У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В. та Жука В.Г.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві 13 березня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах
захисника - адвоката ОСОБА_2 на вирок Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 3 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним вироком засуджений:

ОСОБА_1, 1978 року народження,
раніше не судимий,

- за ст. ст. 27 ч. 5, 185 ч5 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є
його власністю;

- за ч. 3 ст. 364 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані із здійсненням функції представника влади й
організаційно-розпорядчими обов'язками строком на 3 роки, з конфіскацією всього
майна, що є його власністю .

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 роки
позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані зі здійсненням
функції представника влади й організаційно-розпорядницьких обов'язків строком
на 3 роки з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

ОСОБА_1,
працюючи заступником начальника відділу ВКР Феодосійського МВ ГУ МВС України в
Автономній Республіці Крим і володіючи, у зв'язку з виконанням своїх службових
обов'язків, інформацією про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, засуджені вироком
Феодосійського міського суду від 20 травня 2004 року та ОСОБА_5, засуджений
вироком Феодосійського міського суду від 13 лютого 2006 року вчиняють крадіжки
чужого майна, а також інформацією про те, що ОСОБА_6 був раніше неодноразово
судимий за вчинення розкрадань чужого майна, з метою наступного спільного
вчинення розкрадань чужого майна, у листопаді 2003 року, познайомив ОСОБА_6 з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Після того, як ОСОБА_6, очолив
організовану групу, ОСОБА_1 став її активним учасником - пособником. При цьому,
перебуваючи з останнім у злочинній змові, маючи обопільний умисел на вчинення
крадіжок чужого майна, у складі організованої групи, у яку так само ввійшли
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_8, він став надавати ОСОБА_6, інформацію про
знаходження грошей і цінностей у магазинах і квартирах громадян у м. Феодосії,
а також на службовому автомобілі підвозив ОСОБА_6 до цих об'єктів, показував їх
місце розташування, надавав інформацію, що стала йому відома як співробітникові
міліції про стан розкриття злочинів, вчинених організованою групою, про розшук
і затримку її членів, використовуючи службове становище, забезпечував
прикриття діяльності організованої групи, яка діяла з листопада 2003 року по
січень 2004 року, тобто виконував певну відведену йому роль, одержував від
ОСОБА_6 кошти, добуті злочинним шляхом, якими розпоряджався на свій розсуд.

Так, ОСОБА_1 надав ОСОБА_6, як
керівникові організованої групи, інформацію про знаходження значних коштів у
магазині «Горний» по вул. Сімферопольське шосе, 37 у м. Феодосії, звідки
останній, 23 листопада 2003 року, близько 22 години, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 з розподілом ролей вчинили крадіжку грошей та майна
на загальну суму 3969 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 надав ОСОБА_6, як
керівникові організованої групи, інформацію про знаходження значних коштів у
ОСОБА_8 і на своєму службовому автомобілі привіз останнього та показав місце
розташування квартири АДРЕСА_1. Після чого, ОСОБА_6, 26 листопада 2003 року,
близько 10 години, за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 з
розподілом ролей вчинили крадіжку майна ОСОБА_8, заподіявши їй
матеріальний збиток на загальну суму 3158 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 надав ОСОБА_6, як
керівникові організованої групи, інформацію про знаходження значних коштів у
квартирі АДРЕСА_2 у ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 29 листопада 2003 року,
близько 20 години ОСОБА_6, за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 і
ОСОБА_8, з розподілом ролей вчинили крадіжку майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на
загальну суму 5950 грн., та майна ОСОБА_11 на суму 19 750 грн.

Після того як учасники
організованої групи вивезли речі потерпілих у гараж, вони знову повернулись та
із зазначеної квартири вчинили крадіжку майна, що належить ОСОБА_11 на
загальну суму 8830 грн., розподіливши викрадене між собою.

ОСОБА_1 надав інформацію ОСОБА_6, як
керівникові організованої групи про знаходження значних коштів у магазині
«Речной» по вул. Річкова, 68 у м. Феодосії, звідки останній, 11 грудня 2003
року, близько 22 години, за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_4,
вчинили крадіжку 2320 грн., які належали потерпілій ОСОБА_13 та 2640 грн., які
належали потерпілій ОСОБА_12, розподіливши викрадене між собою.

ОСОБА_1 надав інформацію ОСОБА_6,
як керівникові організованої групи, про знаходження за місцем проживання
ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 значних коштів. 16 грудня 2003 року, близько 11 години, за
попередньою змовою ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з розподілом ролей,
вчинили крадіжку грошей і майна ОСОБА_13 на загальну суму 27263 грн.

ОСОБА_1, знаючи про знаходження
значних коштів у ОСОБА_14, надав про це
інформацію ОСОБА_6, як керівникові організованої групи, якого на службовому
автомобілі привіз до місця проживання потерпілого та показав місце розташування
його квартири АДРЕСА_4. ОСОБА_6 30 грудня 2003 року, близько 21 години, за
попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_4, з розподілом ролей,
вчинили крадіжку майна ОСОБА_14, заподіявши потерпілому матеріальний
збиток на загальну суму 14 015 грн.

Крім того, 2 січня 2004 року при
затримані ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 співробітниками міліції, ОСОБА_1
використовуючи надану йому владу і службове становище намагався вплинути на
співробітників міліції з метою перешкодити затримці зазначених осіб, чим
заподіяв істотну шкоду державним і громадським інтересам, що виразилася в
підриві авторитету та дискредитації органів внутрішніх справ.

Ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 9 серпня 2007 року вирок змінений: на підставі
ст. 6 п. 2 КПК України, з обвинувачення ОСОБА_1 виключені епізоди співучасті у
вигляді пособництва у вчинені 11 грудня 2003 року крадіжки грошей, що належать
приватним підприємцям ОСОБА_12 й ОСОБА_15 у магазині «Речной» та 16 грудня 2003
року грошей і майна із квартири ОСОБА_13 на загальну суму 27263 грн. 14
коп., за відсутністю в його діях складу злочину, в решті вирок залишений без
зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення щодо нього
скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу злочинів.

У касаційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого
ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст.6
КПК України за відсутністю в діях засудженого складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які
його засуджено, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та
підтверджений сукупністю зібраних у справі доказів.

Так свідок ОСОБА_6 на досудовому
слідстві і у судовому засіданні 9 серпня 2005 року показав, що після знайомства
з ОСОБА_1 у листопаді 2003 року у кафе «Рандеву», останній йому запропонував
вчинити крадіжки з кількох квартир, у яких знаходяться значні суми грошей,
наводку на ці квартири буде давати він і здійснювати прикриття як працівник
міліції. Крім того, ОСОБА_1 розповів йому, що є люди, які можуть вчиняти
крадіжки, з якими обіцяв познайомити. Незабаром після цього, біля головпоштамту
ОСОБА_1 познайомив його з ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Згодом ОСОБА_1 давав йому
інформацію про наявність грошей і цінностей у магазині «Горний», показав
квартири ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_14, звідки вони невдовзі вчинили крадіжки.
ОСОБА_1 привозив його до магазина «Горний», у якому показав розташування сейфа,
за що після крадіжки він особисто передав ОСОБА_1 800 грн. Після надання
інформації про квартиру ОСОБА_8, ОСОБА_1 розповів йому коли ОСОБА_8
відсутній вдома, що він передав ОСОБА_7. Коли ОСОБА_7, проникнувши у квартиру
ОСОБА_8, по мобільному телефону повідомив йому, що грошей у будинку немає, він,
у свою чергу, передзвонив ОСОБА_1, який сказав, що гроші повинні бути під
килимом у спальні, про що він повідомив ОСОБА_7. Після вчинення крадіжок
співучасники передавали йому гроші для нього і для ОСОБА_1. 29 листопада 2003
року за інформацією отриманої від ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 вчинили
крадіжку у ОСОБА_11, після вчинення якої, ОСОБА_7 передав йому 1000 грн. з яких
він 500 грн. віддав ОСОБА_1. Про квартиру ОСОБА_14 йому інформацію так само
надав ОСОБА_1.

