У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

Суддів За участю прокурора

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.
Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 січня 2008
року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Полтавської
області на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13
липня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1

раніше
судимого 23.02.2005 року за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,
звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням 2 роки,

засуджено
за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 142 КК України
1960 року на 7 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна.

За
сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_1. визначено 7
років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна, а відповідно до ч. 4 ст.
70 КК України ОСОБА_1. визначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ
частини майна.

По справі
вирішено питання про стягнення з засудженого на користь потерпілих матеріальної
та моральної шкоди.

В
апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1. не переглядався.

Як визнав
встановленим суд, 13 жовтня 2000 року близько 2-ї години 30 хвилин ОСОБА_1. за
попередньою змовою з ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. з повітряної лінії
електромереж ПЛ.-04 КВ від ТП №988 с. Н. Булатець Лубенського району, таємно
викрали 95кг. алюмінієвого дроту марки А 35 вартістю 1368грн., який належить Н.
Булатецькій загальноосвітній школі 1-2 ступенів Лубенської районної ради
Полтавської області.

20 жовтня
2000 року близько 14-ї години ОСОБА_1., перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_2. у під'їзді будинку АДРЕСА_1вчинили
розбійний напад на ОСОБА_5., заволодівши 4480грн. потерпілого та заподіявши
йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

9 листопада
2000 року близько 20-ї години 40 хвилин ОСОБА_1., за попередньою змовою з
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_6., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
проникли у будинок АДРЕСА_2, де вчинили розбійний напад на ОСОБА_7. та
ОСОБА_8., заволодівши 546 доларами США та 2000грн. потерпілих та заподіявши їм
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

3 грудня
2000 року близько 3-ї години ОСОБА_1., перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у будинку ОСОБА_9. у с. Таранденці Лубенського району, вчинив
розбійний напад на останнього, заволодівши майном потерпілого на суму 561грн.
та заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

У
касаційному поданні заступник прокурора Полтавської області, не оспорюючи
доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1., зазначає, що суд
першої інстанції помилково призначив засудженому остаточне покарання на
підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Просить вирок змінити, виключити з нього
вказівку суду про призначення ОСОБА_1. покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК
України

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора, який підтримав
касаційне подання, обговоривши його доводи та перевіривши кримінальну справу,
колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчинені інкримінованих йому
злочинів відповідає матеріалам справи.

Як вбачається з протоколу судового засідання ОСОБА_1.
повністю визнав свою винуватість у вчиненому, у зв'язку з чим докази у судовому
засіданні досліджувалися в порядку ст. 299 КПК України.

Дії засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст.
142 КК України 1960 року кваліфіковані правильно.

Проте, при призначенні засудженому ОСОБА_1. покарання,
суд допустив помилку.

Так, злочини, за яких засуджено ОСОБА_1., вчинені
останнім у 2000 році.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень до
Кримінального кодексу України 2001 року, у разі призначення покарання за
сукупністю злочинів, вчинених до набрання чинності цим Кодексом, застосовується
ст. 42 КК України 1960 року.

Крім того, як видно з матеріалів справи, вироком від 23
лютого 2005 року ОСОБА_1. було засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. було звільнено від відбування
покарання з випробуванням 2 роки.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення,
вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона
засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування
принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не
допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, визначення остаточного покарання у даному
випадку за правилами ч. 4 ст. 70 КК України протирічить вимогам закону.

За таких обставин, вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Полтавської
області задовольнити.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області
від 13 липня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 185 КК України
2001 року та ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року до покарання призначеного судом,
а на підставі ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна.

Виключити з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_1.
остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

В решті вирок щодо ОСОБА_1. залишити без зміни.

С у д д і :

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кузьменко О.Т.