АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 11-сс/790/1090/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Зубкова Л.Я.,

суддів - Каплієнка І.І., Олефір Н.О.,

при секретарі - Пластуні Д.А.,

за участю прокурора - Сапсая А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2013 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2013 року за № 0000926.

У клопотанні йшлось про арешт будинку № 12 по вул. прикордонній в м. Харкові, що належить на праві приватної власності Тхапа Тітов Сінгху, з забороною будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 6 грудня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі продажу цього будинку з надвірними будівлями під умовою що за сплати ОСОБА_3 позики в сумі 5000 доларів США з відсотками в сумі 420 доларів США щомісячно договір від 6 грудня 2000 року вважатиметься недійсним. ОСОБА_5 вчасно сплачував кошти ОСОБА_4ВА. про що складалися відповідні розписки. Однак у 2006 році ОСОБА_6 заволодів вказаними розписками. Рішенням суду ОСОБА_3 з родиною був виселений з зазначеного домоволодіння, в наслідок чого було також викрадене майно ОСОБА_3 В подальшому цей будинок неодноразово продавався, спочатку, 21 травня 2004 року, ОСОБА_4 ОСОБА_7, потім, 14 грудня 2004 року, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, 29 грудня 2011 року ОСОБА_8 - Тхапа Тітову Сінгху.

Постановка питання про арешт будинку була ініційована ОСОБА_3 з посиланням на можливість його відчуження.

Слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання про арешт зазначеного будинку оскільки визнав що всупереч вимогам п.1 ч.2 ст. 173 КПК України правові підстави для його арешту відсутні.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та прийняти рішення про арешт житлового будинку, що належить Тхапа Тітов Сінгху маючи на увазі що цей будинок є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, у звязку з чим може бути арештований без додержання вищенаведених умов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати, поряд з іншими обставинами, правову підставу для арешту майна.

За змістом ст.. 170 КПК країни, арешт може бути накладений лише на майно, яке належить підозрюваному, обвинуваченому або особам, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння - з метою забезпечення можливої конфіскації майна чи цивільного позову, а також у випадку, коли це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, незалежно від того, кому воно належить.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказана квартира з грудня 2011 року належить Тхапа Тітов Сінгху, який не є підозрюваним чи обвинуваченим по даному провадженню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ця квартира відповідає критерію, зазначеному в п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, як предмет кримінального правопорушення, - є необґрунтованим, оскільки за змістом цієї процесуальної норми, під такими предметами слід розуміти предмети кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом, до яких вказана квартира не відноситься.

З урахуванням наведених даних колегія суддів вважає, що відмова слідчого судді у задоволенні клопотання про арешт цієї квартири відповідає вимогам ч.1 ст. 173 КПК України, а тому, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2013 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області Яценко М.Л. про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000926 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: