21.07.2015
Справа № 1-3/2010 р.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підсудного ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 07 листопада 2006 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік;

2). 14 лютого 2007 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 186, ст. ст. 69, 71 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 24 липня 2008 року згідно ст. 82 Кримінального кодексу України невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі замінений покаранням у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці 27 (двадцять сім) днів; за постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2008 року звільненого від відбування покарання на невідбутий строк 11 (одинадцять) місяців обмеження волі,

питання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, у кримінальній справі, розгляд якої продовжено в частині за правилами, встановленими главою 34 Кримінально-процесуального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2009 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_9 разом з неповнолітнім на той час ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися біля бару «Магнолія», який розташований по вулиці Центральній в місті Семенівка Чернігівської області. У цей час біля бару ОСОБА_9 помітив раніше знайомого ОСОБА_10 та сказав ОСОБА_8 , що у ОСОБА_10 має бути мобільний телефон. Коли ОСОБА_10 близько 01 години 30 хвилин пішов від бару в напрямку школи №1 по вулиці Центральній в місті Семенівка Чернігівської області, то ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 пройти разом за ОСОБА_10 та пограбувати його, на що ОСОБА_8 погодився. Обігнавши ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зупинилися на узбіччі біля школи № 1, де стали очікувати ОСОБА_10 .. Коли ОСОБА_10 дійшов до школи, то ОСОБА_9 умисно, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на ОСОБА_10 , завдавши одного удару рукою в область голови ОСОБА_10 , від чого останній упав на землю. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи свій умисел, за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном завдали ОСОБА_10 численних ударів руками та ногами по тулубу та голові. ОСОБА_9 став вимагати у ОСОБА_10 мобільний телефон, на що ОСОБА_10 попрохав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заспокоїтися і мобільного телефону не надав. Однак ОСОБА_9 , розірвавши кишеню куртки ОСОБА_10 , відкрито викрав у нього з кишені два мобільні телефони марки «Нокіа-6230і» вартістю по 500 гривень кожен, які належали останньому. У мобільних телефонах також знаходилося по одній сім-карті операторів мобільного зв`язку «Білайн» та «Діджус» вартістю по 25 гривень. Заволодівши двома телефонами, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 втекли з місця події. У результаті своїх дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 1050 гривень та тілесних ушкоджень у вигляді синців на обличчі та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також струс головного мозку, який відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що про те, що в ніч на 26 квітня 2009 року в місті Семенівка Чернігівської області він зустрівся з ОСОБА_8 біля бару «Дубок», котрий уже закривався, і вони пішли до бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Його окликнув невідомий, як згодом виявилося потерпілий ОСОБА_10 , і дуже образив словами, які зачіпали його гідність. Внаслідок образи він сильно розгнівався. ОСОБА_8 при цьому лише перебував поруч. Далі він нічого не пам`ятає. Згодом у нього з додому працівниками міліції було вилучено два мобільні телефони потерпілого ОСОБА_10 .. Як телефони опинилися у нього він повідомити нічого достеменно не може.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, не визнав повністю та показав, що про те, що він не мав корисливого мотиву при заволодінні майном потерпілого за обставин, поставлених йому до вини органом досудового слідства. Він визнає нанесення ним ударів потерпілому, однак не згоден з обставинами інкримінованого йому діяння через те, що у нього не було попередньої змови з ОСОБА_9 на привласнення телефонів потерпілого, а вночі 26 квітня 2009 року біля бару «Магнолія» відбувалася бійка між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 , котрих він намагався розтягнути.

Незважаючи на вищеприведені показання особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та його співучасника, вчинення ОСОБА_9 вказаного суспільно небезпечного діяння доводиться показаннями свідків.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав про те, що він працює начальником СКР Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області. 26 квітня 2009 року близько 02 години 00 хвилин до чергової частини Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_10 стосовно заподіяння йому тілесних ушкоджень та заволодіння його двома мобільними телефонами ОСОБА_9 та ще однією невстановленою особою. Близько 06 години 00 хвилин він разом зі слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_12 пішли до будинку ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 . Вони покликали ОСОБА_9 та запропонували йому пройти до Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області. При з`ясуванні обставин за заявою потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_9 без примусу розповів про те, що дійсно він разом з ОСОБА_8 вночі напали на незнайомого хлопця, завдавши йому тілесних ушкоджень та відкрито заволоділи його двома мобільними телефонами. Також ОСОБА_9 повідомив, що телефони знаходяться у нього в будинку і він може добровільно їх видати працівникам міліції. Після цього вони пішли до будинку ОСОБА_9 , де у присутності двох понятих ОСОБА_9 за власним бажанням видав два мобільні телефони марки «Нокіа-6230і», котрі належали потерпілому ОСОБА_10 .. Ніякого психічного тиску на ОСОБА_9 він не чинив.
Допитаний як свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав про те, що він працює першим заступником начальника Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області. Коли надійшла заява про вчинення злочину від потерпілого ОСОБА_10 щодо розбійного нападу та було встановлено причетність ОСОБА_9 до протиправного діяння стосовно потерпілого ОСОБА_10 , у той момент він прийшов на роботу. Слідчо-оперативною групою якраз вилучалися мобільні телефони з будинку ОСОБА_9 .. Як йому опісля повідомив слідчий, ОСОБА_9 повністю зізнався у вчиненні розбою і у справі складнощів не виникає. Йому не відомо, щоб будь-хто з працівників Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області до ОСОБА_9 застосовував фізичне або психічне насильство.

Крім показань свідків, вчинення ОСОБА_9 вищезазначеного суспільно небезпечного діяння доводиться:

даними протоколу добровільної видачі з даною фототаблицею від 26 квітня 2009 року, згідно якого ОСОБА_9 добровільно видав працівникам міліції два мобільні телефони марки «Нокіа-6230і» та пояснив, що він відібрав їх у незнайомої особи (а.с. 6-7);
даними протоколу добровільної видачі, згідно якого ОСОБА_10 добровільно видав працівникам міліції куртку чорного кольору з пошкодженнями внутрішньої кишені та пояснив про те, що в цю куртку він був одягнений, коли на нього був здійснений напад та відібрано два мобільні телефони (а.с. 12);
даними протоколу огляду з доданою фототаблицею, згідно якого оглянуті два мобільні телефони марки «Нокіа-6230і» без сім-карт та куртка чорного кольору з пошкодженнями внутрішньої кишені, які належать ОСОБА_10 (а.с. 38-41);
даними висновку судово-медичної експертизи № 69 від 25 травня 2009 року Новгород-Сіверського районного відділення СМЕ, згідно якого у ОСОБА_10 , 1989 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі і тулубі та струсу головного мозку. По механізму утворення та ступеню тяжкості: тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та тулубі спричинені дією твердих тупих предметів по механізму удару і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. п. 2.3.2. «б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); струс головного мозку спричинений дією твердого тупого предмету по механізму удару і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п. п. 2.3.2. «б», 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 можуть відповідати даті спричинення 26 квітня 2009 року. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли бути заподіяні в результаті ударів руками та ногами (а.с. 69-70);
даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_10 дав показання, які зводяться до того, що 25 квітня 2009 року близько 01 години 00 хвилин він йшов по вулиці Центральній в місті Семенівка Чернігівської області до бару «Магнолія». Біля бару він зупинився з метою побачити знайому дівчину. Так як він її не побачив, тоді він вирішив піти у напрямку вулиці Замістя в місті Семенівка Чернігівської області, позаяк знав, що вона мешкає на цій вулиці. Коли він підійшов до автобусної зупинки, що на вулиці Центральній в місті Семенівка Чернігівської області біля школи № 1, то він відчув сильний удар по правій стороні голови. Від удару він впав на асфальт, так як у нього запаморочилась голова. Потім невідомі його били. Били його руками та ногами по різним частинам тіла, зокрема голові, тулубу, а він у свою чергу ухилявся від ударів та закривав руками голову. Нападників було двоє, серед них він упізнав ОСОБА_9 , який кричав: «ти попав, віддавай негайно трубу». Він просив їх заспокоїтись, але вони його не слухали. ОСОБА_9 сів на нього зверху, заламав йому руки за спину та сказав іншому, щоб той обшукав його і він обшукував кишені його куртки. Потім він відчув, що хтось з них, розірвавши куртку, витягнув з куртки два мобільні телефони марки «Нокіа 6230і», в одному з яких знаходилась сім-карта мобільного оператора «Білайн», а в іншому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Діджус». Відпустивши його, вони побігли у напрямку центра міста Семенівка Чернігівської області. Підвівшись він побачив, що куртка у нього розірвана та забруднена, а також відчув біль у всьому тілі. Він пішов до міліції та написав заяву про вчинений щодо нього злочин (а.с.14).
речовими доказами, якими у справі визнані два мобільні телефони марки «Нокіа-6230і» та куртка чорного кольору (а. с. 42).
Аналізуючи зібрані та досліджені у справі докази, суд вважає, що вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, у справі повністю доведене і діяння ОСОБА_9 по суті правильно окреслене органом досудового слідства як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Убачаючи за необхідне визнати ОСОБА_9 таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, суд критично оцінює як недостовірні та відхиляє вищенаведені показання ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_8 у судовому засіданні із приводу не вчинення протиправних дій щодо потерпілого з корисливих мотивів, оскільки вважає, що такі показання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 дані з метою уникнення від застосування до них адекватних їх діянням законних заходів примусу. Показання як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 у цій частині спростовуються зазначеними вище показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та відомостями вищеперелічених досліджених у судовому засіданні доказів.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 143 від 20 квітня 2010 року, яка проведена судово-психіатричною експертною комісією Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на даний час ОСОБА_9 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності маревний розлад неуточнений (F 22.9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує у застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричний заклад з посиленим наглядом до виходу з хворобливого стану та подальшого вирішення експертних питань (уточнити початок з`явлення хворобливого розладу, його нозологічну належність, а також вирішити експертні питання на момент інкримінованого ОСОБА_9 діяння, за твердженнями експертів, не є можливим) (а.с. 309-312).
Враховуючи обставини справи і досліджені докази, у суду немає підстав для будь-яких сумнівів щодо правильності висновку судово-психіатричної експертизи.

За таких наявних обставин, беручи до уваги принцип презумпції психічного здоров`я особи, викладений у ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно якого кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законами України, на даний час суд вважає, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, на момент перебування у стані осудності, але проявив захворювання на психічну хворобу до постановлення вироку (п. 3 ст. 93 Кримінального кодексу України). Отже, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 94 Кримінального кодексу України, до ОСОБА_9 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою потрібно скасувати з часу його доставки (прийому) до психіатричного закладу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92, 93, 94 Кримінального кодексу України, ст. ст. 420, 421 Кримінально-процесуального кодексу України,-

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 визнати таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, під час перебування у стані осудності, але таким, що проявив захворювання на психічну хворобу до постановлення вироку.

Застосувати щодо ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 скасувати з часу його доставки (прийому) до психіатричного закладу.

Копії постанови після набрання нею законної сили надіслати до Семенівського РВ УМВС в Чернігівській області для виконання, а до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для відома.

Постанова може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляції через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1