Справа №: 398/2222/15-к
ВИРОК
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Олександрія Кіровоградської області, проживає там же по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , є громадянином України, несудимим, одруженим, не навчається і не працює,
у вчиненні злочину, який передбачений ч. 1 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в :
01 квітня 2015 року близько 15 години 00 хвилин обвинувачений знаходився на подвір`ї триповерхового будинку АДРЕСА_3 . Маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, підійшов до автомобіля ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі доручення перебував у користуванні ОСОБА_4 та знаходився неподалік першого під`їзду зазначеного будинку. Скориставшись тим, що двері до багажного відділення автомобіля були незачинені, обвинувачений проник до салону автомобіля. Після чого викруткою через замок запалювання запустив двигун автомобіля та, незаконно керуючи транспортним засобом, покинув територію вказаного подвір`я.
В подальшому обвинувачений на автомобілі приїхав до тильної сторони будівлі № 25 по вулиці Першотравневій в м. Олександрія, де залишив автомобіль без нагляду.
Своїми діями обвинувачений здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто злочин, який передбачений ч. 1 ст. 289 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та пояснив, що в березні 2015 року йому зателефонував син потерпілого ОСОБА_6 , сказав, що продає автомобіль. Він з ОСОБА_7 прийшли на вулицю Червоноармійська, подивилися автомобіль. Син потерпілого до автомобіля проникав через багажне відділення, двері якого не закривалися. Автомобіль вони не заводили, бо був розряджений акумулятор. Потім він розмовляв по телефону з самим потерпілим. До потерпілого також ходив батько обвинуваченого дивитися автомобіль. 01.04.2015 року обвинувачений з ОСОБА_7 знову прийшли до автомобіля. При цьому він повідомив ОСОБА_7 , що вже купив автомобіль. Він проник до автомобіля через двері багажного відділення, які не були замкнені. Потім відкрив капот та двері водія. Вони зняли акумулятор і понесли до обвинуваченого на квартиру. Там підзарядили акумулятор і повернулися до автомобіля. Також обвинувачений з собою взяв 5 л бензину, які залив у бак автомобіля. Він сів на місце водія, викруткою, яка була в автомобілі, провернув замок запалювання та завів автомобіль. Вони їздили по місту. Потім він висадив ОСОБА_7 , який сидів на передньому пасажирському кріслі, а сам поїхав далі і залишив автомобіль поблизу кафе «Пуля». Наступного дня пішов до міліції та повідомив про здійснене. За заяву потерпілого щодо викрадення автомобіля узнав пізніше.
Крім визнання обвинуваченим своєї вина, вона повністю підтверджується:
показаннями потерпілого, про те, що він наступного дня від племінника по телефону узнав про зникнення автомобіля. До того придбанням автомобіля цікавилися обвинувачений та його батько, тому він запідозрив саме обвинуваченого. Зателефонував з дружиною йому. Обвинувачений пообіцяв прийти через 20 хвилин, але не появився. Після цього потерпілий зателефонував до міліції з приводу зникнення автомобіля та при допиті зазначив кого підозрює. Після його повернення додому зателефонував обвинувачений і повідомив, що не може прийти, бо його викликають до міліції. Потім потерпілого викликав оперативний співробітник і сказав, що автомобіль знайшли і що він його може забрати. Він поїхав до автомобіля, побачив, що той пошкоджений і відмовився забирати. Вважає, що викрадення обвинувачений здійснив разом з ОСОБА_7 , якого бачив свідок поблизу автомобіля;
показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що показував з метою продажу автомобіль обвинуваченому в присутності ОСОБА_7 та свого знайомого. При цьому проникав до автомобіля через дверцята багажника, на яких був зламаний замок. Також акумулятор був розряджений. Потім узнав про зникнення автомобіля;
показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що в березні 2015 р. він на прохання обвинуваченого ходив дивитися автомобіль потерпілого. Показував автомобіль син потерпілого, який проник до нього через двері багажника. Після цього син потерпілого та обвинувачений ходили самі до квартири обговорити умови придбання автомобіля, оскільки обвинувачений не погодився давати синові потерпілого завдаток і зразу забирати автомобіль. Через тиждень чи півтори обвинувачений запропонував забрати автомобіль. На питання свідка пояснив, що вже придбав його. Вони прийшли до автомобіля. Обвинувачений таким же чином, як і син потерпілого, проник всередину, відкрив бокові дверцята і капот. Вони взяли акумулятор, зарядили його у потерпілого і повернулися назад. Установивши акумулятор, обвинувачений завів двигун за допомогою викрутки, яка була в автомобілі. У свідка це не викликало підозри, так як викрутка була вже в автомобілі і він бачив, що у сина потерпілого не було ключів до автомобіля. Вони поїздили по місту, обвинувачений його висадив і поїхав далі;
показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він доводиться потерпілому племінником, проживає в будинку по АДРЕСА_3 , в дворі якого стояв автомобіль. 01.04.2015 р. він знаходився вдома з 12 до 13 години. Автомобіль був на місці. Коли повернувся з роботи близько 17.00 години, автомобіля вже не було. Наступного дня йому зателефонував потерпілий і він поцікавився чи не забирав потерпілий автомобіль. Від потерпілого він узнав, що автомобіль той не забирав;
протоколом огляду 02.04.2015 р. території поблизу будинку № 41 по вул. Червоноармійська в м. Олександрія, в ході якого потерпілий вказав де перебував автомобіль та було виявлено його відсутність;
довіреністю та свідоцтвом про реєстрацію автомобіля, якими підтверджується законність володіння автомобіля потерпілим;
протоколом огляду 03.04.2015 р. території поблизу будинку № 25 по вул. Першотравнева в м. Олександрія, в ході якого було виявлено автомобіль, що мав пошкодження;
протоколом проведення слідчого експерименту 09.04.2015 р., в ході якого ОСОБА_7 підтвердив, що він з обвинуваченим оглядав автомобіль і через деякий час потерпілий сказав, що автомобіль треба забрати, не говорив, що викрадає його. Автомобіль обвинувачений після зарядки акумулятора завів викруткою. Вони поїздили по місту і свідок вийшов з автомобіля, а обвинувачений поїхав далі;
протоколом огляду місця події 09.04.2015 р., в ході якого з автомобіля було вилучено замок запалювання та оглянуто автомобіль;
висновками криміналістичних експертиз № 83 від 15.04.2015 р. та № 87 від 17.04.2015 р., згідно яких на корпусі циліндрового механізму замка, який вилучений 09.04.2015 року в ході додаткового огляду автомобіля, сліди характерні для зламу відсутні; на внутрішній частині циліндрового механізму замка є сліди дії стороннього предмету, однак у зв`язку з їх мало- інформативністю встановити яким саме предметом вони утворені не представляється можливим;
протоколом огляду 17.04.2015 р., в ході якого в приміщенні Олександрійського МВ УМВС потерпілий видав ключ від замка запалювання;
протоколом проведення слідчого експерименту 27.04.2015 р. за участю обвинуваченого, в ході якого він підтвердив, що автомобілем заволодів в присутності ОСОБА_7 , але при цьому повідомив йому, що уже придбав автомобіль.
Оцінивши зібрані докази, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю. Будь-яких доказів про те, що заволодіння автомобілем було здійснене ним за попередньою змовою з іншою особою, як на тому наполягає потерпілий, в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання необхідно враховувати, що вчинений злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
Обвинувачений не навчається і не працює, на обліку в наркодиспансері або психіатричній лікарні не перебуває, одружений, має 2 дітей, скарг за місцем його проживання не надходило .
З врахуванням наведеного суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі при застосуванні покарання в виді обмеження волі з випробуванням.
Автомобіль необхідно повернути потерпілому.
Потерпілий заявив позов, в якому прохає стягнути з обвинуваченого на його користь ринкову вартість автомобіля на 01.04.2015 р. в сумі 39 362,18 грн., після чого він передасть автомобіль обвинуваченому в особисте користування. Обвинувачений погодився відшкодувати суму шкоди, яка вказана в обвинувальному висновку, тому стягненню підлягають 5754 грн. 20 коп. Зазначений потерпілим спосіб відшкодування можливо було б застосувати лише в разі, коли б автомобіль не підлягав ремонту.
З обвинуваченого на користь держави потрібно стягнути судові витрати за проведення експертиз в сумі 982 грн. 08 коп.
Керуючись статями 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 289 КК України в виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі статей 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5754 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 20 коп. матеріальної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. судових витрат.
Автомобіль ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 безоплатно повернути ОСОБА_4 .
На вирок суду протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайсуд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, звернувшись з відповідною заявою до канцелярії суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя