Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у м. Києві 28 квітня 2015 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, неодноразово засудженого, останнього разу - за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Відповідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2014 року і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вироком районного суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 17 серпня 2014 року приблизно о 06.00 год. у стані алкогольного сп'яніння повторно, проникнувши до приміщення АДРЕСА_1, таємно викрав відбійний молоток та кутову шліфувальну машинку, після чого цього ж дня приблизно о

16.00 год. викрав електродриль, електролобзик та шуруповерт з переносним кабелем-подовжувачем. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 11 560,80 грн.

Захисник у касаційній скарзі просить змінити оскаржувані судові рішення та пом'якшити призначене засудженому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки з наведених документів убачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного

ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого є безпідставними.

Обираючи необхідні ОСОБА_5 вид та міру покарання, районний суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом'якшують його покарання. Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на «Д» обліку у наркологічному диспансері, неодружений.

Обставинами, що пом'якшують покарання засудженому, суд визнав те, що потерпілому відшкодовано спричинену матеріальну шкоду і останній не має до винного матеріальних претензій, а обставинною, що обтяжує відповідальність, - вчинення протиправного діяння у стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, а також того, що ОСОБА_5, будучи неодноразово судимим, у тому числі за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, будучи звільненим від відбування покарання, призначеного за попереднім вироком з випробуванням, перебуваючи на іспитовому строці, вчинив нове протиправне діяння, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення винному покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України.

При цьому, суд урахував всі дані, які впливали на визначення виду та розміру покарання, справедливого для винного, а також конкретні обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається захисник, обґрунтовуючи суворість призначеного його підзахисному покарання, унаслідок чого призначив ОСОБА_5 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією інкримінованої йому частини статті.

Аналогічні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_5. покарання були наведені в апеляційних скаргах засудженого та захисника, вони перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними, у тому числі й доводи про наслідки вчинення протиправного діяння, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди на стан здоров'я засудженого. Свій висновок цей суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним немає підстав.

З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5. покарання за його видом та розміром є справедливим і повністю відповідає вимогам

ст. 65 КК України. Підстав для пом'якшення призначеного

ОСОБА_5 покарання, у тому числі й з огляду на обставини, на які звертає увагу захисник, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ОСОБА_1__________________ОСОБА_2___________________ОСОБА_3