АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Романова
О.В.,

суддів Зав'язуна
С.М. та Ляшука В.В.,

з участю
прокурора ОСОБА_16,

представників
потерпілих ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальну справу за апеляціями
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
потерпілої ОСОБА_4, начальника Овруцького РВ УМВС України в Житомирській
області Ертуса С.В., засудженого
ОСОБА_1, його захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вирок Народицького районного
суду Житомирської області від 13.02.2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
жителя Овруцького району, АДРЕСА_1,
не працюючого, раніше не судимого,

Засуджено:

·
за ч.2 ст. 121
КК України на 7 років 6 місяців
позбавлення волі;

·
за ч.3 ст.365 КК України на 7 років
позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в органах
внутрішніх справ строком на 3
роки.

На підставі ч.1
ст.70 КК України остаточно визначено покарання шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим 7
років 6 місяців
позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в органах
внутрішніх справ строком на 3
роки.

Запобіжний захід
залишено попередній - підписку
про невиїзд.

Стягнуто із
Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_4 80 тисяч гривень на
відшкодування моральної шкоди.

Справа №11-277/2007 Головуючий у
суді 1-ої інстанції
Хакж С.М.

Категорія ч.2
ст.121, ч.3 ст.365 КК України Доповідач у
суді 2-ої інстанції Зав'язуй С.М.

2

Відповідно до
вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів при
наступних обставинах.

20 лютого 20004
року дільничий інспектор Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області
ОСОБА_1 в коло службових обов'язків якого входить обслуговування
адміністративної дільниці №7,
до складу якої входять села В.Чернігівка, Богданівка, Мамеч, М.Чернігівка,
Камінь, Раківщина, у складі слідчо-оперативної групи, за вказівкою помічника
чергового Овруцького райвідділу міліції, приблизно біля 11 години був
направлений для з'ясування обставин крадіжки вала деревообробного станка та
електродвигуна з приміщення тваринницької ферми СТОВ „Гладковицьке"
с.Гладковичі, Овруцького району Житомирської області. По підозрі в скоєнні
даного злочину, працівниками Овруцького райвідділу був затриманий мешканець
с.Гладковичі ОСОБА_7, якого доставили в Овруцький райвідділ міліції близько 16
години.

В Овруцькому
райвідділі ОСОБА_1, працюючий на посаді дільничого інспектора міліції згідно
наказу №110 о/с з 6 серпня 2000 року, не зареєструвавши затримання ОСОБА_7 в
книзі обліку громадян, який затриманий працівниками Овруцького райвідділу
міліції, перевищуючи свої службові повноваження та функціональні обов'язки,
проводячи дізнання по матеріалах події, яка мала місце на не підпорядкованій
йому адміністративній дільниці, в приміщенні кабінету НОМЕР_1 Овруцького
райвідділу міліції по вул.Б.Хмельницького, 42 в м.Овруч, Житомирської області,
умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, кулаком наніс ОСОБА_7 не
менш 1-2 ударів в область життєво-важливих органів голови.

Продовжуючи свою
злочинну діяльність дільничий інспектор міліції ОСОБА_1, опитуючи в приміщенні
Овруцького райвідділу міліції громадянина ОСОБА_6, якого доставили в райвідділ
міліції біля 18 години разом з громадянином ОСОБА_8 почав вимагати від ОСОБА_6
зізнання в крадіжці металевих труб з смт.Першотравневе Овруцького району. При
цьому ОСОБА_1 принижував людську гідність ОСОБА_6, ображаючи його брутальною
лайкою, а коли той не витримав і обурився, то ОСОБА_1, перевищуючи свої
службові повноваження, наніс йому удар долонею по обличчю, спричинивши фізичну
біль. Після цього на ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були складені протоколи про
адміністративне правопорушення, передбачене ст.51 КУпАП і біля 21 години їх
відпустили додому.

По дорозі додому
ОСОБА_7, який до 20 лютого 2004 року на стан
свого здоров'я скарг своїм знайомим та рідним не висловлював, за медичною
допомогою до цього дня не звертався, на обліку у лікаря невропатолога не
перебував, почав скаржитися ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на головний біль, вказавши, що
його били по голові кулаками. Прийшовши додому, він повідомив батькам, що в
нього сильно болить голова, назвавши причину головної болі фізичний вплив
працівників Овруцького райвідділу міліції. Приблизно о 00 год. 15 хвил., до нього
була викликана швидка медична допомога, яка після надання першої необхідної
допомоги, була викликана вдруге о 6
годині 30 хвилин і
ОСОБА_4 доставили до реанімаційного відділення Овруцької лікарні, де він, не
приходячи до свідомості в реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 року в З години
помер. Смерть потерпілого ОСОБА_4 настала внаслідок тілесних ушкоджень у вигляді
закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася геморогічним забоєм
головного мозку, крововиливами під м'які мозкові оболонки, крововиливами під
тверду мозкову оболонку (субдуральної гематоми) лівої півкулі мозку,
крововиливами в речовину мозку, крововиливами в шлуночки мозку і ускладнилися
набуханням та здавленням головного мозку, що призвело до порушень та припинення
функцій центральної нервової системи, зупинки серцевої діяльності та дихання.

