Справа № 1019/3237/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2012 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого(ої)-судді:
Колодко Л. В.

судді: при секретарі:Тітровій І.В.

з участю прокурора
Козленко А.В.

захисника
ОСОБА_2

потерпілого
ОСОБА_3

обвинуваченого
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Переяслав-Хмельницькому кримінальне
провадження №1-кп/1-1019/2012 1019/3237/12
відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Гайшин
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, непрацюючого,
невійськовозобов'язаного, психічними
хворобами не страждав та не страждає,
тяжкими хворобами не хворів та не
хворіє, зареєстрованого та
проживаючого по АДРЕСА_1, раніше не
судимого, -

- про кримінальне правопорушення за ч.2
ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

28.09.2012 року, близько 22 години, ОСОБА_4,
перебуваючи в селі Гайшин
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, на території, яка
прилягає до дороги, що межує з
Гайшинською загальноосвітньою школою
по вулиці Жовтневій, 12, в компанії з
своєю співмешканкою ОСОБА_5 та
місцевими жителями, розпивали спиртні
напої. Під час розпиття спиртних напоїв
ОСОБА_5 вжила надмірну кількість
спиртного. ОСОБА_4 з цих причин зробив
їй зауваження, реагуючи на її
поведінку, намагався її переконати йти
додому. ОСОБА_5 відповідала на наміри та
вимоги ОСОБА_4 образливими словами. Між
ними виникла побутова сварка, під час
якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 кілька ударів
долонею руки по обличчю.

Застосування фізичної сили за такої
інтенсивності не дало бажаного
результату для ОСОБА_4, так як він не міг
підвести ОСОБА_5 з землі на ноги та
змусити її йти додому. ОСОБА_5
продовжувала лежати на землі і
відмовлялась йти додому.

Ситуація та конфлікт, що виникли між
ними, обурила ОСОБА_4 В останнього, на
ґрунті раптово виниклих неприязних
відносин до ОСОБА_5, виник злочинний
намір, на заподіяння шкоди її здоров'ю.
Він, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, усвідомлюючи суспільну
небезпечність свого діяння,
передбачаючи його
суспільно-небезпечні наслідки та
свідомо допускаючи їх настання, ударив
ОСОБА_5 правою ногою в область правого
боку зі сторони спини, так як вона в цей
час розміщувалася горизонтально на
лівому боці, лежачи на землі.

ОСОБА_4 ніяк не міг вмовити ОСОБА_5 йти
додому, оскільки вона була дуже п'яна і
не могла нормально говорити. Він почав
тягнути її силоміць, але ОСОБА_5 впала
на землю. Продовжуючи реалізацію свого
злочинного наміру, діючи умисно, він
взяв її за горло правою рукою та почав
душити, аж поки та захрипіла. Після
цього, в той час, коли ОСОБА_5 перебувала
в горизонтальному положенні, лежачи на
землі, на лівому боці, ОСОБА_4 підійшов
до неї та умисно, двічі, ударив її лівою
ногою, взутою у туфлі, в область
тім'яної ділянки. Перший удар був
спричинений каблуком взуття, а
послідуючий - носком. Злочинними діями
ОСОБА_4 ОСОБА_5, у відповідності до
висновку судово-медичної експертизи
№17Т від 26.11.2012 року, заподіяно тілесні
ушкодження у вигляді
внутрішньочерепної травми та закритої
травми шиї, що відноситься до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою
небезпеки для життя.

Через деякий час ОСОБА_5 дещо
протверезіла, і підвівшись пішла разом
із ОСОБА_4 до території місцевої
загальноосвітньої школи, де вони
продовжили спільно вживати спиртні
напої. Близько 24 години цього дня,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули до помешкання
батьків ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 де
29.09.2012 року, близько 11 години, ОСОБА_5 від
отриманих тілесних ушкоджень померла.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 17Т від 26.11.2012 року смерть
ОСОБА_5 настала від
внутрішньочерепної травми з
крововиливами під оболонки та речовину
головного мозку, яка ускладнилась
розвитком набряку та набуханням
головного мозку і знаходиться з нею у
прямому зв'язку з настанням смерті.

Допитаний під час судового розгляду
обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в
скоєнні діяння, передбаченого ч.2 ст. 121
КК України визнав повністю та показав,
що з лютого 2012 року він проживав з
ОСОБА_5 у її бабусі в АДРЕСА_2. Його
батьків, які проживають по АДРЕСА_1,
вони часто з ОСОБА_5 відвідували. 27.09.2012
року, близько 19 години, разом з ОСОБА_5
провідали його батьків, але ночували в
його бабусі, яка також проживає в цьому
селі. Вранці 28.09.2012 року, близько 10
години, вони пішли до ОСОБА_6, де
знаходились ОСОБА_7, чоловік на ім'я
ОСОБА_13. Останній на пропозицію ОСОБА_7
надав гроші для придбання горілки, яку
придбавав він. Незабаром до них приїхав
на велосипеді ОСОБА_8 і запропонував
йому та ОСОБА_5 приєднатися до його
компанії, продовжувати розпивати
спиртні напої. Прибувши до магазину в
селі Гайшин, де знаходились ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, вони з ОСОБА_5
випили достатньо горілки. Побачивши, що
ОСОБА_5 ледь трималась на ногах, він
зробив їй зауваження, щоб вона
припинила вживати спиртне. У відповідь
ОСОБА_5 ображала його нецензурними
словами, він ударив її кілька разів
долонею по обличчю, від чого вона впала
на землю. Олеся не прислухалась до його
слів йти додому і він вдарив її правою
ногою в область правого боку спини, так
як вона лежала на лівому боці на землі.

ОСОБА_9, який побачив це, вдарив його
кулаком лівої руки в область правового
боку, але він свої дії не зупинив по
відношенню до ОСОБА_5 і вдарив ОСОБА_5
кулаком в область носа. На це ОСОБА_5
категорично відповіла, що залишиться
на місці. Хлопці, які з ними розпивали
спиртні напої порозходились. Він ніяк
не міг вмовити ОСОБА_5 йти додому, вони
продовжували сваритися. Він намагався
тягнути її силоміць, але ОСОБА_5 впала
на землю. Після чого він її правовою
рукою душив за горло, але відпустив
руку, так як вона почала харчати. Олеся
не бажала підніматись з землі, він
злився та двічі вдарив її каблуком,
взутих ним туфлів, в область тім'яної
ділянки. Після цього він її залишив та
пішов до сім'ї ОСОБА_15, щоб ті
зателефонували до його старшої сестри
ОСОБА_14, яка б забрала їх на таксі в
місто Переяслав-Хмельницький. Сестра
відмовилась приїхати за ними і він
пішов до ОСОБА_12 з проханням, щоб той
допоміг відвести ОСОБА_5 додому, але той
відмовив йому. Він звернувся до батька,
який побачивши ОСОБА_5 в нетверезому
стані, пояснив, що то їхні проблеми і
щоб вони самі вирішували їх. В цей час
під'їхав ОСОБА_11, в якого він попросив,
щоб він допоміг відвести ОСОБА_5 додому,
але той відмовився. Олеся трохи
отверезіла та вони стали йти додому,
але до них знову під'їхав ОСОБА_11,
запропонував ще випити, і він
погодився. Той зателефонував до ОСОБА_8
і привіз з дому пляшку горілки, яку вони
розпивали на східцях біля школи, в тому
числі ОСОБА_5. Вони з ОСОБА_8 привели
ОСОБА_5 додому, він її положив в ліжко,
зранку ходив у магазин за цигарками, а
повернувшись, близько 11 години,
побачив, що ОСОБА_5 стало погано,
викликав швидку допомогу, до приїзду
якої ОСОБА_5 померла.

Справа розглядалась в порядку ч.3 ст. 349
КПК України.

Під час судового розгляду за згодою
учасників судового провадження,
відповідно за ухвалою суду визнано
недоцільним дослідження доказів щодо
обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорює фактичних
обставин кримінального провадження,
правильно розуміючи зміст ч.3 ст. 349 КПК
України.

Таким чином, з урахуванням показань
обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового
розгляду, відсутність будь-яких
суперечностей по кримінальному
провадженню, суд приходить до висновку,
що діяння, в якому обвинувачується
ОСОБА_4, мало місце і це діяння містить
склад кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Докази вини обвинуваченого у вчиненні
зазначеного кримінального
правопорушення є допустимими,
достатніми, об'єктивними та такими, що
не суперечать один одному.

Суд приходить до висновку, що
обвинувачений ОСОБА_4 винен у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
оскільки він умисно заподіяв тяжке
тілесне ушкодження, тобто тілесне
ушкодження небезпечне для життя у
момент заподіяння, що спричинило
смерть потерпілої ОСОБА_5.

Обвинувачений за вчинене кримінальне
правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України
підлягає покаранню.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_4, суд враховує
характер та ступінь тяжкості скоєного
злочину, особу винного.

Пом'якшуючими обставинами суд рахує, що
обвинувачений раніш до кримінальної
відповідальності не притягувався, щиро
розкаявся у вчиненому, активно сприяв
розкриттю злочину.

Обтяжуючою обставою суд рахує вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння.

При таких обставинах, суд вважає
необхідним призначити йому покарання у
виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 368, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК
України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 121 КК України - 7 (сім) років
позбавлення волі.

Строк відбування покарання йому
рахувати з 03.10.2012 року.

Міру запобіжного заходу йому до вступу
вироку в законну силу залишити
попередню - утримання під вартою в СІЗО
управління державного департаменту з
питань виконання покарань.

Речові докази: одяг - реглан жовтого
кольору з малюнком та стразами на
грудях, джинсові штани чорного кольору,
туфлі чорного кольору, що належить
ОСОБА_4 і зберігається в кімнаті
речових доказів
Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС
України в Київській області - повернути
останньому. Одяг - штани, светр,
бюстгальтер та шкарпетки, що належать
ОСОБА_5 і зберігається в кімнаті
речових доказів
Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС
України в Київській області - повернути
потерпілому ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, а обвинуваченим протягом
тридцяти днів з моменту вручення йому
копії вироку.

Суддя Л. В. Колодкосудді