Справа № 11-а-315 Головуючий
у суді 1 інстанції-
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року Судова колегія у
кримінальних справах

апеляційного
суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - ОСЄТРОВА
В.І.,

Суддів-
НІКІТІНА О.С,БОРЩА B.C., за участю
прокурора - ЧЕРНИШ
Г.Р., та захисника-адвоката -
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді
апеляції засуджених ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і
помічника прокурора Кіровського району
м. Кіровограда на вирок
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_2, 1967 року народження,
уродженця с Обознівка
Кіровоградського району і області,
жителя м. Кіровограда, АДРЕСА_1, громодянина
України, освіта середня, не одруженого,
раніше судимого: 15. 05. 2000 року за ч.3
ст.101 КК України на 9 років позбавлення
волі і постановою
від 6. 04. 2006 року
умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі на 2 роки 9 місяців,
засуджено за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 2
роки позбавлення волі
та на підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до
призначеного покарання
часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 15. 05. 2000 року остаточно
призначено йому покарання у виді 4
років позбавлення волі.

ОСОБА_3,
1970 року
народження, уродженця с Новомар'ївка
Братського району Ніколаївської області, жителя м. Кіровограда, АДРЕСА_1, громодянина
України, освіта неповна середня, одруженого і має на утримані трьох
неповнолітніх дітей, раніше судимого:

·
в 1992
році за ч.2 ст.206, ч.3 ст.101, ст. 42
КК україни на 5 років
позбавлення волі,

·
4.
05. 1994 року за ст.17, ст.94, ст.43 КК України на 9 років
позбавлення волі і звільненого 5.
02. 2003 року за відбуттям строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення
волі.

Цим вироком з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 стягнуто солідарно матеріальну шкоду на
користь Одеської залізниці в сумі 2375
грн. 76 коп.

Вироком суду ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було визнано винними в
тому, що вони 5 травня 2006 року за
попередньою змовою між собою групою осіб на станції Лелеківка Одеської
залізниці скоїли замах на крадіжку чужого майна, тобто з метою крадіжки на 16 залізничної
колії порізали 76 м.
рельси Р - 43 на
загальну суму 2375грн. 76
коп, але розпорядитися викраденим
і завершити злочин
до кінця не
змогли з

2

незалежних від їх волі причин, оскільки вони були
затримані на місці вчинення злочину.

Засуджений ОСОБА_2. в апеляції і в доповненнях до неї просить вирок суду
скасувати і справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що
він з ОСОБА_3. не домовлялись на скоєння групою осіб крадіжки рельс на ст. Лелеківка,
що він лише надав допомогу ОСОБА_3., який йому при цьому повідомив що має
дозвіл на демонтаж рельс, а тому він виним себе в скоєному злочині не визнає, а
також зазначив, що матеріалами справи його вина не доведена і суд неповно і
однобічно дослідив ці обставини справи та не врахував дані про його особу
і його стан здоров'я.

Засуджений ОСОБА_3. в апеляції просить змінити вирок і
пом'якшити йому міру покарання, а в доповненнях до неї просить вирок скасувати
і постановити новий вирок з призначенням йому міри покарання не зв'язану з
позбавленням волі, оскільки вважає, що призначене йому покарання занадто суворе
і не відповідає тяжкості вчиненого злочину і суд не вірно стягнув з них
матеріальну шкоду; вважає, що злочином він не завдав шкоди державі, так як
рельси, які він намагався викрасти, були безхозні, також зазначив, що злочин
вчинив із - за скрутного матеріального становища в його сім'ї, також вказує, що
слідчим матеріали справи сфабриковані, його визнавальні покази по справі
отримані після застосування до нього фізичного насильства, що суд не вірно
відмовив йому в клопотані щоб його дружина була його представником при розгляді справи.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи, подав на
вирок апеляцію, яку відкликав до початку розгляду справи у апеляційному суді.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає
необхідним вирок суду залишити без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_3. і його
захисника -адвоката
ОСОБА_1, які підтримали апеляцію ОСОБА_3. в частині зміни щодо нього вироку і
призначення йому міри покарання не зв'язану з позбавленням волі, пояснення
засудженого ОСОБА_2., який пітримав свою апеляцію і просить пом'якшити йому
міри покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_3 підлягає задоволенню
частково, а апеляція ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, висновок суду 1 - ї інстанції про доведеність вини засуджених ОСОБА_3.
і ОСОБА_2. в скоєні ними інкримінованого злочину, тобто, що вони 5. 05. 2006 року за попередньою
змовою групою осіб на станції Лелеківка Одеської залізниці вчинили замах на
крадіжку чужого майна на загальну суму 2375грн. 76 коп, при обставинах вказаних у вироку суду,
на думку колегії суддів, обгрунтований дослідженими в судовому засіданні достовірними
доказами по справі, яким суд дав належну правову оцінку, насамперед показами
засуджених ОСОБА_3. і ОСОБА_2. на досудовому слідстві і в суді в тій частині,
що вони спільними діями без відповідного дозвілу демонтували 76 м. рельси Р - 43, також об'єктивними
показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також протоколом огляду місця події
( а.с.10 - 18), протоколами
відтворення обстановки та обставин події (а.с. 64 - 70) з участю свідків та довідкою і актом про те, що 16-а
залізнина колія на ст. Лелеківка, з якої засуджені намагалися викрасти рельси,
знаходиться на балансі Помічнянської
дистанції колії(а.с. 5,
7 ).

Таким чином, колегія суддів вважає кваліфікацію злочиних
дії ОСОБА_3. і ОСОБА_2. за ч.2 ст.15, ч. 2
ст. 185 КК
України вірною і об'єктивною і такою, що відповідає матеріалам кримінальної
справи.

Доводи засуджених ОСОБА_3. і ОСОБА_2. в апеляціях про те,
що вони не домовлялися про вчинення 5.
05. 2006 року спільно групою осіб крадіжки рельс
на ст.
Лелеківка, що ОСОБА_3.
сам вчинив цей
злочин, а тому

3

ОСОБА_2.
виним себе у скоєні злочину не визнає, колегія суддів вважає надуманими,
оскільки вказані доводи спростовуються дослідженими судом 1-ї інстанції
достовірними доказами, насамперед, протоколом огляду місця події та показами
свідків, на підставі яких достовірно встановлено, що ОСОБА_3. і ОСОБА_2. саме
за попередньою змовою групою осіб 5.
05.2006 року вчинили інкримінований їм злочин, про що свідчить
насамперед характер їх спільних дій ході вчинення ними цього злочину, а саме
те, що вони разом доставили на місце злочину газорізальний апарат, яким разом
порізали 76м. рельси Р-43 на куски, які разом складали в сховище, а потім вони
разом, в ході їх затримання, вчинили опір і погрози свідкам ОСОБА_9 і ОСОБА_10.

Вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про те, що
матеріали справи щодо ОСОБА_3. сфабриковані і проти нього застосовувались на
досудовому слідстві незаконі методи розслідування, або свідчили про те, що по
справі судом допущена неповнота, однобічність і не об'єктивність досліджених
доказів та обставин справи, або свідчили про упередженість суду 1 - ї інстанції щодо
засуджених ОСОБА_3. і ОСОБА_2., а тому колегія суддів вважає вказані доводи
засуджених в апеляціях надуманими та такими, що не відповідають матеріалам
справи.

Крім того, доводи ОСОБА_3 в апеляції про те, що судом в ході розгляду
справи було порушено його право на захист, тобто не було задоволено його
клопотання про допуск його дружини у якості його представника при розгляді
справи, також є безпідставними, оскільки це непередбачено кримінально -процесуальними
законом.

При призначенні міри покарання засудженому ОСОБА_2. судом
1-ї інстанції
відповідно до вимог ст. 65
КК України були враховані характер та ступінь суспільної небезпечності
вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини, які пом'якшують та
обтяжують покарання, в тому числі обставини які зазначені в апеляції, у зв'язку
з чим колегія суддів вважає, що міра покарання йому обрана відповідно до вимог
ст. ст. 65, 71 КК
України і тому не находить підстав для зменшення йому міри покарання і
зміни вироку в цій частині.

Разом з тим, при призначені засудженому ОСОБА_3. міри покарання суд 1- ї інстанції
відповідно до вимог ст.65 КК України не в повній мірі врахував данні про його
особу та обставини, які пом'якшують йому покарання, а саме те, що він вчинив
злочин середньої тяжкості і цей злочин вчинив через скрутне матеріальне
становище в сім'ї, характеризуються за місцем проживання і за місцем останьої
роботи позитивно, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, що його матір і
дружина хворіють, що від скоєного злочину не настали тяжкі наслідки, тобто
призначена йому міра покарання не відповідає даним його особі та тяжкості
вчиненого злочину, у зв'язку з чим колегія суддів вважає пом'якшити засудженому
ОСОБА_3. міру покарання, вирок змінити і його апеляцію в цій частині
задовільнити.

Разом з тим колегія суддів визнає обґрунтованими доводи
засудженого ОСОБА_3. у апеляції про незаконність стягнення з нього і ОСОБА_2.
солідарно на користь цівільного позовача Одеської залізниці (а.с.36,37)
матеріальної шкоди в сумі 2375
грн. 76 коп.,
оскільки згідно довідки від 27.
06. 2006 року (а.с.8 ),
виданою Помічнянською дистанцією колії, яка є структурним підрозділом
Одеської залізниці, рельси марки Р-43 в кількості 76 м., які були
порізані і намагалися їх викрасти з 16
колії на ст. Лелеківка, оприходувані, як металолом, в кількості 3,8 т. на суму
2736грн. Помічнянською дистанцією колії, тобто матеріальна шкода, яка заподіяна
засудженими злочином, відшкодована, у зв'язку з чим колегія суддів вважає
апеляцію засудженого в цій частині задовільнити, вирок суду
в частині задоволення цивільного
позову Одеської

4

залізниці
про стягнення з засуджених матеріальної шкоди в сумі 2375 грн. 76 коп. скасувати
та відмовити Одеської залізниці в задоволені їх позова про стягнення з
засуджених матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, по кримінальної справи не встановлено істотних порушень вимог кримінально - процесуального
закону, що тянуть зміну чи
скасування вироку. Керуючись ст.ст. 362-365
КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_3. на вирок Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 грудня 2006 року
задовільнити частково, а апеляцію ОСОБА_2. на цей вирок залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2006 року стосовно
ОСОБА_3. змінити в частині призначеного йому покарання, яке йому пом'якшити та
вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на 1(один) рік позбавлення волі.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2006 року стосовно
ОСОБА_3. і ОСОБА_2. в частині задоволення цивільного позова Одеської залізниці
про стягнення з них матеріальної шкоди в сумі 2375 грн. 76
коп. скасувати та відмовити
Одеської залізниці в
задоволені вказаного позова.

Міру запобіжного
заходу засудженим ОСОБА_3.
і ОСОБА_2. залишити утримання
під вартою.

В решті вирок суду залишити без зміни.