Справа №295/451/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000164 від 29.10.2014р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ч.3 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2014 року ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року №607/2014 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 22 серпня 2014 року №112, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номером обслуги 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 16 вересня 2014 року №2, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номером обслуги 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти.

Відповідно до вимог ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, 10 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та маючи об`єктивні можливості прибуття до місця проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи та органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомив та до 19 грудня 2014року проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_2 .

19 грудня 2014 року солдат ОСОБА_3 прибув до місця служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків за посадою.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що був призваний 22.08.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 (в послідуючому в/ч НОМЕР_2 ), де був зарахований на посаду номером обслуги 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти. Коли йому повідомили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народилася донька, в усній формі попросив командира взводу та роти, щоб надали йому відпустку поїхати додому. Оскільки командири в усній формі дозволили провідати сім`ю, тому 10.10.2014р. залишив військову частину та поїхав додому де проживав разом із сім`єю, допомагав по господарству, оскільки дружина після пологів себе погано почувала, потрібно було доглядати і старшого сина, якому було лише 2 роки. В грудні 2014р. йому зателефонували та повідомили, що проти нього відкрили кримінальне провадження, тому 19 грудня 2014р. повернувся у військову частину та продовжив службу в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.3 ст.407КК України, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю проживання, має сім`ю, на утриманні двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , до призову на військову службу працював, збіг скрутних сімейних обставин, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, приймав участь в антитерористичній операції в Донецькій області по врегулюванню кризової ситуації в Україні, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням пом`якшуючих обставин покарання та наведених мотивів, суд вважає при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст.69КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч.3 ст.407КК України у виді штрафу.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.407КК України та призначити покарання за цим законом із застосуванням ст.69КК України у виді штрафу в розмірі 180 (ста вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3060 (три тисячі шістдесят)гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1