АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1О-2407 Головуючий
постанови Дудніченко
апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 02 " березня 2007 року. Колегія судців судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Швидкого Д.М.

суддів Восколовича
В.І., Лиги М.П.

за участю прокурора Лисаченка
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляції захисника ОСОБА_1 на постанову Звенигородського
районного суду від 15 лютого 2007р. про обрання
запобіжного заходу - тримання
під вартою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр.
України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, не працюючого,
не одруженого, не судимого

встановила

Орган досудового слідства обвинувачує ОСОБА_2 в тому, що він 09.02.2007р., в АДРЕСА_2, поблизу бару „Дискохаус", близько 17 год. 35 хв., незаконно збув,
продав ОСОБА_3 З/три/ пігулки, що є особливо небезпечною психотропною речовиною 3,4 метилендіоксиметамфетамін
(МДМА) по ціні 180 грн. Також у ОСОБА_2 працівниками міліції, при його
затриманні в порядку КУпАП, було виявлено ще 4 пігулки та 1/2 частина пігулки
такої ж речовини та отримані ним гроші в сумі 180
грн., які він виручив від продажу психотропної речовини ОСОБА_3

12.02.2007р., слідчим СВ Звенигородського РВ УМВС
порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст.
307ч.2 КК України. 12.02.2007р. ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 115 КПК України. При
його допиті в якості підозрюваного, останній визнав факт продажі ОСОБА_3 3-х пігулок „екстезі" за 180 грн. та виявлення у нього ще чотирьох з половиною таких
же таблеток. Постановою від 22.02.2007р. ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення у
вчиненні злочину передбаченого ст. 307ч.2 КК України в якому він визнав себе
винним повністю. Ця постанова відповідає вимогам ст. 132 КПК, а
обвинувачення пред'явлено у відповідності до ст.ст. 140, 142 КПК України.

Адміністративне затримання ОСОБА_2 в період з 09.02. по 12.02. 2007р. здійснене
у відповідності до вимог КУпАП.

В поданій апеляції на постанову суду захисник ОСОБА_1
вказує на не уточнення правильності
написання прізвища підозрюваного та не врахування судом, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання де позитивно
характеризується, є особою що постраждала від аварії на ЧАЕС, не судимий, від слідства
не ухиляється, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Судом не
досліджувалось питання про обрання щодо

ОСОБА_4 іншого виду
запобіжного заходу та не
дотримався вимог щодо змісту постанови
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, прокурора в заперечення апеляції захисника,
вивчивши доводи апеляції та дослідивши надані Звенигородським районним судом
матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із постанови суду, при обранні
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 було
враховано, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину
за який передбачено покарання від 5
до 10 років
позбавлення волі. При розгляді подання судом
першої інстанції, та при його апеляційному розгляді переконливих доказів, щодо
неможливості перебування ОСОБА_2 під вартою встановлено не було, а достовірних
даних про наявність у нього права на будь-які пільги захисником не надано.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що органом досудового слідства при порушенні
кримінальної справи та судом при обранні відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу - тримання під вартою, виконано всі вимоги кримінально-процесуального
кодексу України та Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування
судами запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою", щодо
запобіганню його ухиляння від слідства та суду, вчинення ним інших злочинів та
забезпеченню виконання процесуальних дій на слідстві та в суді.

Посилання захисника ОСОБА_1 на невиконання судом
вимог закону щодо можливості застосування стосовно ОСОБА_2 іншого
запобіжного заходу та на неправильне встановлення анкетних даних обвинуваченого
є безпідставними. Право ОСОБА_2, на захист
було забезпечено. При затриманні та пред'явленні обвинувачення йому
роз'яснювалось право запросити для його захисту адвоката, а в протоколі
роз'яснення прав ОСОБА_2 власноручно записав, що відмовляється від участі
захисника і своє право на захист буде здійснювати самостійно. У всіх
процесуальних документах вказані анкетні дані обвинуваченого вказані у
відповідності до його заяви на видачу паспорта та форми №1.

Висновки суду першої інстанції про
необхідність обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу - тримання під вартою, враховуючи тяжкість злочину у
вчиненні якого його обвинувачують та його особи сумнівів не викликають.

При встановлених обставинах колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 до
задовольняння не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165-2, 362,
365, 266 КПК України, колегія суддів -

ухвалила

Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської
області від 15 лютого
2007р., про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу - тримання під вартою, залишити без зміни.