Дата документу 09.02.2015

Справа № 334/571/15-к
Провадження № 1-кп/334/100/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000032 від 03.01.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта вища, не заміжня, неповнолітніх дітей не має, не працюючої, мешкає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з початку грудня 2014р. по 14.01.2015 р., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне здійснення операцій з брухтом чорних металів, без державної реєстрації, не маючи на те спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законом, у порушення вимог Закону України Про металобрухт від 05.05.1999р. в редакції від 02.12.2012р., Закону України Про ліцензування окремих видів господарської діяльності від 01.06.2000р. в редакції від 06.08.2014 р., а також Закону України Про підприємництво від 07.02.1991р. в редакції від 21.07.2012р., які встановлюють кваліфіковані, організаційні, технічні та інші вимоги із заготівлею і переробкою металобрухту, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , незаконно здійснювала операції з брухтом чорних металів, а саме приймала від мешканців Ленінського району м. Запоріжжя брухт чорних металів за ціною 2грн. 20коп. за 1кг., після чого його реалізовувала невстановленій слідством особі за ціною 2грн. 80коп.

Так, ОСОБА_4 протягом грудня 2014р., зібрала від громадян брухт чорних металів вагою приблизно 540кг., який реалізувала невстановленій особі за 1 512грн, тобто по 2грн. 80коп. за 1кг., який було вивезено з території домоволодіння по АДРЕСА_2 , вантажівкою невстановленої особи.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи незаконні операції з металобрухтом, з початку січня 2014р. по 14.01.2015р., приймала металобрухт від населення, а 14.01.2015р., приблизно о 17:00 годині, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , прийняла від гр. ОСОБА_6 металобрухт вагою 10кг. за ціною 2грн 20коп. за 1 кг., за який розрахувалась з останнім грошовими коштами загальною сумою 22грн.

14.01.2014р., в період часу з 17год. по 18год., в ході проведеного обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 був вилучений брухт чорного металу вагою 1 145кг., а також ваги, розраховані для зважування до 500кг.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.213 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації, або без спеціального дозволу (ліцензії) одержання якої передбачено законодавством.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 23 січня 2015р., укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_7 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000032, та обвинуваченою ОСОБА_4 , просить затвердити укладену угоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала заяву прокурора, пояснила, що вона дійсно здійснювала операції з брухтом чорних металів без державної реєстрації, та спеціального дозволу(ліцензії), одержання якої передбачено законодавством, повністю визнає свою винуватість і просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в обсязі обвинувачення. Підписанням цієї угоди сторони погодили покарання за ч.1 ст.213 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

Під час судового засідання обвинувачена стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст. 213 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винною, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачена підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування вона скарг на слідчого чи прокурора не подавала.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченої ОСОБА_4 , суд переконався, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому вона визнає себе винуватою і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд вважає, що погоджене сторонами угоди покарання у 100 годин громадських робіт відповідає вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2015р. у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000032 від 03.01.2015р., укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_7 обвинуваченою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України і призначити їй покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Речові докази: металобрухт чорного металу вагою 540кг. та металеві ваги (вилучені під час обшуку 14.01.2015р.) передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 звернути в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

- засудженою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1