Справа № 675/1519/13-к
Провадження № 1-кп/675/70/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2013 р. Ізяславський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючої судді - Матвійця Я.С.

при секретарів Самборській Л.А.,
Паламарчук С.М.,

за участю прокурора Горобець Т.М.,

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2, представника
потерпілої ОСОБА_3, законного
представника ОСОБА_4, представника
служби у справах дітей Ізяславської
РДА Виноградова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ізяславі
Хмельницької області кримінальне
провадження № 0000282 по
обвинуваченню:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої в с.
Кур,янки Білогірського р-ну
Хмельницької області, громадянки
України, українки, освіта неповна
середня, учениці 10 кл. Ізяславської
вечірньої школи, проживаючої в АДРЕСА_1,
раніше не судимої,

в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6, 08
квітня 2013 року близько 18.00 год.,
знаходячись поряд з будівлею
центральної районної бібліотеки, котра
розташована по вул. Незалежності в м.
Ізяслав Хмельницької області з метою
заволодіння чужим майном, з корисливих
мотивів, вчинила бійку зі своєю
ровесницею ОСОБА_2, а саме беручи за
надуманий мотив те, що ОСОБА_2, викрала в
неї гаманець із грошима, стала шарпати
потерпілу за верхній одяг, після чого
не менше трьох разів нанесла по обличчю
ОСОБА_2 ударів долонею руки, чим
причинила фізичного болю для
потерпілою, після чого відкрито
заволоділа мобільним Телефоном
«Нокіа-112» вартістю 350 грн., в якому
знаходилася сім-карта мобільного
оператора «ДіДжус» вартістю 5 грн., та
пластиковою банківською картою, що не
має для потерпілої майнової цінності.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6, з
місця скоєння злочину зникла і
розпорядилась ним на свій розсуд, чим
спричинила потерпілій ОСОБА_2 майнової
шкоди на загальну суму 355 грн.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_6 свою провину в скоєному злочині
визнала в повному обсязі та суду
пояснила, що вона навчалася на першому
курсі Плужнянського аграрного ліцею.
Також з нею навчалася й ОСОБА_2, з якою
вона не підтримувала ніяких відносин.
На початку квітня 2013 року в неї із
сумочки, в одній з аудиторій ліцею, був
викрадений гаманець з грішми. Між
дівчатами пройшов слух, що це могла
зробити ОСОБА_2. За цей вчинок вона
захотіла її провчити. Так, разом з
подругами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вони
прийшли до зали бібліотеки, де
знаходилася ОСОБА_2, та запропонувала
їй вийти на подвір'я. Вона з ними вийшла
на вулицю. Після чого стали розмовляти.
Вона сказала ОСОБА_2, щоб та зізналася в
крадіжці її грошей, але ОСОБА_2
відмовлялася, говорила, що гроші її
вона не викрадала. Після

цього вона де кілька разів вдарила її
долонею по обличчю. Після того ОСОБА_2
заплакала, але не визнала своєї
провини. Вона їй запропонувала щоб та
віддала свого мобільного телефона. На
це ОСОБА_2 витягла з кишені телефон і
гаманець з карткою банку і викинула це
все на землю. Вона підібрала телефон і
картку, взяла собі, і пішла від неї. На
другий день вона віддала телефона
майстру виробничого навчання. В
скоєному вона чистосердно розкаюється.

Незважаючи на те, що обвинувачена
ОСОБА_6, свою провину визнала в повному
обсязі, суд вважає, що її винність в
судовому засіданні знайшла своє
підтвердження об'єктивними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що вона
навчалася на одному курсі з ОСОБА_6 в
Плужнянському ліцеї. Раніше ніяких
відносин не підтримували. 08.04.2013 року
вона ввечері перебувала в
комп'ютерному залі центральної
бібліотеки, коли до зали ввійшли ОСОБА_6
з подругами. ОСОБА_6 підійшла до неї та
попросила вийти на вулицю поговорити.
Вона разом з нею та іншими дівчатами
вийшла на вулицю, після чого ОСОБА_6 за
руку відвела її до напівзруйнованого
приміщення де стала пред'являти
претензії, що вона в неї в ліцеї викрала
з сумки гаманець з грішми. Вона стала їй
говорити, що такого не робила, але
ОСОБА_6 наполягала, щоб вона зізналась.
За те, що вона не зізнавалась ОСОБА_6
затіяла з нею сварку, а потім стала
шарпати її за верхній одяг і наносити
удари долонею по обличчю, також нанесла
декілька ударів рукою по тулубу. Після
цього витягла з кишені мобільний
телефон, карту банка, витребувала з неї
ПІН-код, і пішла з подругами. Одна з них
знімала побиття на мобільний телефон.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали суду
пояснення аналогічні поясненням
потерпілої ОСОБА_2

Так, допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_2
одного дня в квітні 2013 року підійшла до
неї і попросила забрати у ОСОБА_6 її
мобільного телефона, якого та забрала в
неї на передодні.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона
працює майстром в Плужнянському ліцеї.
Вона була присутня, під час того, як
майстер ОСОБА_9 віддавала ОСОБА_2 її
мобільного телефона, який отримала від
ОСОБА_6

Даними протоколу заяви про вчинене
кримінальне правопорушення, в якому
ОСОБА_2 вказала на вчинення грабежу
ОСОБА_6. Т. 2 а.с. 4.

Даними довідки вартості мобільного
телефона «Нокіа-112», що становить 350 грн.
т. 2 а.с. 19.

Речовими доказами: мобільним телефоном
«Нокіа-112» та банківською пластиковою
картою, які знаходяться на зберіганні в
потерпілої ОСОБА_2 Т. 2 а.с. 24.

Отже, суд, оцінивши докази в їх
сукупності в судовому засіданні,
вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 в:

- грабежу, тобто - відкритому викраденні
чужого майна з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого,

в судовому засіданні найшла своє
підтвердження і дії обвинуваченої
вірно кваліфіковані органом
досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК
України.

Переходячи до обрання міри покарання
обвинуваченій ОСОБА_6, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого нею
злочину, особу винної, яка
характеризується посередньо, фактичні
обставини справи, обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які суттєво пом'якшують
міру покарання обвинуваченої ОСОБА_6 є -
її неповнолітній вік, щире каяття в
скоєнні злочину, повне відшкодування
завданої майнової шкоди потерпілій
ОСОБА_2, характеризується по місцю
навчання посередньо, згідно висновку
органу опіки та піклування
Ізяславської РДА, умови навчання та
виховання дитини створені батьками
належним чином, виховується в
багатодітній сім'ї.

Обставин, обтяжуючих покарання
обвинуваченої ОСОБА_6, в судовому
засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що мірою
покарання, достатньою для виправлення
обвинуваченої ОСОБА_6 може бути обрана
міра покарання із застосуванням ст. 69
КК України із призначенням покарання
нижче від найнижчої межі, передбаченої
санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, та із
застосуванням ст. ст. 104, 75 КК України - з
іспитовим строком.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 368, 374, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні
злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК
України, і призначити їй покарання з
застосуванням ст. 69 КК України у
вигляді 1 (одного) року позбавлення
волі.

На підставі ст. ст. 104, 76 КК України
ОСОБА_6 звільнити від відбування
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк - 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи,
навчання.

Запобіжного заходу ОСОБА_6 - не обирати.

Речові докази: мобільним телефоном
«Нокіа-112» з сім-картою мобільного
оператора, «ДіДжус» та банківською
пластиковою картою, які знаходяться на
зберіганні в потерпілої ОСОБА_2,
обернути в її розпорядження.

Вирок може бути оскаржений учасниками
до апеляційного суду Хмельницької
області через Ізяславський районний
суд в строк 30 діб з дня його
проголошення.

Суддя:
Я.С. Матвієць.