Справа № 1-381/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: Бутельської Г.В.

при секретарі: Нетесі С.М.

за участю прокурора: Нєдєльчевої О.П.

потерпілого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, в тому числі за тяжкі та корисливі злочини, останній раз 14.07.1995 року Ленінським райсудом м. Кіровограда за ст.94, ч.2 ст.140 КК України, із застосуванням ст.42, 14 КК України (в редакції 1960р.) строком на 14 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково за постановою Ленінського райсуду м. Кіровограда від 31.08.2007 року на 1 рік 6 місяців 23 дні, без постійного місця проживання та місця реєстрації,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого, ІНФОРМАЦІЯ_7,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.

22 квітня 2010 року біля 20.30 год., ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходились в приміщенні будинку №8, по вул. Завадівська в м. Кіровограді, де у них виник намір на заволодіння чужим майном. Діючи умисно, цілеспрямовано, злагоджено між собою, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров'я потерпілого, у виді нанесення тілесних ушкоджень руками і ногами по тулубу потерпілого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заволоділи майном ОСОБА_1О, а саме: мобільним телефоном «Моторола Л-9», вартістю 570 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора звязку «МТС», вартістю 10 грн. та курткою, вартістю 77 грн., чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 657 грн. В результаті розбійного нападу потерпілому ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-суставного перелому венечного відросту правої ліктьової кістки з задовільним зміщенням уламків, синців в лобно-скроневій ділянці справа, на нижній повіці правого ока з крововиливом в білочну оболонку, на лівому плечі по задній поверхні, які згідно висновку експерта № 771 від 21.05.2010 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоровя.

З місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, підтвердив покази дані на досудовому слідстві, не заперечив проти фактичних обставин справи і пояснив, що потерпілого побачив вперше 22.04.2010р. на вул. Завадівській, 8 в м. Кіровограді, де проживає знайома ОСОБА_4. В той день він зустрівся із ОСОБА_3 на дачі, де останній на той час проживав і запропонував йому поїхати до ОСОБА_4 відпочити. Вказав, що коли вони приїхали до ОСОБА_4, в неї був потерпілий. Познайомившись, він запропонував купити спиртне і випити. Коли вживали алкоголь, на який скинулись по 10 грн., на телефон ОСОБА_4 подзвонила її подруга ОСОБА_5, і попросила її зустріти, за його пропозицією, ОСОБА_5 зустрів він. Коли з нею приїхали знову до ОСОБА_4, він купив ще пива. Зазначив, що коли перший раз скуплявся, потерпілий дав йому 20 грн., здачу потерпілому повернула ОСОБА_4, потерпілий гроші поклав в кишеню брюк. Коли розпили пиво, потерпілий виявив, що у нього пропали гроші, після чого став до нього предявляти претензії, що здачу 10 грн. він йому не повернув. Після цього між ними розпочалася сварка, в цей час ОСОБА_3 і ОСОБА_5 знаходилися на вулиці, а ОСОБА_4 була на кухні. В процесі сварки потерпілий його штовхнув, після чого він ударив потерпілого рукою, куди точно не памятає. Після удару потерпілий упав, в цей час він йому наніс удар рукою і декілька ударів ногою. Вказав, що потерпілий був у стані алкогольного спяніння, він його підняв і повів в іншу кімнату щоб потерпілий вмився, оскільки його обличчя було в крові. Згодом потерпілий став знову предявляти йому претензії за гроші, в цей час він ударив потерпілого декілька разів в обличчя і по тілу, від ударів потерпілий упав. Вказав, що коли потерпілий лежав на полу, він йому наніс 2 удари руками. В цей час в кімнату зайшла ОСОБА_4 і стала на нього кричати, після чого в кімнату зайшли ОСОБА_5 і ОСОБА_3, який теж наніс лежачому потерпілому один удар ногою по тулубу. Після чого, ОСОБА_5 вивела ОСОБА_3 на вулицю щоб заспокоїти, а він завів потерпілого в іншу кімнату і положив на ліжко. Коли потерпілий лежав на ліжку, він витягнув з його кишені мобільний телефон щоб викликати таксі, який вирішив залишити собі. Також вказав, що коли їхали в таксі, він запропонував ОСОБА_3 продати телефон, сказавши, що це телефон потерпілого. Зазначив, що коли забирав телефон у потерпілого, той був у свідомості, але чинити опору йому не міг бо був пяний і побитий. Телефон продали за 250 грн., гроші використали на власні потреби. У вчиненому розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину не визнав, вважає, що його дії слід було кваліфікувати за ст.185 та ст.198 КК України. Також зазначив, що підтримує покази ОСОБА_2 дані в судовому засіданні, вказавши, що все було так, як той вказав, але при цьому пояснив, що коли ОСОБА_2 наносив удари потерпілому він цього не бачив. В той час коли зайшов у кімнату і побачив, що потерпілий вів себе неадекватно наніс йому один удар від якого потерпілий упав, після цього ОСОБА_5 виштовхала його в коридор щоб не бив потерпілого. Також вказав, що коли виходив на вулицю з вішалки зняв куртку, яку одягнув на себе, не знав, що куртка належить потерпілому, але розумів, що це чужа куртка. Зазначив, що куртку вилучили працівники міліції, телефон разом з ОСОБА_2 продали за 250 грн., гроші разом потратили.

