Провадження № 11-кп/792/82/15
Справа № 682/3296/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Славутського міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року,-
в с т а н о в и л а:
Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білин Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, з освітою 7 класів, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого 23.07.2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 187 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі. Зазначений вирок змінений ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області від 12.10.2010 року з призначенням йому за ст. 187 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнений з місць позбавлення волі 22.05.2014 року за відбуттям строку покарання,-
засуджено: за ст. 125 ч. 1 КК України на 200 годин громадських робіт; за ст. 147 ч. 2 КК України на 8 років позбавлення волі; за ст. 342 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ст. 345 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно на 8 років позбавлення волі.
За ст. 296 ч. 4 КК України ОСОБА_8 виправдано.
Обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою з 12 липня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 117 грн.94 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової трасологічної експертизи.
Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду біля 14 год. 12 липня 2014 року обвинувачений ОСОБА_8 неподалік магазину "Ромашка" по вул. Миру, 1 в м. Славута, з ревнощів, наніс неповнолітній ОСОБА_10 , 1999 року народження, два удари ногою в ділянку тазу. Коли потерпіла впала на асфальтований тротуар, ОСОБА_8 ще тричі наніс їй удари ногою в ділянку таза, заподіявши ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.
Після того як ОСОБА_10 разом зі своєю сестрою ОСОБА_11 пішли додому, ОСОБА_8 по мобільному телефону почав погрожувати їм обом фізичною розправою. У зв`язку з цим ОСОБА_10 пішла до чергової частини СДПРЧ-18 м. Славути, звідки викликала працівників міліції.
А коли ОСОБА_10 зайшла в під`їзд свого будинку АДРЕСА_2 на неї напав ОСОБА_8 , який схопив ОСОБА_10 за шию лівою рукою, а правою приставив до її шиї ніж та наказав не кричати та завів в квартиру АДРЕСА_3 цього ж будинку, де, в присутності ОСОБА_12 наніс ногами ОСОБА_11 , яка, побачивши обвинуваченого, втратила свідомість, декілька ударів в ділянку тазу, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження.
Того ж дня, приблизно о 14 год. 30 хв., до квартири АДРЕСА_4 прибули працівники міліції. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 , продовжуючи утримувати ОСОБА_10 , перебував далі від вхідних дверей, відчинили їх та вибігли з квартири. Обвинувачений, утримуючи ОСОБА_10 , віддавав накази працівникам міліції не заходити до квартири, погрожуючи вбивством заручниці, не реагуючи на законні вимоги працівників міліції викинути ніж та відпустити останню. Близько 14 год. 50 хв. ОСОБА_10 втратила свідомість, а ОСОБА_8 , приставивши ніж до її грудної клітини, погодився на пропозицію працівників міліції замінити неповнолітню заручницю на її повнолітню сестру ОСОБА_11 . Після заміни заручниці він, приставивши ніж до шиї ОСОБА_11 , продовжував висловлювати погрози.
В цей час на місце події прибули начальник слідчого відділу Славутського РВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_14 , начальник сектору карного розшуку ОСОБА_15 та начальник сектору кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_16 , які продовжили перемовини щодо звільнення заручниці. Проте ОСОБА_8 продовжував утримувати ОСОБА_11 , не забираючи лезо ножа від її шиї, та погрожував позбавити її життя. Згодом висунув працівникам міліцію вимогу надати йому автомобіль, щоб дістатись до залізничного вокзалу, та купити два квитки на потяг до міст Рівне або Володимир-Волинського, як умову звільнення заручниці на найближчій станції. Після досягнення домовленості щодо виконання його умов, ОСОБА_8 , утримуючи заручницю, вийшов з квартири до службового автомобіля РВВС і намагався сісти в нього. При цьому працівник міліції ОСОБА_15 , діючи згідно з Законом України «Про міліцію», намагався припинити протиправні дії ОСОБА_8 і затримати його та звільнити заручницю. Однак, обвинувачений з метою уникнення затримання вчинив опір і наніс ножем ОСОБА_15 декілька ударів в руку, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді порізів на правій руці. Під час затримання ножа з рук не випускав, а знову приставив його до шиї ОСОБА_11 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на задній поверхні правого передпліччя, двох поверхневих ран в правій підключичній ділянці та погрожував її вбити, якщо працівники міліції не припинять затримання.
Захисник ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту його апеляційної скарги, просить вирок місцевого суду змінити, скасувавши його в частині засудження ОСОБА_8 за ст.ст.147 ч. 2, 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України, із закриттям провадження за відсутності складу зазначених кримінальних правопорушень.
Вважає, що наміру захоплювати заручників у ОСОБА_8 не було, він лише хотів налякати ОСОБА_10 і ОСОБА_11 і погроз фізичного розправою він не висловлював.
Жартуючи, ОСОБА_8 сказав працівникам міліції надати йому автомобіль та придбати два квитки на потяг. Наміру заподіяти тілесні ушкодження працівнику міліції ОСОБА_15 . ОСОБА_8 не мав. ОСОБА_15 сам при затриманні останнього заподіяв собі тілесні ушкодження, вириваючи з рук обвинуваченого металеву пластину, яку той видавав за ніж, ламаючи її.
Заслухавши: доповідь судді апеляційного суду; захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи; прокурора про законність та обґрунтованість вироку; обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за викладених у вироку обставинах, ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених у судових засіданнях, належно оцінених судом і він є обґрунтованим.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що досудове слідство проведено неповно та однобічно, а місцевий суд розглянув кримінальне провадження необєктивно і ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів не скоював, безпідставні.
Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом першої інстанції та спростовані слідуючими доказами.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 показала, що оскільки вона не бажала зустрічатись з ОСОБА_8 , останній наніс їй два удари ногою в ділянку тазу зліва, від яких вона впала на тротуар. Потім обвинувачений ще тричі наніс їй удари ногою в ділянку тазу зліва. Коли вони з сестрою ОСОБА_11 повернулись додому, на мобільний телефон сестри зателефонував ОСОБА_8 та почав погрожувати позбавити їх життя.
За вказівкою сестри вона пішла до пожежної частини і викликала працівників міліції. Коли повернулась додому, в під`їзді будинку її наздогнав ОСОБА_8 і, приставивши до її шиї ніж, завів у квартиру, де перебувала сестра та її подруга ОСОБА_12 . Зачинивши вхідні двері та тримаючи ножа біля її шиї, ОСОБА_8 продовжував погрожувати всім вбивством, а потім декілька разів вдарив сестру ногами. На вимоги прибулих працівників міліції відпустити її та викинути ніж ОСОБА_8 не реагував і наказав працівникам міліції не підходити до нього, оскільки він вб`є її. З переляку вона втрачала свідомість і тоді обвинувачений погодився поміняти її на сестру ОСОБА_11 . Після того як ОСОБА_8 відпустив її, він взяв у заручники ОСОБА_11 , приставивши до шиї останньої ніж.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 373 у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді: 2-х саден на боковій поверхні шиї справа, що могли виникнути від леза ножа;2-х синців на зовнішній поверхні лівого стегна, синця в ділянці крила здухвинної кістки тазу, які могли виникнути внаслідок ударів ногами. Ці тілесні ушкодження могли утворитись 12.07.2014 року.
Потерпіла ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_8 на вулиці наніс удари ногами її сестрі ОСОБА_10 , яку вона відвела додому. Однак ОСОБА_8 по мобільному телефону став погрожувати їй фізичною розправою. Тоді вона послала сестру викликати працівників міліції з пожежної частини. Проте, та повернулась з ОСОБА_8 , який тримав біля її горла ніж і погрожував вбити. Зайшовши в квартиру, ОСОБА_8 продовжував утримувати ОСОБА_10 з приставленим до шиї ножем, а їй наніс декілька ударів ногами в ділянку тазу.
На вимоги працівників міліції викинути ніж та відпустити заручницю ОСОБА_8 не реагував, а погрожував вбити ОСОБА_10 якщо працівники міліції спробують затримати його. Тільки після того як сестра почала втрачати свідомість ОСОБА_8 погодився відпустити останню, взявши в заручниці її. Обвинувачений також приставив ніж до її горла, а потім висунув працівникам міліції умову надати йому автомобіль та купити два квитки на потяг до міста Рівного чи Володимир-Волинського. У випадку задоволення його вимог він відпустить її на одній із залізничних станцій. Працівники міліції змушені були погодитись на вимоги ОСОБА_8 . Коли обвинувачений намагався сісти в автомобіль, тримаючи ножа біля її горла, працівник міліції ОСОБА_17 схопив ОСОБА_8 за руку, намагаючись забрати ніж та звільнити її. Однак ОСОБА_8 вчинив опір і наніс ОСОБА_17 ножем декілька ударів в руку.
За висновком судово-медичної експертизи № 372 у потерпілої ОСОБА_11 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді: поверхневої рани на задній поверхні правого передпліччя, 2-х поверхневих ран в правій підключичній ділянці, садна на передній поверхні шиї, які могли виникнути від дії леза ножа; синця на боковій поверхні тазу зліва, синця на боковій поверхні таза справа, синця на зовнішній поверхні правого стегна, 3-х синців на зовнішній поверхні лівого стегна, які могли виникнути від ударів ногами. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись 12.07.2014 року.
