Справа № 352/2619/14-к
Провадження № 1-кп/352/162/14
25 грудня 2014 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засданні в приміщенні Тисменицького районного суду кримінальне провадження з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, працюючого головним лікарем Чорнолізької лікарської амбулаторії загальної практики та сімейної медицини, з вищою освітою, не судимого, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, -
у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України,-
в с т а н о в и в:
підсудний ОСОБА_4 , будучи службовою особою, умисно вчинив заволодіння та привласнення бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , будучи службовою особою вчинив службове підроблення, тобто вніс до офіційних документів завідома неправдиві відомості, а також склав та видав завідомо неправдиві документи.
Вказані злочини підсудний вчинив при наступних обставинах:
№ 22 к «а» від 25.03.1994 р. підсудний Оленчук ЯМ. Призначений на посаду головного лікаря Чорнолізької лікарської амбулаторії ЗПСМ. У відповідності до посадової інструкції, затвердженої 02.01.2014 р., з якою під розпис ознайомлено ОСОБА_4 , останній є службовою особою та у відповідності до Закону України «Про засади запобігання і протидіїкорупції» являється суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.
Так, будучи керівником медичної установи, який здійснює контроль за відпрацьованим робочим часом підлеглими працівниками та особисто відповідає за достовірність складання та подання табелю відробки годин в бухгалтерію на оплату праці, діючиумисно, зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про відсутність на робочому місці підлеглої працівниці, молодшої медичної сестри ОСОБА_5 , яка перебувала за межами України, діючи в інтересах останньої, з метою незаконного отримання ОСОБА_5 заробітної плати за рахунок коштів місцевого бюджету, вніс завідомо неправдиві відомості до табелів обліку робочого часу про нібито відпрацьовані години та дні зазначеною медсестрою у період з 12.06.2014 р. по 15.07.2015 р. та 15.08.2014 р. по 29.08.2014 р. Табеля обліку робочого часу працівників Чорнолізької СЛА ЗПСМ, які є офіційним документом, а відображені в ньому дані є підставою для нарахування та виплати заробітної плати, головний лікар вказаної державної установи, після внесення завідомо неправдивих відомостей, особисто підписав, затвердив відтиском печатки очолюваної установи та здав в бухгалтерію Тисменицької місько їлікарні.
Згідно фіктивних даних, відображених в цих табелях, ОСОБА_5 була нарахована заробітна плата і переведена на особистий картковий рахунок банку. В наслідок неправомірних дій головного лікаряЧорнолізької лікарськоїамбулаторії ЗПСМ ОСОБА_4 , медсестра ОСОБА_5 в рахунок оплати праці незаконно отрималакошти в сумі 3 175 грн., яківикористала на власні потреби.
Таким чином протиправними діями головного лікаря Чорнолізької лікарської амбулаторії ЗПСМ ОСОБА_4 Тисменицькій міськійлікарні, фінансування якої здійснюється за рахунок бюджетних коштів заподіяно шкоду в суму 3 175 грн.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальному акті злочинів визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся та даючи суду показання повністю підтвердив факт скоєння ним вищенаведених у вироку своїх неправомірних діянь. Також суду показав, що на даний момент заподіяну ним шкоду усунуто в повному обсязі. Просить суд суворо її не карати.
Відповідно до ст. 349 КПК України, судом проведено обмежений порядок дослідження доказів. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини спрпви, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина повністю доведена та підтверджена зібраними по справі під час досудового слідства доказами, дослідження яких згідно ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним та обмежено лише допитом підсудного.
Таким чином, даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, так як він будучи службовою особою, умисно вчинив заволодіння та привласнення бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , будучи службовою особою вчинив службове підроблення, тобто вніс до офіційних документів завідома неправдиві відомості, а також склав та видав завідомо неправдиві документи.
Вирішуючи питання про призначення покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.
До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні державі збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.
Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує і те, що останній працюючи займаються суспільно-корисною працею, по місцю проживання і праці характеризуються виключно позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, має незадовільний стан здоров`я, являється утриманцем навчаючоїся на платній формі навчання дочки.
Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним визнати перелічені всі вище пом`якшуючі обставини винятковими, оскільки істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, та призначити підсудному, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке основне покарання не зазначене в санкції ст. 191 ч. 2 КК України, а саме у виді штрафу та без призначення додаткових покарань передбачених санкціями ст.ст. 191 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 191 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:
- за ст. 191 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн., без позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками;
- за ст. 366 ч. 1 КК України, - у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., та із застосуванням ст. 69 КК України, без позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками.
Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, остаточно визначити покарання підсудному ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот ) грн., без позбавлення права обіймати посади наділені адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками.
На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1 .

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1 .

Довідка: вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1