Ці показання ОСОБА_6 підтвердив під
час очної ставки з ОСОБА_1, у ході якої уточнив, що ОСОБА_1 йому повідомив, що
у магазині «Горний» залишають виторг на ніч4 у будинку ОСОБА_8 є гроші і золоті
вироби, про що він знає, оскільки дружить із господарями та бував у будинку;
адресу ОСОБА_11 ОСОБА_1 написав йому на листку паперу, повідомивши, що ОСОБА_11
директор заводу і у квартирі є гроші та золото; після пропозиції вчинити
крадіжку із квартири ОСОБА_14, ОСОБА_1 розповів, що дружить з ОСОБА_14 і у
останнього є багато грошей і золотих виробів, після чого на службовій машині
ОСОБА_1 возив його у двір ОСОБА_14, звідки показував вікна його квартири, при
цьому заявив, що хоче отримати 50% від викрадених грошей за інформацію і
прикриття з його боку.

Суд обґрунтовано визнав зазначені
показання достовірними і поклав їх в основу вироку, оскільки вони узгоджуються
з іншими зібраними доказами.

Так ОСОБА_3 на досудовому слідстві і у судовому засіданні 9 серпня 2005р.
показала, що восени 2003 року ОСОБА_1, з яким вона раніше познайомилася через
ОСОБА_4, познайомив її з ОСОБА_6, попередивши, що цій людині потрібна наводка
для здійснення крадіжок. З листопада 2003 року ОСОБА_6 взяв на себе керівництво
всією групою. Він же підтримував зв'язок з ОСОБА_1, і передавав йому гроші від
крадіжок. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що наводку на магазин «Горний» йому дав
ОСОБА_1, який докладно розповів про розташування підсобних приміщень, де знаходиться
сейф, він же давав інформацію про квартири ОСОБА_8 і ОСОБА_14. Після крадіжки
із квартири ОСОБА_8, ОСОБА_1, як працівник міліції, виїжджав на місце
здійснення злочину а потім докоряв ОСОБА_6, що не там шукали гроші. Їй відомо,
що ОСОБА_1 давали тільки гроші, нічого іншого він брати не хотів. Крім цього,
ОСОБА_1 вони збиралися купити машину й оформити як дарування.

Аналогічні показання на досудовому
слідстві давали ОСОБА_4 та ОСОБА_7. При цьому ОСОБА_4 крім того показав, що з ОСОБА_1 учився в
одній школі та жив в одному районі. Коли його, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримували
працівники міліції, то у дворі будинку він бачив ОСОБА_1, який підходив до
працівникам міліції розмовляв з ними.

З показань на досудовому слідстві
ОСОБА_7 також вбачається, що він разом з ОСОБА_6 приїхав у Феодосію для
вчинення крадіжок. Він знав, що в ОСОБА_6 є знайомий по кличці «ОСОБА_15», як
пізніше йому стало відомо - працівник міліції. З цією людиною ОСОБА_6
зв'язувався по мобільному телефону, щоб довідатися, де знаходяться гроші в
будинку ОСОБА_8, коли він, не міг їх знайти, також ОСОБА_6 йому дзвонив, щоб
довідатися місцезнаходження ОСОБА_14, із квартири якого вони згодом вчинили
крадіжку.

Як вбачається з роздруківок
телефонних номерів, записаних у пам'яті мобільних телефонів у ОСОБА_6, ОСОБА_5
та ОСОБА_7 був мобільний телефон ОСОБА_1, записаний під назвами “ОСОБА_15” та
“ОСОБА_16”. Згідно з роздруківок телефонних розмов ОСОБА_6, будучи у розшуку
телефонував ОСОБА_1.

З показань свідків ОСОБА_17 вбачається, що при
затримані ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_1 підходив до працівників міліції і
цікавився причинами затримання, вказавши, що ОСОБА_4 друг його дитинства.

Доводи касаційних скарг про те, що
до ОСОБА_1 застосовувались недозволені методи ведення слідства, не знайшли
свого підтвердження, оскільки за заявою ОСОБА_1
під час досудового слідства
прокуратурою Автономної Республіки Крим була проведена належна перевірка і
постановою від 26 листопада 2004 року у порушенні кримінальної справи за
ознаками ст.365 КК України щодо працівників міліції, вказаних у заяві,
відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані
правильно.

Будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами
для скасування чи зміни судових рішень, по справі не встановлено.

Міра покарання засудженому призначена відповідно до вимог ст. 65 КК
України.

Керуючись ст. ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника -
адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

С у д д і:

Верещак В.М.
Гошовська Т.В. Жук В.Г.