З показань потерпілого ОСОБА_15 , начальника сектору карного розшуку Славутського РВ УМВСУ в Хмельницькій області, вбачається, що 12.07.2014 року до чергової частини відділу міліції зателефонувала ОСОБА_10 про заподіяння їй ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Через деякий час члени слідчо-оперативної групи, що виїхали на місце події раніше, повідомили, що ОСОБА_8 знаходиться у квартирі потерпілої і, тримаючи біля її горла ніж, не підпускає до себе працівників міліції, погрожуючи вбити ОСОБА_10 . Прибувши на місце події він побачив, що працівники міліції ведуть переговори з ОСОБА_8 , який утримував ОСОБА_11 , приставивши ніж до її шиї, та погрожував позбавити потерпілу життя якщо працівники міліції підійдуть до нього. Вимог викинути ніж та відпустити потерпілу не виконував, а висунув умову надати йому автомобіль та придбати два квитки на потяг до міст Рівного або Володимир-Волинського. І лише після виконання працівниками міліції цих вимог ОСОБА_8 відпустить ОСОБА_11 на найближчій станції. Коли ОСОБА_8 , тримаючи ніж біля шиї ОСОБА_11 , намагався сісти в наданий працівниками міліції службовий автомобіль, він, з метою затримання ОСОБА_8 і намагаючись вибити ніж, схопив останнього за руку. Проте обвинувачений наніс йому декілька ударів ножем по руках.
Аналогічні показання дали і свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 працівники міліції.
За висновком судово-медичної експертизи № 374 у потерпілого ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на тильній поверхні правої кисті, рани на зовнішній поверхні ближньої фаланги 3-го пальця правої кисті, які могли виникнути 12.07.2014 року від дії гострого колючо-ріжучого предмета, яким могло бути лезо ножа.
Із показань свідка ОСОБА_18 , оперуповноваженого СКР Славутського РВВС, вбачається, що він в складі слідчо-оперативної групи прибув до квартири АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 насильно утримував неповнолітню ОСОБА_10 , приставивши до її горла ніж. Вимогу працівників міліції викинути ніж та відпустити заручницю ОСОБА_8 не виконав, а почав погрожувати вбити ОСОБА_10 якщо працівники спробують його затримати. Коли ОСОБА_10 стало погано, обвинувачений погодився замінити її на ОСОБА_11 , приставивши ніж до горла останньої. На їх вимоги відпустити ОСОБА_11 ОСОБА_8 не реагував, погрожував вбивством потерпілої. Потім ОСОБА_8 висунув вимогу надати йому автомобіль, щоб добратись до залізничного вокзалу, та два квитки на потяг до міст Рівне та Володимир-Волинського, після чого відпустить заручницю на найближчій станції. Коли ОСОБА_8 , тримаючи ніж біля шиї потерпілої ОСОБА_11 , намагався сісти в міліцейський автомобіль ОСОБА_15 , намагаючись вирвати ніж, схопив ОСОБА_8 за руку. Проте останній вчинив опір працівнику міліції та декілька разів вдарив ножем ОСОБА_15 .
Згідно даних протоколу огляду від 12.07.2014 року службового автомобіля Славутського РВВС в його салоні було виявлено лезо та ручку ножа зі слідами крові, яка за висновком судово-імунологічної експертизи могла походити від ОСОБА_15 та ОСОБА_11 (т. 1, а.к.п. 16-20, 119-124).
В судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечував, що із ревнощів наносив удари ОСОБА_10 . Дійсно утримував в квартирі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і приставляв їм до горла ножа щоб налякати. Надати йому автомобіль і купити квитки він сказав працівникам міліції жартома. А ОСОБА_15 сам заподіяв собі тілесні ушкодження, намагаючись забрати у нього ніж.
Уся сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинених злочинах.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.
А тому посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 на незаконність засудження ОСОБА_8 за ст.ст. 147 ч. 2, 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу.
Немає підстав і для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 на ч. 1 ст. 147 КК України, про що ставить питання захисник в своїй апеляційній скарзі, оскільки ОСОБА_8 захопив неповнолітню заручницю ОСОБА_10 .
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ст. ст. 125 ч. 1, 147 ч. 2, 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України, а покарання йому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України і підстав для його пом`якшення, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник, немає.
Не вбачаючи підстав для скасування чи зміни вироку, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Вирок Славутського міськрайонного суду від 17 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Судової палати з розгляду кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
З оригіналом згідно:
Судді:/підписи/
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2