Справа № 1-9/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
травня 2007 року Глибоцький районний суд

Чернівецької області

В складі: головуючого - судді - Герасименко Н.І.

При секретарі - Затолошній Р.В.

З участю прокурора -
Васьовчик І.В.

Адвоката
потерпілого- ОСОБА_1

Потерпілого - ОСОБА_2.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока
справу про обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1, громадянки України, українки, з середньою
освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, раніше
не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2005 року приблизно о
18 годині 00 хвилин ОСОБА_3.,
знаходячись поАДРЕСА_1, під час суперечки, на грунті неприязних відносин, що
виникла між нею та ОСОБА_2, переслідуючи умисел на умисне спричинення тілесних
ушкоджень, рукою в якій тримала камінь умисно нанесла останньому удар по
обличчі з лівої сторони, в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у
вигляді двобічного внутрішнього суглобового зламу нижньої щелепи тіла зліва та
суглобового паростку справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №97
від 18 вересня 2006 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню
важкості, які призвели до довготривалого розладу здоров'я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому нею
даного злочину визнала в повному об'ємі та показала суду, що 17 серпня 2005 року приблизно о
18 годині 00 хвилин вона,
знаходячись поАДРЕСА_1 під час суперечки, на грунті неприязних відносин, що
виникла між нею та ОСОБА_2, рукою в якій тримала камінь умисно нанесла
останньому удар по обличчі з лівої сторони, внаслідок чого спричинила йому
тілесні ушкодження. Коли нанесла удар почула хруст від удару. Кається в
скоєному і просить суворо її не карати.

Винність підсудної у вчиненні нею даного злочину повністю доведена в
судовому засіданні. Так, потерпілий ОСОБА_2показав суду, що 17 серпня 2006 року
він дійсно посварився з матір'ю підсудної, а потім і з підсудною, а потім вона
взяла в руку камінь і вдарила ним його в сторону вуха.Відчував біль у вусі. На
другий день її співмешканець вдарив його в область обличчя, але як саме вдарив
і чим він не замітив. Він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, пішов
додому. В Глибоцьку центральну районну лікарню звернувся 20 серпня 2006 року. Потім в
нього виявили перелом щелепи.

Свідок ОСОБА_4показав суду, що це було осінню, коли точно
не пам'ятає, він сидів на лавочці, прийшов ОСОБА_5 і сказав, що ОСОБА_2. побили
за фіртку. Потім він побачив як ОСОБА_3. вдарила ОСОБА_2. в щоку, з рота
потерпілого потекла кров. А співмешканець по руці і два рази в плечі . ОСОБА_2потім
пішов додому. Що було на другий день він не бачив. Лише бачив як ОСОБА_2.
помився від крові і нічого йому не казав. ОСОБА_5. та ОСОБА_6сказали йому, що
ОСОБА_3. та її співмешканець ОСОБА_7. побили його і це було 18.08.2006 року.

Свідок ОСОБА_8. показала суду, що 18.08.2006року вона бачила як ОСОБА_5. та ОСОБА_6сиділи у посадці
та відпочивали. Співмешканець ОСОБА_3. підійшов до них та щось говорив з ними.
Потім вона побачила як підійшов потерпілий ОСОБА_2. до них і вдарив ОСОБА_7.
відром по голові. ОСОБА_7. не бив ОСОБА_2. в цей день. За перший день вона
нічого сказати не може тому, що не бачила, тільки чула слухи від самої підсудної.

Експерт ОСОБА_9. показав суду, що він проводив
судово-медичну експертизу по медичним документам і самого потерпілого не
обслідував. Перелом щелепи міг бути спричинений як 18.08.2006 року так і 17.08.2006 року якщо
потерпілий нічого не їв на протязі цього періоду, а тому толком нічого не
відчував.

Свідок ОСОБА_5. показав суду, що 18.08.2006
року він з покійним ОСОБА_6 відпочивали і бачив, що потерпілий ОСОБА_2.
вдарив ОСОБА_7. відром по голові і між ними виникла сутичка. ОСОБА_2пішов
додому, взяв сокиру, повернувся і кинув цю сокиру в ОСОБА_7, але він ухилився і
сокира забилась в дерево. Що було більш детально він не може сказати, так як не
пам'ятає. ОСОБА_4. тоді з ними не було.

Показами свідка ОСОБА_6., оголошеними в судовому засіданні і даними ним на досудовому
слідстві підтверджено, що 18
серпня 2006 року він
знаходився в посадці неподалік будинку ОСОБА_2.
де грав в карти з ОСОБА_5. та ОСОБА_4. До них підійшов ОСОБА_7. та присів з
лівого боку. До них підійшов ОСОБА_2. і вдарив відром по голові ОСОБА_7. Тоді
ОСОБА_7. вдарив декілька разів долонею по обличчю ОСОБА_2. на що ОСОБА_2. теж
декілька разів вдарив долонею по обличчю ОСОБА_7. Після цього ОСОБА_2. пішов
додому та повернувся десь через 5
хвилин і ніс в руках маленьку сокиру і став йому погрожувати даною сокирою.
Побачивши це, він втік звідти. Що далі відбувалось він не бачив.

