Справа № 755/282/15-к
В И Р О К
іменем України
"28" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015238 від 07 листопада 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жердова, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15 березня 2000 року Броварським районним судом Київської обл. за ч.2 ст. 140 КК України до 1 року, із застосуванням ст.46-1 КК України, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 13 листопада 2001 року Броварським районним судом Київської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки; 09 серпня 2002 року Броварським районним судом Київської обл. за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 09 квітня 2005 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 22 березня 2006 року Броварським міськрайонним судом Київської обл. за ст.ст. 185 ч.3, 15, 185 ч.3, 194 ч.2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 15 липня 2011 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання; 25 квітня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської обл. за ч.2 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 27 лютого 2014 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 8 місяців 15 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову, повторно, вчинив умисний злочин, а саме 06 листопада 2014 року, приблизно в 12 год. 45 хв., перебуваючи в лісі на масиві ДВРЗ, Дніпровського району м. Києва, виявив два паперові згортка з канабісом.

Достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, ОСОБА_4 з метою незаконного його придбання, усвідомлюючи заборону вільного обігу наркотичних засобів, та її караність, підняв вищевказані згортки з вмістом, один з яких поклав до правої, внутрішньої кишені своєї куртки, а другий у праву, задню кишеню своїх штанів, та незаконно зберігаючи їх при собі для власного вживання, без мети збуту, пішою ходою переніс до буд. №1 по вул. Рогозівській в м. Києві, де приблизно о 13 год. 00 хв. був затриманий працівниками міліції.

Того ж дня, в проміжок часу з 14 год. 00 хв. по 14 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. Рогозівська,1, працівниками міліції, в присутності двох понятих, при огляді місця події, у ОСОБА_4 , з правої, внутрішньої кишені його куртки, та з правої, задньої кишені його штанів, було виявлено, оглянуто та вилучено два паперові згортка з наркотичним засобом канабіс, який він придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Згідно висновку експерта №2806х від 26.11.2014 р. надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Загальна маса канабісу (у перерахунку на суху речовину) дорівнює 14,87 г.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено в Таблиці І, є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, посередні характеристики за місцем проживання, наявність зв`язків з антигромадськими елементами, раніше судимий, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає міцні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкції статті 309 КК України.

Враховуючи те, що 27.02.2014 року ОСОБА_4 був звільнений з місць відбуття покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2013 року умовно-достроково на 8 місяців 15 днів, а 06.11.2014 року вчинив новий злочин, суд вважає, що при призначенні покарання необхідно застосувати положення ст. 71 КК України.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався, однак суд, враховуючи положення ст.ст. 177-178 та п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2013 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) місяців 15 днів позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 січня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення хімічної експертизи у сумі 294 гривні 84 копійки (висновок експерта № 2806х від 26.11.2014 року).

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015238 від 07 листопада 2014 року знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1