А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.01.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, з вищою освітою, неодружений, працюючий директором ТОВ «Фора 2008«, не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України чотири роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і на нього покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в інспекцію.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено попередній - особисте зобов`язання.
Цивільний позов залишено без розгляду.
Речові докази повернуто за належністю законним володільцям.
Судові витрати в розмірі 611,80 грн. за проведення експертиз № 22/402 від 28.11.2013 року та № 22/38 від 13.02.2014 року ухвалено стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за вчинений злочин за таких обставин.
17 листопада 2013 року близько 18-ої години 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Фіат», моделі «Добло», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. 8-го Березня в м. Ужгород, у напрямку від вул. Легоцького до вул. Грушевського, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог пунктів 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, не вживши заходів для своєчасного гальмування та, не надавши можливість пішоходу ОСОБА_8 перейти проїжджу частину дороги по зазначеному пішохідному переходу зліва на право по ходу руху автомобіля, скоїв на неї наїзд, у результаті чого потерпіла, через удар об виступаючі частини автомобіля, з послідуючим відкиданням та ударом об тверде дорожнє покриття отримала тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, вид та розмір призначеного йому покарання, вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що, застосовуючи щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України, суд не врахував, що ОСОБА_7 учинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що на момент винесення вироку ОСОБА_7 не відшкодував завдану потерпілій шкоду. Вважає, що, застосовуючи ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання суд належним чином не вмотивував свої висновки, призначив покарання яке є несправедливим. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким за ч. 2 ст. 286 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. У решті вирок залишити без зміни.
У запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що апелянт в апеляційній скарзі не вказує, які саме норми матеріального та процесуального законодавства були порушені, у чому саме полягає незаконність оскаржуваного вироку. Вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно провів судове слідство, викладені у вироку висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи, що судом правильно застосовано кримінальний закон, який підлягає застосуванню, а також дотримані вимоги кримінального процесуального закону. Також вважає, що судом дотримані вимоги ст. ст. 65, 75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, врахована суспільна небезпечність скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання визнання обвинуваченим вини, щире каяття та сприяння досудовому слідству й відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка просила застосувати до ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Також посилається на те, що після проголошення вироку засуджений та потерпіла дійшли спільної згоди щодо цивільного позову, і потерпіла в подальшому не матиме до ОСОБА_7 жодних матеріальних та моральних претензій. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни.
Обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 апеляційні скарги на вирок не подавались.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження від прокурора в кримінальному провадженні прокурора прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_9 (апелянта) району надійшло письмове клопотання про відмову від апеляційних вимог та відклик апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: прокурора, адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили закрити апеляційне провадження, перевіривши його матеріали, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 403 КПК України в разі відмови апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників судового провадження, апеляційний суд виносить ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Оскільки прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_9 відмовився від апеляційних вимог та оскільки інші учасники судового провадження апеляційних скарг не подавали, тому колегія суддів апеляційне провадження по кримінальному провадженню закриває.
Керуючись ст. ст. 403, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у трьохмісячний строк із дня її проголошення.
Судді: