ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

15 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6,

ознайомившись з касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не судиму, уродженку села Зелений Яр Доманівського району Миколаївської області, мешканку АДРЕСА_1,

- за ч. 4 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, без конфіскації майна.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1 позбавлено 11 рангу державного службовця та згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку з покладенням обов'язків, передбачених пп. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, без конфіскації майна, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку з покладенням обов'язків, передбачених пп. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Судові рішення щодо останньої в касаційному порядку не оскаржуються.

Згідно вироку, ОСОБА_1, будучи начальником відділу Держземагентства у Доманівському районі Миколаївської області, в червні 2013 року вимагала у ОСОБА_3 10 000 грн за отримання витягу з Державного земельного кадастру та іншої документації для реєстрації права оренди земельної ділянки, якому також повідомила, що в разі невиконання її вимог про передачу коштів вона не видасть витяг та повідомить правоохоронні органи про самозахват земельної ділянки, у зв'язку із чим останній 16.09.2013 передав пособниці ОСОБА_2 зазначену суму коштів для передачі ОСОБА_1

У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недоведеність, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду, на що посилається засуджена у касаційній скарзі, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.

Отже, в касаційній скарзі засудженої відсутні посилання на підстави для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України.

Твердження засудженої про недоведеність її вини в одержанні нею, як службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Такі висновки відповідають показанням потерпілого ОСОБА_3 про обставини неодноразового вимагання ОСОБА_1 у нього 10 000 грн за підготовку документації для реєстрації права оренди земельної ділянки, які він 16.09.2013 передав за вказівкою останньої через ОСОБА_2; даним протоколу від 19.09.2013 про результати негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відео контролю розмов, звуків, рухів та дій; даним аудіо-, відеозаписів розмов (та їх роздруківок) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які підтверджують факт вимагання засудженою неправомірної вигоди, в разі ненадання якої остання повідомляла ОСОБА_3, що він втратить право користування земельною ділянкою.

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні вказаного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував її дії, обґрунтовано спростувавши доводи засудженої про відсутність у неї попередньої змови із ОСОБА_2 на вчинення злочину.

Достовірність показань свідків, протоколів та результатів експертиз, які підтверджують факт передачі засудженій ОСОБА_2 ОСОБА_3 10 000 грн ОСОБА_1 у касаційній скарзі не оспорює.

Безпідставними є доводи засудженої про те, що витяг з ДЗК, за видачу якого вона вимагала неправомірну вигоду, потерпілий отримав 09.08.2013, а із заявою до правоохоронних органів звернувся через 19 днів після його отримання. Вказане спростовується показаннями потерпілого про те, що для належного оформлення вказаного витягу необхідно було підписати акт приймання-передачі виконаних робіт, що уповноважена була зробити засуджена. Натомість остання забрала у нього вказаний витяг разом з іншими документами та натякала, що поверне пакет документів після надання їй «матеріальної допомоги».

Перевірялись судом апеляційної інстанції і доводи засудженої про недопустимість вищезазначених доказів (протоколу та матеріалів негласних слідчих дій), за результатом чого встановлено, що негласні слідчі дії проведені на підставі відповідних ухвал слідчого судді про дозвіл на їх проведення, а клопотання захисника засудженої про виключення вказаних доказів розглянуто судом першої інстанції із дотриманням вимог ст.ст. 358, 359 КПК України, з постановленням мотивованої ухвали про відмову в його задоволенні.

Покарання засудженій призначено з урахуванням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.

Апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, вмотивувавши свої висновки, обґрунтовано залишив без зміни вирок суду першої інстанції, а доводи засудженої на спростування вищезазначених висновків не переконливі.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року стосовно неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6