Дата документу Справа № 314/1958/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 11-кп/778/1427/15 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ №314/1958/14-к ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вільняського районного суду Запорізької від 27 травня 2015 р., якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про умовно дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 28.04.2006 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки;
2)08.09.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 01.03.2010 р. умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців 16 днів;
3) 14.09.2010 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
4)13.10.2011 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.395, ч.ч.1,4 ст. 70, ст.71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 12.06.2013 р. по відбуттю строку покарання,
По справі, за якою відбуває покарання, засуджений: 21.01.2014 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.05.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено наполовину, визначено до відбуття 1 рік 7 місяців 16 днів позбавлення волі. Початок строку: 22.01.2014 р. кінець строку: 05.12.2015 р.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно представлених матеріалів, до Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 55) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Згідно з поданням, ОСОБА_7 відбуває, покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№55) за вироком Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 21.01.2014 р., яким він засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.05.2014 р. на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено наполовину, визначено до відбуття 1 рік 7 місяців 16 днів позбавлення волі.

У поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

27 травня 2015 р. була винесена оскаржувана ухвала.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений та адвокат ОСОБА_8 який представляє інтереси ОСОБА_7 подали на ухвалу апеляційні скарги, які є однаковими по смислу. Апелянти вважають ухвалу суду не законною. Просять вищевказану ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації виправної колонії, та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог вказують на безпідставність висновків суду викладених в ухвалі, та зазначають, що після застосування щодо ОСОБА_7 амністії, він долучався до різного роду робіт, які останній виконував в обсязі передбаченому законом, неодноразово був заохочений адміністрацією колонії; режиму утримання не порушував; мав тільки одне стягнення за зберігання мобільного телефону, яке було з нього знято. Після стягнення мав тільки заохочення, конфліктних ситуацій не створював; брав активну участь по благоустрою колонії.

Заслухавши доповідача, доводи апелянтів, які підтримали свої апеляційні скарги, висновок прокурора, на переконання якого ухвала суду є законною і обґрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та адвоката підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання, в т.ч. у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст.539 КПК України, подання про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Тобто, суд має повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався, оскільки неповно та однобоко з`ясував дані про особу засудженого, не з`ясував його ставлення до вчинених злочинів, не дав оцінку всім доводам, викладеним у поданні, та даним, які містяться в матеріалах провадження, що на думку колегії суддів, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального кодексу України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, вищевказана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

З наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що на час звернення адміністрації ВК №55 до суду із вищевказаним поданням, засуджений ОСОБА_7 фактично відбув не менше двох третин строку покарання призначеного йому за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2014 року, що згідно з положеннями ст.81 КК України, є однією з обов`язкових умов при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, які вчинили умисний тяжких злочин, при тій умові що останній був засуджений за злочини середньої тяжкості.

При відбуванні покарання у Софіївській ВК №55 засуджений ОСОБА_7 у ході проведених профілактичних та виховних заходів змінив своє ставлення до режиму відбування покарання. За сумлінну поведінку і ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника установи. З червня 2014 року по листопад 2014 року, згідно з ч.5 ст.118 КВК України, залучався до безоплатної праці у роботах з благоустрою колонії і прилеглої території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. З грудня 2014 року працевлаштований на виробництві установи, а саме на дільниці по виготовленню малопомітної перепони, до праці ставиться сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, з відповідальністю виконує їх законні вимоги. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта», «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Підготовка до звільнення». У скоєних злочинах вину визнає, щиро розкаюється.

Засуджений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані матеріали провадження, на думку колегії суддів, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів не вбачає обставин, що є перешкодою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, і вважає, що подання адміністрації Софіївської ВК №55 підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_7 умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

В частині вимог подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про застосування щодо адміністративного нагляду ОСОБА_7 слід зазначити що відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі ст.10 цього Закону, особа яка звертається з поданням щодо поведінки піднаглядного, та обґрунтування доцільності таких заходів. Натомість подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області таких відомостей не містило, а суд не може на власний розсуд призначати відповідні обмеження. Зважаючи на викладене колегія суддів вважає що подання в цій частині необхідно залишити без розгляду. В разі наявності потреби адміністрація Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області має змогу звернутися з поданням про встановлення адміністративного нагляду до місцевого суду в порядку передбаченому ст.539 КПК України та ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 539 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької від 27 травня 2015 р., якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області та звільнити умовно-достроково на невідбутний строк засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2014 року.

Подання адміністрації Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області в частині застосування адміністративного нагляду залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді