Справа № 1-кп/463/287/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/44/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001773 від 01.06.2014р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 24.10.2014р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 21.07.2009р. за ч.2 ст. 186, ст. 304 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 156, ч.3 ст. 153 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 153 КК України на 10 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 156 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.

Початок строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 01.06.2014р., з часу його фактичного затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 589, 68 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 01.06.2014р. в період часу з 16:30 год. по 17:30 год., знаходячись у парку «Погулянка», що розташований між вулицями Зелена та Погулянка у м. Львові, маючи умисел на задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_11 є малолітньою особою, вчинив відносно неї розпусні дії сексуального характеру, що виразилось у оголенні статевих органів потерпілої та торканні таких руками.

Окрім цього, ОСОБА_7 01.06.2014р. у цей же період часу, знаходячись у вказаному вище місці, використавши безпорадний стан ОСОБА_11 в силу її малоліття, застосувавши до останньої фізичне насильство, маючи умисел на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом шляхом оргенітального контакту, торкався статевим органом її обличчя.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить переглянути вирок щодо нього, виключити з обвинувачення ч. 3 ст. 153 КК України, пом`якшити призначене покарання, або скерувати матеріали кримінального провадження для проведення додаткового розслідування. Покликається на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та заперечує наявність у своїх діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просить пом`якшити призначене покарання за ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати за ч. 3 ст. 153 КК України.

Захисник ОСОБА_9 апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, покликаючись на викладені доводи ОСОБА_7 та просить таку задоволити.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_9 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги , думку прокурора про необхідність залишення вироку суду без змін, а апеляції без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч.3 ст. 153 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку та навів у вироку .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні суду 1 1нстанції обвинувачений звернувся до суду із заявою про визнання вини. /а.с. 197 /. Проте, в ході пояснень заперечив, що вчиняв дії , спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, зазначивши, що увійшовши в довіру до малолітньої ОСОБА_11 , пообіцявши купити їй солодощі, відвів її у парк «Погулянка», де зупинившись у безлюдному місці , зняв з неї штани, спідню білизну, та оголивши її статеві органи, почав їх торкатись руками, мотивів своєї поведінки пояснити не зміг.

Проте, будучи допитаною у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 розповіла про події, що мали місце 01.06.2014р., при цьому пояснила, що коли вона відмовилась знімати одяг, ОСОБА_7 декілька разів вдарив її по плечах, сам зняв її штани та трусики , торкався руками її статевих органів та сідниць , притуляв її обличчя до свого статевого органа, розстібнувши при цьому штани. Дані пояснення підтвердила і законний представник потерпілої - мати ОСОБА_10 , та батько ОСОБА_12 , яким донька розповідала про обставини події. Про те, що ОСОБА_7 роздягав потерпілу, бив її по спині, витягав свій статевий орган та доторкався до ОСОБА_13 повідомила і свідок ОСОБА_11 , старша сестра потерплої , якій відомо про вказані обставини зі слів потерпілої .

Так, свідок ОСОБА_14 зазначив, що 01.06.2014р. близько 16:30 год. йшов через лісопарк , розташований на вул. Погулянка у м. Львові , та бачив як ОСОБА_7 однією рукою тримав потерпілу за плече, а другою торкався її геніталій, причому дитина була оголена до пояса та дуже налякана. Він не підходив до них, а швидко побіг до контрольно - пропускного пункту винзаводу за допомогою, після чого обвинувачений був затриманий.

Як видно з представлених матеріалів ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже є малолітньою особою. Згідно даних акту судово - психіатричної експертизи № 473 /а.136-138/ вбачається, що потерпіла після вказаних дій перенесла гостру реакцію на стрес , яка знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з описаними подіями. Виходячи із рівня її розумового розвитку, індивідуально - психологічних особливостей і емоційного стану, здатна відтворювати фактичний перебіг подій, в тому числі і події 01.06.2014 р.

З даних, що містяться в акті судово - психіатричної експертизи № 489 /а.с.142-143/ вбачається, що ОСОБА_7 на момент обстеження та вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 , ч.3 ст. 153 КК України .

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, недостатність доказів та недоведеність його вини не відповідають матеріалам кримінального провадження і є безпідставними. Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 , використавши безпорадний стан ОСОБА_11 , в силу її малоліття, маючи умисел на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, шляхом оргенітального контакту, торкався статевими органами її обличчя, а отже здійснював дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а тому його показання у цій частині колегія суддів розцінює, як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем проживання, думку законного представника потерпілої, а тому, на переконання колегії, обране судом покарання, в межах санкцій, визначених ч. 2 ст. 156, ч.3 ст. 153 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально - процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин , колегія суддів вважає подану апеляцію безпідставною, а вирок суду законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 24.10.2014р. відносно ОСОБА_7 без зміни.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4