуваченню. З огляду на це та
обставина, що суд перед резолютивною частиною вироку при обгрунтуванні кваліфікації
дій засуджених не дав оцінки ознакам пред”явленого ОСОБА_1 в цій частині
обвинувачення, що не містить будь-яких кваліфікуючих ознак, не є порушенням
вимог кримінально-процесуального закону, яке тягне безумовне скасування вироку
з направленням справи на новий судовий розгляд.

З протоколу судового засідання
видно, що адвокат ОСОБА_9 займала активну позицію щодо захисту ОСОБА_2,
а тому підстав вважати, що вона неналежно виконувала обов'язки з надання йому
юридичної допомоги немає. Крім того, сам ОСОБА_2 в касаційній скарзі конкретно
не вказує, в чому проявився неналежний захист його інтересів з боку захисника
ОСОБА_9

Таким чином, при касаційній перевірці
справи не встановлено істотних порушень кримінально - процесуального
закону, які б вплинули чи могли вплинути на обгрунтованість засудження ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Що ж стосується призначеного винним покарання як за п.п. 6 і 12 ч.2 ст. 115
КК України, так і за інші злочини, воно відповідає ступеню їх тяжкості, даним
про особу кожного. Обгрунтовано судом урахована обтяжуюча покарання обставина -
вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння, що не заперечується всіма
засудженими.

Разом з тим, суд безпідставно як обтяжуючу покарання обставину зазначив у
вироку про вчинення злочину щодо особи похилого віку. Оскільки загиблий
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, не досяг пенсійного віку, вів активний спосіб життя,
його не можна визнати особою похилого віку. У зв”язку з цим з вироку належить
виключити вказівку про наявність зазначеної обтяжуючої обставини, про що
обгрунтовано зазначає прокурор у касаційному поданні.

З урахуванням обставин справи, конкретної ролі ОСОБА_3 щодо вчинення дій,
спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_5 , підстав вважати призначене йому за
п.п .6 і 12 ч.2 ст. 115 КК України
покарання м'яким, немає.

Колегія суддів також не погоджується з доводами касаційного подання про
безпідставність виправдання ОСОБА_4 за
ст.15-185 ч.3 КК України.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував наявність попередньої змови з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та братом ОСОБА_3 про вчинення крадіжки майна ОСОБА_5 .
Вказував, що поїхав із зазначеними особами щоб придбати спиртне. Йому ніхто не
розповідав про вчинене вбивство, не пропонував повернутись до будинку
ОСОБА_5 для того, щоб викрасти телевізор
та інше майно.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також заперечували, що мали намір повернутись
до будинку ОСОБА_5 , щоб викрасти майно, що залишилось. Стверджували, що
автомобілем ОСОБА_5 поїхали разом із
ОСОБА_4 за спиртним, однак змушені були залишити автомобіль, оскільки їх почали
переслідувати співробітники ДАІ.

Оскільки інших об'єктивних доказів, які б підтверджували пред'явлене
ОСОБА_4 обвинувачення, досудовим слідством не надано, суд обгрунтовано визнав,
що лише показань засуджених та ОСОБА_4 на досудовому слідстві, в яких вони
підтверджували про намір останнього взяти участь в крадіжці майна ОСОБА_5 і саме з цією метою вони четверо поїхали в
АДРЕСА_1, недостатньо , а тому правильно
виправдав ОСОБА_4

Окрім того, як убачається із матеріалів справи, досудовим слідством ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не пред”являлось обвинувачення у вчиненні за попередньою
змовою з ОСОБА_4. замаху на таємне викрадення майна ОСОБА_5 і в описовій частині обвинувального висновку
обставини скоєння цього злочину відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а
л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити частково. Касаційні скарги засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінити,
виключивши з його мотивувальної частини посилання на обставину, що обтяжує
покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В решті цей вирок відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в повному обсязі
відносно ОСОБА_4 залишити без зміни.

Судді:

КРАВЧЕНКО
К.Т. КАНИГІНА Г.В. КУЗЬМЕНКО О.Т.