ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11- 273/2008 Головуючий
в 1 інстанції - Карнаух А.С. .
Категорія - 289 ч.3 КК
Доповідач - Широян Т.А.
квітня 2008 року колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі
суддів
- Широян Т.А., Сердюка О.Г.
адвоката - ОСОБА_1.
засудженого
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1. на вирок Чернігівського районного суду від „ 27 „ лютого 2008 року.
вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Антоновичі Чернігівського
району та області, українець, громадянин України, , який ніде не працює, не
судимий в силу ст. 89 КК України, проживає в АДРЕСА_1

засуджений
за ст. 15 ч.3 ст.289 ч.3 КК України на 7
років позбавлення волі

Стягнуто
з ОСОБА_2. на користь потерпілого
ОСОБА_3. у відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 5252, 52 гр., та моральної
шкоди в сумі 2 500 грн.

ОСОБА_2. визнаний винним та засуджений за те, що він 6 червня 2007 року у
нічний час, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись на
задньому сидінні автомобіля марки „Opel Wektra” днз.
НОМЕР_1під керуванням ОСОБА_3., під час
руху по автодорозі Чернігів - Нові Яриловичі біля с. Халявин
Чернігівського району та області, вчинив замах на незаконне заволодіння
транспортним засобом , поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для
життя та здоров'я, приставивши до потилиці потерпілого предмет округлої форми,
що було сприйнято потерпілим як вогнепальна
зброя, та примусив потерпілого вийти з
машини та залишити ключі запалення.

В апеляції, адвокат ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2. просить вирок суду скасувати і провадження по справі закрити за
відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що наміру заволодіти
машиною засуджений не мав, насильства щодо потерпілого не застосовував, не
висловлював ніяких погроз. Твердження про те, що ОСОБА_2. приставляв до
потилиці потерпілого сторонній предмет, тим більш округлої форми, нічим не
доведено. У апеляції наголошується, що потерпілий сам спровокував ситуацію, коли засуджений був вимушений
приймати зусилля , щоб залишити
автомобіль, який був заблокований з невідомих причин потерпілим, бо потерпілий відкрив по автомобілю стрілянину. Також у
апеляції висловлено припущення, що потерпілий та свідок по справі домовились та оговорили ОСОБА_2. з метою не допустити притягнення до відповідальності
ще й свідка ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку суду щодо
ОСОБА_2. без змін, самого засудженого та його адвоката , які просять вирок
суду щодо ОСОБА_2. скасувати і
провадження по справі закрити з підстав, викладених у апеляції адвоката,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція
адвоката ОСОБА_1. не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_2. у замаху на
незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_3. при
обставинах, викладених у вироку , доведена.

Доводи засудженого та його адвоката про непричетність ОСОБА_2.
до даного злочину, і звинувачення потерпілого, що він своєю неадекватною
поведінкою змусив ОСОБА_2. саме шляхом
пошкодження машини залишити її та втекти від потерпілого, спростовані
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_3. на протязі досудового слідства і в судовому засіданні
пояснював, що він, як приватний таксист
о 2 ночі 6 червня 2008 року виконував замовлення ОСОБА_2. та його товариша ОСОБА_4. щодо поїздки до м. Ріпки, і що саме
ОСОБА_2. вчинив на нього напад з метою заволодіння його автомобілем. Потерпілий пояснював, що до такого висновку він прийшов виходячи
із дій ОСОБА_2., а саме , що той приставив до потилиці твердий предмет округлої форми та наказав зупинитись, залишити ключі
запалення та мобільний телефон. Враховуючи те, що подія відбувалась у віддаленні від населених пунктів, в
безлюдному місці, що ОСОБА_2. та його напарник були в стані сп'яніння, з
урахуванням того, що часто мають місце напади на таксистів, він сприйняв
висловлену погрозу як реальну. І з його доводами судова колегія погоджується.

При проведенні впізнання по фотографіях
потерпілий упевнено показав на особу, яка здійснила напад на нього, і
ним виявився ОСОБА_2..

ОСОБА_2., виламавши верхній люк в машині, залишив машину та з місця злочину
втік. Іншого пасажира, який ніяким чином
не реагував на дії ОСОБА_2., бо був в стані сп'яніння, затримав сам потерпілий
та доправив до міліції.

Показання потерпілого щодо обставин
нападу на нього не суперечать показанням свідка ОСОБА_4, який разом із
ОСОБА_2. їхав до Ріпок. Свідок уточнив, що
до потилиці потерпілого ОСОБА_2.
приставляв пачку з-під цигарок і дійсно
наказав зупинити машину , залишити ключі запалення та мобільний телефон
. Стверджував , що ніякої домовленості із ОСОБА_2 на заволодіння машиною „таксі” не було. Він дійсно хотів доїхати додому. На дії ОСОБА_2. не
зреагував, тому що був дуже п'яний. Він
навіть не чинив опір потерпілому, коли той його затримав.

Показання даного свідка були перевірені при проведенні очної ставки як із
потерпілим , так і з ОСОБА_2. .

Підстав вважати, що потерпілий та свідок
домовились між собою, а таке
припущення є у апеляції, нема.

З місця події було вилучено люк від автомобіля.

Проведеною судовою авто технічною
експертизою в автомобілі -таксі потерпілого ОСОБА_3. виявлені пошкодження, в
тому числі і люку. Цією експертизою встановлена вартість матеріальних збитків, завданих
пошкодженням автомобіля потерпілого.

Сам засуджений, звертаючись до суду із апеляцією , яку потім відкликав,
фактично визнав свою вину, зазначив зокрема, що він „у всьому зізнався, та
просить суворо не карати” і просив перекваліфікувати його дії.

Таким чином, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_2, як замах на
заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_3.

Втім, у вироку суд помилково зазначив, що таке заволодіння мало місце із
застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого.
Як таке насильство до потерпілого ОСОБА_3. застосовано не було, ОСОБА_2.
лише погрожував застосуванням насильства, виконував певні дії для
матеріалізації цієї погрози.
Обвинувачення ОСОБА_2. за ст. 15.ч3 - 289 ч.3 КК України було пред'явлено саме за цією кваліфікуючою
ознакою.

Тому судова колегія вважає, що
правильним є доведення вини ОСОБА_2. за ст. 15 ч.3 - 289 ч.3 КК України,
як замах на заволодіння транспортним
засобом саме із погрозою застосування
насильства , яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, а тому
мотивувальна частина вироку має бути змінена.

Цивільний позов по справі розв'язаний правильно, ґрунтується на доказах і
підстав для його зміни або скасування
нема.

Посилання адвоката і засудженого на те, що потерпілий незаконного
користувався вогнепальною зброєю, то вони
до вирішення даної кримінальної справи відношення не мають. У
справі з цього приводу є відповідна
постанова слідчого.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за
собою безумовне скасування вироку суду, по справі не встановлено.

Засудженим ОСОБА_2. було поштою направлено до суду клопотання про
призначення захисника - його дядька ОСОБА_5 . При розгляді апеляції він
зазначив, що таке клопотання пов'язане із бажанням бачити когось із близьких,
бо до нього в СІЗО не приходить. Це
клопотання при розгляді апеляції засуджений не підтримав.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію адвоката ОСОБА_1. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

В мотивувальній частині вироку
Чернігівського районного суду від
27 лютого 2008 року щодо
ОСОБА_2 після слів „вчинив замах
на заволодіння транспортним засобом”
зазначити „поєднане із погрозою
застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого”

В решті цей вирок суду щодо ОСОБА_2.
залишити без змін

Головуючий

Судді