Справа № 214/5780/14-к
1-кп/214/58/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000335 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
06 травня 2014 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Мелешкіна з боку майдану Артема в напрямку майдану 30-річчя Перемоги рухався автомобіль «ДЕУ Ланос ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 . В цей час на проїжджу частину дороги вул. Мелешкіна, в районі кінотеатру «Олімп», на регульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.2, на червоний сигнал світлофору вибіг малолітній пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який почав перебігати дорогу з права на ліво по напрямку руху автомобіля «ДЕУ Ланос ЗНГ» та добігши до середини лівої смуги зупинився, почавши поводити себе на дорозі неадекватно, роблячи то крок вперед, то крок назад. Водій ОСОБА_6 маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на дорозі малолітнього пішохода ОСОБА_4 , що поводить себе неадекватно повинен був зміну дорожньої обстановки оцінити як небезпеку для руху, та негайно вжити заходів, щодо зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, аж до його зупинки. Натомість водій ОСОБА_6 при виникненні небезпеки руху, у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_4 яку він мав об`єктивну можливість своєчасно виявити, в порушення вимог п.п. 1.7, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до яких :
1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності».
12.3. « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»
своєчасно заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, аж до його зупинки не вжив, а почав зміщувати керований ним автомобіль праворуч здійснюючи об`їзд небезпеки для руху, при цьому подав звуковий сигнал. Малолітній пішохід ОСОБА_4 , почувши звуковий сигнал автомобіля, злякався та розвенувшись побіг в зворотному напрямку, вибігши на смугу руху автомобіля «ДЕУ Ланос» де водій ОСОБА_6 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 був травмований.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1174 від 06.06.2014 року потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням, садна правого скокового суглобу, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи №58/27-159 від 20.06.2014 року в діях водія ОСОБА_6 з керуванням автомобілем «ДЕУ Ланос ЗНГ» вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 «Правил дорожнього руху» України, котра з технічної точки хору знаходилась в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що настала.
Між порушенням ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху» України і наслідками, що настали спричинення потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень вбачається прямий причинний зв`язок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 286 КК України спочатку не визнавав, однак в ході судового розгляду визнав в повному обсязі та пояснив, що 05.05.2014 року, біля 15-00 години, він рухався на автомобілі Деу Ланос з боку пл.. Артема в бік готелю «Київ». Коли він під`їжджав до світлофору десь за 30-50 метрів за кінотеатром Олімп, то побачив на пішохідному переході двох чоловік. Він прийняв в правий ряд смуги руху. Пішоходи стояли спиною до нього. Йому був увімкнений зелений колір світлофору. Він подавав короткий сигнал своїм автомобілем пішоходу, прийняв вправо і пригальмовував. Він не бачив дитину за другим пішоходом. Він зупинив автомобіль, коли вже збив дитину на пішохідному переході. Як саме рухались пішоходи по пішохідному переході, він не знає. Однак вони стояли спиною до його смуги. Контакт відбувся з крилом його автомобіля. В ході судового розгляду він відшкодував потерпілому 10 тисяч гривень.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставиною, відповідно до ч.1 ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину щодо малолітнього.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_6 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с.67).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони (Т. 2 а.с.68), раніше не судимий, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває, у (Т. 2 а.с. 67), у лікаря нарколога не перебував і не перебуває (Т. 2 а.с. 66), має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі ст.77 КК України, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами залишити відбувати самостійно.
Призначаючи додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами судом враховується суб`єктивне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він спочатку не визнавав свою провини, не висловлював жаль з приводу вчиненого та виникнення бажання виправити ситуацію, що склалася тільки в ході судового розгляду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, однак не на максимальний строк передбачений санкцією частини 1 ст.286 КК України.
Позовна заява законного представника потерпілого ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 на її користь в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди 53 000 гривень в ході судового розгляду була залишена без розгляду, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Крім того суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової авто-технічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 40 копійок (Т. 2 а.с. 57).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Речовий доказ автомобіль «ДЕУ Ланос ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у ОСОБА_6 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши користуватися та розпоряджатися на власний розсуд(Т.2 а.с.16).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) гривень 40 копійок (Т. 2 а.с. 57).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1