В апеляціях:

прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок в частині
вирішення цивільного позову скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд. Вважає, що суд частково задовольняючи цивільний позов призначив до
стягнення моральну шкоду з неналежного відповідача;

потерпіла
ОСОБА_4 просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити,
збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди з Овруцького РВ УМВС України в
Житомирській області на її користь з 80
тис. грн. до 100 тис.
грн.;

засуджений
ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування вироку та
винесення нового вироку яким засудженого виправдати. Захисник ОСОБА_2 просить
вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилаються на
те, що ОСОБА_1 протипривних дій щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_6 не вчиняв, судове
слідство проведено неповно та однобічно, вирок суду є немотивованим. Суд першої
інстанції не дав оцінку показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які підтверджують непричетність
засудженого до інкримінованих йому злочинів, та безпідставно відмовив у
задоволенні клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи;

начальник
Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області Ертус СВ. просить
вирок суду скасувати. Посилається на недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих йому злочинах та безпідставність у стягненні з Овруцького РВ
УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_4 80 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника ОСОБА_3, які підтримали
апеляції з мотивів викладених в них, пояснення представника потерпілої ОСОБА_5,
який просив апеляцію ОСОБА_14 задовольнити, представника потерпілого ОСОБА_6,
яка просила вирок суду залишити без змін, думку прокурора ОСОБА_16, яка
підтримала апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, перевіривши
вирок суду першої
інстанції в межах,

4

передбачених ст.365
КПК України, апеляційний суд
вважає, що апеляція захисника ОСОБА_2 підлягає задоволенню повністю, апеляції
інших учасників процесу підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з
вимогами ст.334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна
містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням
місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів
злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь
тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо
кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Судом першої
інстанції ці вимоги закону належним чином не виконані.

Як вбачається з
матеріалів справи, в ході досудового та судового слідств ОСОБА_1 винним себе у
вчиненні злочинів за які його засуджено не визнавав. З цього приводу давав
показання з відповідними доводами.

Однак, в
обгрунтування правильності своїх висновків про доведеність винності ОСОБА_1 в
об'ємі пред'явленого йому обвинувачення суд у вироку його показання не
проаналізував, належної їм оцінки не дав.

Також суд не
проаналізував та не дав належної оцінки показанням допитаних по справі свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та необгрунтовано зазначив їх як докази вини засудженого, хоча по
суті вони фактично спростовують його вину у вчиненні інкримінованих йому
злочинів та підтверджують показання засудженого.

Так, згідно
показань свідка ОСОБА_10 (т.3 а.с.219-220),
він заходив до кабінету, де ОСОБА_1 проводив допит ОСОБА_4 Побачивши, що в
ОСОБА_4 під оком мається синець, він запитав чи не били його, на що
ОСОБА_7заперечив. Під час допиту в кабінеті також знаходився працівник міліції
ОСОБА_11

Згідно показань
свідка ОСОБА_11 (т.3 а.с.228),
він був присутній під час допиту ОСОБА_1 затриманого ОСОБА_4 Останній
розповідав, що синець у нього під оком з'явився внаслідок бійки з братом. На
запитання ОСОБА_10 чи бив його ОСОБА_1, ОСОБА_7 заперечив.

Згідно показань
свідків ОСОБА_9 (т.3 а.с.225)
та ОСОБА_12 (т.3 а.с.231-232),
ОСОБА_7 скаржився на головну біль ще до доставки його в Овруцький райвідділ
міліції. Крім того, свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_1 до затриманих ОСОБА_4
та ОСОБА_6 фізичного насильства не застосовував.

Нез'ясування
судом причин істотних протиріч у доказах, відсутність належного їх аналізу,
свідчить про однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність
висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

5

Крім того, під
час розгляду справи суд не звернув увагу, що пред'явлене органом досудового
слідства ОСОБА_1обвинувачення є неконкретним. В обвинуваченні в частинні
заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 відсутнє чітке викладення причинного
зв'язку між діянням і наслідками. Не вказано чи заподіяв обвинувачений ОСОБА_7
тілесні ушкодження, які саме тілесні ушкодження та чи саме ці тілесні
ушкодження призвели до настання смерті потерпілого.

Поклавши таке
неконкретне обвинувачення в основу мотивувальної частини обвинувального вироку,
суд допустив порушення права засудженого на захист, що згідно ч.2 ст.370 КПК
України є безумовною підставою для скасування такого вироку.

При вирішенні
цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 суд першої інстанції не взяв до уваги, що
позовна заява потерпілої була пред'явлена з вимогами про стягнення матеріальної
та моральної шкоди до відповідачів ОСОБА_1 та Управління МВС України в
Житомирській області. Позовні вимоги до Овруцького РВ УМВС України в
Житомирській області позивач не пред'являла. Як відповідач Овруцький РВ УМВС до
участі в справі належним чином не залучався, участь в ході розгляду справи його
представника є безпідставною.

Крім того, суд
не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 перебуває в трудових (службових) відносинах
саме з Управлінням МВС України в Житомирській області. Овруцький РВ УМВС
України в Житомирській області не є належним відповідачем, стягнення з нього на
користь потерпілої ОСОБА_4 моральної шкоди апеляційний суд визнає
необґрунтованим та безпідставним.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
потерпілої ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_3, начальника
Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області Ертуса С.В. задовольнити
частково. Апеляцію захисника ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Вирок
Народицького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2007 року скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі.