Справа № 524/4252/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2015 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
01.04.2015 надійшло подання від комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління» (надалі КП «КТУ»), щодо можливого використання колишніми працівниками КП «КТУ» довідок, які містять неправдиву інформацію щодо отриманих доходів на території Російської Федерації, на підставі яких отримують підвищене пенсійне забезпечення на території України, завдаючи при цьому збитки бюджету.
КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» щомісячно отримує від Управління ПФУ в м. Кременчуці повідомлення з розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон № 1788-12), які КП «КТУ» зобов`язано відшкодовувати Управлінню ПФУ в м. Кременчуці, до 25 числа звітного місяця на виконання п.6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (надалі Інструкція № 21-1).
При цьому п.6.4 Інструкція № 21-1 визначає, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Управління ПФУ в м. Кременчуці жодного разу не повідомляло КП «КТУ» про новопризначені та перераховані пенсії, в зв`язку з чим КП «КТУ» не володіє інформацією чи законно визначається розмір сум до відшкодування вказаний у повідомленнях (з розрахунками), які щомісячно надсилаються на їх адресу.
Відповідно до п.2 п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ від 07.07.2014 № 13-1 (та нормативно-правових актах в інших редакціях) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, в зв`язку з чим органу ПФУ у відповідності до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надано право вимагати від суб`єктів господарювання відповідні документи для підтвердження інформації поданої заявником про призначення (перерахування) пенсії, тобто органом ПФУ здійснюється відповідна перевірка на підприємстві де видана довідка про заробітну плату, щодо визначення розмірів заробітної плати та відповідних умов праці, що надає право на пільгову пенсію.
Окремо слідчий зазначає, що проведеним аналізом призначених розмірів пенсій особам, що зазначені в розрахунках (які є додатками до повідомлень), отриманих КП «КТУ» за останній час, встановлено більше 23 осіб, в яких розмір таких призначених сум не відповідає розмірам сум зазначених у Довідках про заробітну плату виданих КП «КТУ» для пред`явлення в Управління ПФУ взагалі.
На письмовий запит КП «КТУ» від Управління ПФУ м. Кременчуці отримано лист 11.03.2015 № 5001/15-21 в якому відмовлено КП «КТУ» у наданні інформації, щодо підстав включення певних розмірів пенсій до розрахунків, що є незаконним укриттям інформації від суб`єкта правовідносин з відшкодування заборгованості, оскільки довідки про заробітну плату видані в Російської Федерації також можуть бути підробленими, або до них внесені недостовірні відомості.
З огляду на викладене органом ПФУ, за довідками про заробітну плату виданих в Російської Федерації пенсіонерам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому порядку стягуються з КП «КТУ» розміри сум до відшкодування, без правових на те підстав (за ознакою суб`єктів міжнародного права), включені до розрахунків з порушенням публічного порядку (без повідомлення суб`єкта правовідносин протягом 10 днів з дня призначення (перерахунку) та які не оформлені належним чином (не підтверджуються відповідними документами відповідними актами перевірок).
Законодавчо для КП «КТУ» не передбачено взагалі таке відшкодування, в зв`язку з чим, КП «КТУ» постійно завдаються збитки, що на даний час становить вже більше 100 тис. гривень та є збитками територіальної громаді міста Кременчука, так як КП «КТУ» засновано на комунальної формі власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю, зокрема, є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності бюджетних установах за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи».
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» позапланова виїзна ревізія може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.
Так, згідно з витягом з ЄРДР 01.04.2015 до Кременчуцького МВ надійшло подання від КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» щодо можливого використання колишніми працівниками КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» довідок, які містять неправдиву інформацію щодо отриманих доходів на території РФ, на підставі яких отримують підвищене пенсійне забезпечення на території України, завдаючи при цьому збитку бюджету.
Кримінальний процесуальний кодекс України зобов`язує прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
За змістом ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.
Такий порядок встановлений в Законі України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
Статтею 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», в редакції зі змінами від 14.10.2014 та від 10.02.2015, визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Статтею 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що позапланові виїзні ревізії суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені цим Законом до підконтрольних установ, проводяться органами державного фінансового контролю за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Позапланова виїзна ревізія як підконтрольної установи (державного сектору економіки) так і суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені до підконтрольних установ, може здійснюватися лише за наявності підстав для її проведення на підставі рішення суду.
Орган або особа, що ініціює проведення позапланової виїзної ревізії, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої ревізії та дати її початку і закінчення, документи, які відповідно до частин п`ятої і сьомої цієї статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої ревізії, а також на вимогу суду - інші відомості.
Таким чином, законом встановлено судовий контроль за дотриманням законності та обґрунтованості втручання у господарську діяльність, зумовлену потребами досудового розслідування задля досягнення його дієвості.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування уповноважений звертатись за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Аналіз положень ст. 40 КПК України, якою визначені повноваження слідчого в кримінальному провадженні та ст. 11 Закону, якою передбачено проведення позапланових виїзних ревізій, свідчить про те, що передумовою звернення слідчого з клопотанням про дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії є винесена ним постанова про призначення такої ревізії.
Слідчий суддя суду першої інстанції, який здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, за наслідками розгляду клопотання слідчого повноважний надати дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії або відмовити у наданні такого дозволу.
За змістом ч. 8 ст. 11 Закону слідчий, який ініціює проведення позапланової виїзної ревізії, подає до суду письмове обґрунтування підстав такої ревізії.
Із матеріалів справи вбачається, що слідчий звернувся до суду з клопотанням, зокрема, про ініціювання проведення позапланової ревізії окремих фінансово-господарських питань КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» з правом проведення зустрічних перевірок в Управлінні ПФУ в м. Кременчуці, залученням відповідних працівників органу фінансового контролю та постановленням відповідних питань для ревізії, з одночасним проханням про надання дозволу на проведення позапланової виїзної ревізії.
В той же час в матеріалах клопотання відсутні відомості про про факти, які є передумовою надання дозволу на проведення позапланової ревізії, зокрема, постанова слідчого про призначення в кримінальному провадженні такої ревізії.
Крім цього, в клопотанні слідчий керується ст. 160, п.5 ч. 1 ст. 162 КПК України, якими визначено захід забезпечення кримінального провадження - тимчасовий доступ до речей і документів та визначено відомості, які містять охоронювану законом таємницю.
Однак, ревізія у кримінальному провадженні не захід забезпечення кримінального провадження, в розумінні визначеному в розділі ІІ КПК, а є законним способом збирання стороною обвинувачення доказів, відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК.
Заходи забезпечення кримінального провадження це передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановлених законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Ототожнювання такої процесуальної дії в кримінальному провадженні як ревізія із заходами забезпечення кримінального провадження є безпідставним.
Крім цього, згідно з ч. 17 ст. 11 Закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» зустрічні звірки, які проводяться органами державного фінансового контролю, не є контрольними заходами і проводяться у разі виникнення потреби у їх проведенні на підставі направлення, виписаного керівником органу державного фінансового контролю.
Зустрічна звірка є заходом, спрямованим на з`ясування реальності та повноти відображення в обліку підконтрольної установи розрахунків з контрагентом. Тобто, при зустрічній звірці державна контрольно-ревізійна служба не ставить за мету перевірити дотримання законодавства суб`єктом, у якого така звірка проводиться, а тільки перевіряє на підставі наявних у такого суб`єкта документів та матеріалів дотримання законів підконтрольною установою (підприємством), що перевіряється (ревізується).
Таким чином, право проведення зустрічних звірок за вказаною ревізією належить контролюючому органу відповідно до Закону, а тому підстави для її призначення рішенням суду відсутні.
За вищевказаних обставин та ураховуючи те, що слідчим не дотримано вимог п. 4 ч. 2 ст. 40, ст. 110 КПК України щодо призначення в кримінальному провадженні ревізії, а подано до суду клопотання про призначення її судом, залучення судом відповідних спеціалістів, безпідставного надання судом права на проведення зустрічних звірок в Управлінні ПФУ, з одночасним наданням дозволу суду на проведення такої позапланової ревізії, без винесення відповідної постанови, а також застосовано застарілу редакцію ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підстав для задоволення клопотання слідчого не вбачається.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 2, 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ст. 3, 7, 9, 40, 110, 309, 369-372, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1