У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка
К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні 1 лютого 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Автономної Республіки Крим.

Вироком Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 26
квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця

м. Феодосії Автономної Республіки Крим,

не судимого,

засуджено
за ч. 3 ст. 364 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з правоохоронною діяльністю та конфіскацією всього
майна, за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 4 ст. 27 ч.
2 ст. 369 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів йому остаточно визначено покарання 5 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
правоохоронною діяльністю строком на 3 роки та конфіскацією всього майна. На
підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

В
апеляційному порядку справа не розглядалася.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи
посадовою особою, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_2 Феодосійського РВ ГУ МВС України в АР
Крим, умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище
всупереч інтересам служби, заподіюючи істотну шкоду охоронюваним правам,
свободам та інтересам громадян, а також державним інтересам, підбурюючи до
давання хабара слідчому за звільнення з-під варти ОСОБА_2 та уникнення
кримінальної відповідальності ОСОБА_3, у період з 2 по 12 червня 2005 року
отримав від ОСОБА_4 2000 грн. та ОСОБА_5 1900 грн., які присвоїв, не маючи
наміру будь-кому передавати вказані грошові кошти.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_1 у
вчиненні зазначених злочинів і правильності кваліфікації його дій, посилаючись
на незаконне призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації
майна, просить змінити вирок у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи касаційного
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що воно
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 77 КК України передбачає
перелік видів додаткових покарань, які можуть застосовуватися до
засудженої особи у разі звільнення від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, який
є вичерпним.

Конфіскація майна як додаткове покарання у цьому переліку не значиться, тому суд не міг до засудженого, якого звільнив
від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України,
застосувати додаткове покарання навіть за умови, якщо санкцією частини 3 ст. 364 КК України передбачено обов'язкову
конфіскацію майна.

Проте, суд, дійшовши до висновку, що виправлення ОСОБА_1 можливо без відбування основного
покарання, залишив йому додаткове покарання
у виді конфіскації майна.

Зазначеним суд допустив неправильне застосування кримінального закону.

За таких обставин касаційне подання
прокурора підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне на підставі
ст. 398
КПК України змінити вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального
закону при призначенні покарання та виключити з вироку щодо ОСОБА_1 рішення про
застосування додаткового покарання у виді конфіскації
майна.

Керуючись ст.ст. 394-396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

касаційне подання прокурора задовольнити.

Вирок Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 квітня
2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_1 додаткового покарання у
виді конфіскації майна.

У решті вирок відносно ОСОБА_1 залишити без зміни.

С у д д і :

Канигіна Г.В. Кравченко К.Т. Мороз М.А.