Винність підсудньої в скоєнні нею даного злочину підтверджується також
матеріалами кримінальної справи:

·
протоколом відтворення обстановки і обставин події від 30 листопада 2006 року, яким
підтверджується, що ОСОБА_3. підтвердила механізм спричинення тілесних
ушкоджень ОСОБА_2., тобто
нанісши йому удар кулаком з каменем в нижню частину щелепи зліва, (а.с.61-62);

·
висновком судово-медичної експертизи №97 від 18 вересня 2006 року
підтверджено, що у ОСОБА_2. наявні тілесні ушкодження у вигляді двобічного
внутрішньо суглобового зламу нижньої щелепи тіла зліва та суглобового паростку
справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як
такі, що спричинили довготривалий розлад здоров'я (а.с.65);

·
висновком додаткової судово-медичної експертизи №3890 від 29 листопада 2006 року, згідно
якого встановлено, що згідно характеру перелому щелепи найбільш ймовірно удар
був нанесений в ділянку тіла нижньої щелепи зліва та в зв'язку з відсутністю в
ділянці прикладення сили будь-яких пошкоджень шкірних покривів ймовірно, що
удар був нанесений рукою в якій міг бути камінь. Встановити чи 17.08.2006 року чи 18.08.2006 року виник
перелом щелепи немає можливості, він міг виникнути як 17 так і 18 числа. Наявну
тілесні ушкодження не могли виникнути в результаті 2-3 ударів долонею в
область лівого вуха.(а.с.69).

Винність підсудної у вчиненні нею даного злочину підтверджується і іншими
матеріалами кримінальної справи.

Таким чином, вище перерахованими доказами в своїй сукупності підтверджено
вину підсудної у вчиненні нею даного злочину.

Органами досудового слідства дії підсудної ОСОБА_3. правильно кваліфіковані
за ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків передбачених у
ст. 121 цього
Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Доводи потерпілого ОСОБА_2. про те, що перелом щелепи все
ж скоїв ОСОБА_7. суд оцінює як неправдиві, так як будучи допитаним на
досудовому слідстві в своїх поясненнях(а.сп.8) потерпілий стверджував, що 18.08.2006 року ОСОБА_7.
почав його бити руками по різних частинах тіла, але скільки разів і куди були
нанесені тілесні ушкодження він не повідомляє. В своїх поясненнях в якості
потерпілого від 6 вересня 2006 року (а.сп.12) він стверджує, що 18.08.2006 року
коли він піднімався, в цей момент ОСОБА_7. вдарив його кулаком в обличчя, а
саме в підборіддя і він від одного удару впав на землю і втратив свідомість. В
судовому засіданні він стверджує, що коли піднімався, то не знає чим саме
ОСОБА_7. вдарив його в підборіддя ногою чи рукою і він втратив свідомість. Всі
дні з 18.0.2006 року по 20.08.2006 року він нічого
толком не їв.

Однак свідок ОСОБА_5. стверджує, що потерпілий біля них
не присідав і він не бачив, щоб ОСОБА_7. наносив удари потерпілому ОСОБА_2.
Свідок ОСОБА_4. підтверджує, що саме 17
серпня 2006 року
коли підсудня ОСОБА_3.вдарила ОСОБА_2. з рота потерпілого потекла кров.

Сам потерпілий визнає, що підсудня ОСОБА_3. нанесла йому удар рукою в якій
знаходився камінь 17.08.2006
року.

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_8. підтвердили суду, що,
щоб 18.08.2006 року
ОСОБА_7. наносив які - небудь
удари в область обличчя вони не можуть сказати, не бачили. Покази ж померлого
ОСОБА_6. спростовуються висновком судово-медичної експертизи від 29 листопада 2006 року. Покази
потерпілого ОСОБА_2., що він підійшов до ОСОБА_6. та ОСОБА_5. та присів біля
них заперечуються показами свідка ОСОБА_5.

При таких обставинах суд вважає, що вина підсудної доказана в судовому
засіданні і саме вона спричинила потерпілому перелом щелепи 17.08.2006 року.

При визначенні виду та міри покарання підсудній суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, особу підсудної, а саме,
що вона раніше не судима, повне визнання нею своєї вини та щире каяття в
скоєному, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, що позитивно
характеризується по місцю проживання.

Як пом'якшуючу
відповідальність обставину суд враховує їй те, що щиро каяється в скоєному. З
урахуванням того, що підсудня раніше не судима, позитивно характеризується,
кається в скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину, суд прийшов до
висновку, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства,
а тому прийшов до висновку звільнити її від відбуття покарання з випробуванням.

Так як вина підсудної доведена в судовому засіданні суд прийшов до висновку
стягнути з неї витрати по лікуванню потерпілого.

На підставі ст. 321-324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
визнати винною в скоєнні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України та
покарання їй призначити в вигляді 1
(одного) року позбавлення волі.

В силу ст. 75
КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням,
якщо вона протягом річного іспитового стоку не вчинить нового злочину та
зобов"язати її попросити пробачення у потерпілого.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_3 до вступу вироку в
законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Чернівецької обласної клінічної лікарні м.
Чернівці вул. Головна, 137
витрати за лікування потерпілого ОСОБА_2. в сумі 518 грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Глибоцької ЦРЛ за лікування
потерпілого ОСОБА_2. в сумі 89,60
грн.

Вирок суду може бути оскаржений в Чернівецький
апеляційний суд через Глибоцький районний суд протягом 15 діб з дня його
проголошення.