Справа № 206/8359/14-к
Провадження № 1-в/206/2/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації ІІЦ №133 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську справу за сумісним поданням ІВЦ -133 та міської спостережної комісії стосовно -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, казаха, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одружений, до засудження не працював, мешкав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.02.1995 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.81 ч.3 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком,
- 12.04.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
- 02.11.2009 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
- 12.07.2010 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 510 грн., штрафу.
Засудженого: 08.12.2010 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст. 71 КК України частково приєднати не відбутий строк за вироком від 02.11.2009 року.
Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 року не відбутий строк 02р. 09м. 07дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі, на підставі ст. 82 КК України.
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , засуджений: 08.12.2010 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст. 71 КК України частково приєднати не відбутий строк за вироком від 02.11.2009 року.
Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 року не відбутий строк 02р. 09м. 07дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі, на підставі ст. 82 КК України.
Адміністрація Ігренського ВЦ УДПтСУ в Дніпропетровській області клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини покарання, сумлінно відноситься до праці, позитивно характеризується, провину у скоєні злочину визнав повністю і щиросердечно кається в ньому.
Засуджений ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав подання та наполягав на його задоволені.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання.
Розглянувши подання, особову справу засудженого ОСОБА_5 , заслухавши представника установи, засудженого та прокурора, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
В силу ст. 81 Кримінального кодексу України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України. покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 , відбув більш 2/3 строку призначеного покарання, за час відбування покарання в СІЗО м.Дніпропетровська, режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, у ВК-89 характеризувався негативно, мав 2 заохочення та 3 стягнення, в Ігренському ВЦ (133) характеризується позитивно має 3 заохочення та 4 стягнення, а саме, пропустив вечірню перевірку, вилучено телефон, порушив форму одягу, вживав алкоголь (а.с.4).
А також як вбачається із характеристики на засудженого ОСОБА_5 , заступник начальника установи ОСОБА_7 , не згоден із викладеним у характеристиці (а.с.2), про що 14.01.2015 року ним було надано до суду рапорт (а.с.18), та згідно опитувального листа щодо можливості застосування УДО до засудженого ОСОБА_5 , заступник начальника установи ОСОБА_8 , вважав, що засуджений не заслуговує на застосування до нього УДО. (а.с.3)
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно дострокове звільнення, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 , своєю поведінкою виправлення не довів. Крім того, він засуджений за тяжкий злочин.
Отже, враховуючи особу засудженого, а також порушення порядку та режиму утримання, у суді відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання за сумісним поданням ІВЦ -133 та міської спостережної комісії стосовно ОСОБА_6 - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1