Провадження № 1-кп/742/26/15
Єдиний унікальний № 742/1556/14
ВИРОК
Іменем України
25 лютого 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000006 про обвинувачення:

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудівка Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, дитина війни, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
09 листопада 2012 року близько 10 години, обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи у спільному з колишньою дружиною ОСОБА_10 господарстві, за адресою АДРЕСА_2 , де разом із свідком ОСОБА_11 за допомогою бензопили та сокири розпилювали на подвір`ї господарства відколоту деревину. Під час роботи, до господарства прийшли донька обвинуваченого свідок ОСОБА_12 , його зять потерпілий ОСОБА_6 яких покликала колишня дружина обвинуваченого свідок ОСОБА_10 з метою заборонити обвинуваченому проводити будь які роботи по господарству, після чого потерпілий ОСОБА_6 почав сваритися із обвинуваченим ОСОБА_9 , де під час сварки, на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_9 заподіяв удар лезом сокири в життєво важливий орган потерпілого ОСОБА_6 в область голови, спричинивши останньому згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 110 від 30.09.2013 р. тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, рубано-забитої рани в області правого лобного бугра, після травматичної нейропатії правого відвідного нерву з диплопією, часткової зовнішньої офтальмоплегії і проліферативної ненйропатії зорового нерву правого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , своєї вини у пред`явленому обвинуваченні в частині закінченого замаху на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_6 не визнав, та дав показання суду, він проживав в АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , з якою в подальшому розлучилися та розділили своє господарство. 09 листопада 2012 року близько 9-10 години разом із ОСОБА_11 він прийшов до зазначеного господарства розібрати старий сінник, з собою для роботи в них були бензопила та сокира, де почали розпилювати на подвір`ї господарства відколоту деревину. В цей час до обвинуваченого прийшла колишня дружина та почала лаяти його, щоб останній йшов з господарства, забороняючи проводити будь які роботи, після чого остання пішла, але через незначний час прийшла до господарства разом з спільною донькою ОСОБА_12 , та зятем потерпілим ОСОБА_6 , останній став кричати та виганяти обвинуваченого з господарства, після чого підходячи до обвинуваченого зять погрожуючи намагався вдарити останнього, ОСОБА_9 у цей час тримаючи сокиру можливо в стані хвилювання чи ляку і наніс удар потерпілому, якою саме її частиною взагалі не приділив ніякої уваги . Ніякого наміру на вбивство у нього ніколи не було, вказав, що сам не розуміє як так трапилося, хоча з зятем знаходилися в неприязних стосунках. Після удару потерпілий упав, а потім піднявся з землі та пішов з донькою до себе додому. Винним себе у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, просить суд суворо не карати та застосувати до нього Закон України Про амністію у 2014 році. Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальних збитків на суму 2875 грн. 96 коп. визнав, та відшкодував такі потерпілому під час розгляду кримінального провадження, в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди на суму 30000 грн. не визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання суду, що обвинувачений ОСОБА_9 є колишнім чоловіком його тещі. На грунті розподілу майна з тещею, у нього із ОСОБА_9 почались неприязні відносини. 09 листопада 2012 року в ранковий час він на прохання тещі разом з дружиною прийшов до її господарства, де ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 пиляли дерево. ОСОБА_6 підійшов ближче і став робити ОСОБА_9 зауваження, забороняючи проводити будь які роботи . Несподівано ОСОБА_9 взяв сокиру та із викриком я тебе уб`ю наніс потерпілому удар лезом по голові, від чого останній упав, а потім через деякий час встав і пішов додому. В подальшому з дружиною автомашиною поїхали до сільської амбулаторії, звідки був направлений до районної лікарні м. Прилуки , де і знаходився на лікуванні. Цивільний позов в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди обвинуваченим на суму 30000 грн. підтримав, а в частині відшкодування матеріальних збитків на суму 2875 грн. 96 коп. відмовився від такого, оскільки обвинувачений відшкодував матеріальні збитки потерпілому під час розгляду кримінального провадження в суді. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду .

Свідок ОСОБА_12 донька обвинуваченого, та дружина потерпілого в судовому засіданні дала показання суду. 09 листопада 2012 року в ранковий час вона на прохання матері ОСОБА_10 разом з чоловіком потерпілим ОСОБА_6 прийшли до господарства матері, де батько ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 пиляли дерево. Ми всі почали робити їм зауваження, забороняючи проводити будь які роботи, ОСОБА_6 підійшов ближче і став робити ОСОБА_9 зауваження, несподівано ОСОБА_9 взяв сокиру та із викриком я тебе уб`ю наніс потерпілому удар лезом по голові, від чого останній упав, а потім через деякий час встав і ми пішли додому. В подальшому автомашиною поїхали до сільської амбулаторії, звідки чоловік був направлений до районної лікарні м. Прилуки , де і знаходився на лікуванні.

Свідок ОСОБА_10 колишня дружина обвинуваченого в судовому засіданні дала показання суду. Що із обвинуваченим вони розлучилися та розділили своє господарство. У них неприязні стосунки. 09.11.2012 року вона побачила як чоловік з ОСОБА_11 пиляють дерево у них у господарстві. Свідок почала робити ОСОБА_9 зауваження, забороняючи проводити будь які роботи, але останній не реагував. Тоді вона пішла до зятя з донькою, покликати на допомогу. Прийшовши вони всі почали робити ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зауваження, забороняючи проводити будь які роботи, ОСОБА_6 підійшов ближче і став робити ОСОБА_9 зауваження, несподівано ОСОБА_9 взяв сокиру та наніс потерпілому удар по голові, від чого останній упав, та не подавав ознак життя. В подальшому зятя, донька відвела додому, а потім останнього направили у лікарню. Вважає, що ОСОБА_9 хотів убити зятя.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання суду, що 09.11.2012 року він на прохання ОСОБА_9 за допомогою бензопили та сокири розпилювали на спільному подвір`ї обвинуваченого та його колишньої дружини ОСОБА_10 відколоту деревину. Під час роботи, спочатку почала кричати на ОСОБА_9 його колишня дружина, забороняючи проводити будь які роботи. Після чого остання пішла, повернувшись до господарства разом з донькою обвинуваченого свідком ОСОБА_12 , та зятем потерпілим ОСОБА_6 , та всі почали кричати з метою заборонити обвинуваченому проводити будь які роботи по господарству, на що останній просив не чіпати його, так як має в господарстві свою частину, після чого потерпілий ОСОБА_6 почав сваритися та нецензурно ображати обвинуваченого, поривався битися, і під час сварки підбіг до ОСОБА_9 , але свідок нахилився заглушити бензопилу, та побачив як потерпілий упав, як саме був нанесений удар свідок не побачив, після чого потерпілий піднявся і пішов з дружиною до свого місця проживання .

Свідок ОСОБА_13 працюючий сімейним лікарем Рудівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини в судовому засіданні дав показання суду, що 09 листопада 2012 року до амбулаторії за кермом автомобіля приїхав потерпілий ОСОБА_6 , якому свідок надав першу медичну допомогу, обробив і зробив перев`язку рани на голові, та оскільки потребувалося хірургічне втручання, направив потерпілого до райлікарні в м. Прилуки, стан потерпілого був задовільний .

Свідок ОСОБА_14 працюючий водієм Рудівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини в судовому засіданні дав показання суду, що 09 листопада 2012 року він за кермом автомобіля потерпілого ОСОБА_6 , відвозив останнього до райлікарні в м. Прилуки.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 110 від 30.09.2013 р., потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, рубано-забитої рани в області правого лобного бугра, післятравматичної нейропатії правого відвідного нерву з диплопією, часткової зовнішньої офтальмоплегії і проліферативної ненйропатії зорового нерву правого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 могли утворитися в результаті нанесення удару лезом рубаючого знаряддя, яким могла бути сокира. Крім того з мотивувальної частини висновку вбачається, що рубано-забита рана голови нерівної форми до 3 х см., накладено 3 шва. (т. 1 а.п. 112,120,121)

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 142 від 18.03.2014 р., у ОСОБА_9 розладів психічної діяльності на даний час і на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється не знайдено, тому тоді він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час - правильно сприймати обставини що мають значення для справи, та давати про них правильні свідчення. (т. 1 а.п. 153-156)

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого які виразились в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку (зі змінами та доповненнями) додержуючись вимог ст. 277 КПК України (в редакції 1960 року), суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено. Таким чином, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за висунутим обвинуваченням яке саме в судовому засіданні прокурор, потерпілий та представник потерпілого підтримали за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, в частині закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті (вбивство) потерпілого ОСОБА_6 , на ч. 1 ст. 122 КК України, тобто на статтю, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, з наступних підстав : так замах на вбивство має місце тоді, коли діяння винного були безпосередньо спрямовані на позбавлення життя іншої людини, але злочинний наслідок (смерть) не настав з причин незалежних від волі винного. Замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлений, замах на вбивство відсутній а вчинене необхідно кваліфікувати за наслідками що настали.

Під час судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що 09.11.2012 року ОСОБА_9 з ОСОБА_11 прийшов до свого господарства розташованого по АДРЕСА_2 з метою розібрати старий сінник, з собою для роботи в них були бензопила та сокира, де останні почали розпилювати на подвір`ї господарства відколоту деревину. З початком робіт між обвинуваченим та колишньою дружиною виникла сварка. В подальшому до цієї сварки підключився і його зять потерпілий ОСОБА_6 , який будучи молодшим за віком та фізично здоровішим, ображаючи обвинуваченого, та забороняючи останньому проводити будь які роботи по господарству, впритул наблизившись до нього по суті спровокував протиправну поведінку обвинуваченого, з яким вони вже давно були у неприязних відносинах . При цьому суд враховує, що удар був нанесений сокирою з якою ОСОБА_9 працював виконуючи господарські роботи, тобто цей предмет був знаряддям праці, а не знаряддям для скоєння вбивства. Також суд враховує, що після нанесення удару і падіння потерпілого ОСОБА_9 мав реальну можливість продовжити свої дії, якби він мав намір позбавити життя свого зятя ОСОБА_6 . Те, що ОСОБА_9 наніс удар ОСОБА_6 у життєво важливий орган голову також не можна розцінювати як умисел на вбивство поскільки удар був не сильним, про що свідчить відносно невелика рана голови розміром 3 см., та враховуючи відому всім вагу та розмір полотна господарської сокири, тобто маючи реальну можливість спричинити більш серйозні ушкодження навіть при нанесенні одного удару ОСОБА_9 цього не зробив, що свідчить про відсутність умислу на вбивство потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає, щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_9 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, який вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за місцем колишнього проживання характеризується позитивно (т.2 а. п. 60), одруженого, пенсіонера, дитина війни, згідно довідки психоневрологічного відділення Прилуцької ЦРЛ на обліку у психіатра не перебуває (т.1 а. п. 31), згідно довідки Прилуцького наркологічного диспансеру на обліку не перебуває (т.1 а. п. 30), раніше не судимого (т.1 а. п. 35), і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., оскільки обвинувачений ОСОБА_9 є особою, яка на день набрання чинності цим Законом досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році визначено, Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 ж вчинив злочин який відноситься відповідно до ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, та за відсутності підстав до кого амністія не застосовується передбачених ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році , а тому на ОСОБА_9 поширюється п. г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 30000 грн. моральної шкоди та 2875 грн. 96 коп. матеріальної шкоди від протиправних дій останнього, який потерпілий в частині відшкодування моральної шкоди підтримав в повному обсязі, а в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовився у зв`язку з відшкодуванням такої обвинуваченим. Відповідно до ст. ст.23,1167,1168 ЦК України та керуючись роз`ясненнями Постанови ПВС України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань яких зазнав потерпілий внаслідок злочинних дій обвинуваченого, і вважає необхідним частково задовольнити позов в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, а саме стягнути в користь потерпілого з ОСОБА_9 2500 грн. моральної шкоди.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні .

На підставі п. г ст.1,14 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., ст.ст.85,86 КК України, керуючись ст. ст. 370-371, 374,395 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі п. г ст.1,14 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_6 2500 грн. в відшкодування моральної шкоди .

Прийняти відмову від позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку, в разі не оскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили .

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, захиснику, потерпілому .

Головуючий суддя ОСОБА_15

Судді : ОСОБА_16
ОСОБА_17