Вина підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3С у вчиненому злочині підтверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів:

Даними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_1, який показав, що 22.04.2010р. приблизно о 16.00 год., він приїхав в гості до ОСОБА_4. Через деякий час, коли вони пили пиво, ОСОБА_4 вийшла на вулицю, бо хтось стукав у хвіртку. Коли повернулась, запитала чи не проти щоб зайшли її знайомі, при цьому зазначила, що якщо вони будуть себе вести погано, вона їх вижене. Після чого, в будинок зайшли підсудні, з якими він познайомився і пив пиво. Вказав, що коли закінчилось пиво, він з підсудними склались на пляшку горілки, давши при цьому 20 грн. ОСОБА_2 і сказав щоб повернув здачу, оскільки гроші потрібні були на проїзд. Вказав, що не памятає із-за чого почався конфлікт, також не памятає в якій послідовності підсудними наносились удари, оскільки був в стані алкогольного спяніння. Коли прийшов до тями, підсудних у будинку вже не було, він лежав на полу, його светр був у крові, він був дуже побитий, телефону і куртки не було. ОСОБА_4 сказала, що викликала працівників міліції. Підтримав покази, які давав на слідстві, а саме те, що його били обоє підсудних, коли лежав на полу, чув як у нього перевіряли кишені, та з кишень брюк витягли телефон.

Даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_6, яка показала, що 22.04.2010р. приблизно в 15.30 год., до неї в гості на її запрошення прийшов потерпілий ОСОБА_1, з яким вона пила пиво. Приблизно через годину до неї прийшов ОСОБА_2 і ОСОБА_3, вона запитала у потерпілого чи він не проти щоб вони разом посиділи. Вказала, що перший раз пляшку горілки купив ОСОБА_2 за свої гроші, цю пляшку розпили підсудні і потерпілий. Через деякий час вона зателефонувала подрузі ОСОБА_5 щоб та приїхала, яку зустрів ОСОБА_2. Вказала, що коли прийшла ОСОБА_5, скинулись ще на пляшку, потерпілий також дав гроші. Зазначила, що в той час, як вона вийшла на вулицю в туалет, почула крик, після чого відразу зайшла в будинок, і побачила як ОСОБА_2 бив потерпілого, який лежав на полу, де в цей час були ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не памятає. Також вказала, що намагалась їх розборонити, але в цей час її схватив ОСОБА_3, і утримуючи за руки сказав, що вони розберуться самі, при цьому виштовхував її з кімнати. Коли підсудні із ОСОБА_5 поїхали, вона викликала міліцію, у потерпілого було розбите обличчя, він був в стані шоку. Коли приїхали працівники міліції, потерпілий сказав, що не має його куртки і мобільного телефону. Хто саме забрав речі потерпілого вона не бачила. Вказала, що ОСОБА_2 наносив удари потерпілому руками і ногами також, коли підсудні виходили з будинку, ОСОБА_3 наніс декілька ударів ногою потерпілому, який лежав на полу. Ствердила, що ОСОБА_2 їй погрожував тим, що побє, якщо вона викличе міліцію, телефон бачила, як потерпілий у присутності всіх клав у кишеню, куртка висіла на вішалці у кімнаті де били потерпілого.

Даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_5О, яка показала, що 22.04.2010р. до неї подзвонила ОСОБА_6, і запросила приїхати в гості. Коли вона приїхала у м. Кіровоград то на кінцевій зупинці маршрутного таксі №5 її зустрів ОСОБА_2, який був випившим. Коли вони приїхали до ОСОБА_6, що проживає в районі Завадівки в м. Кіровограді, в будинку знаходився ще і потерпілий, і ОСОБА_3. Вказала, що в процесі розпиття пива ОСОБА_2 і потерпілий стали сваритись, за що не памятає. Після чого, ОСОБА_2 ударив потерпілого в обличчя, коли потерпілий упав, ОСОБА_2 став наносити йому удари ногами, в цей час ОСОБА_6 стала кричати. Після чого, ОСОБА_2 затягнув потерпілого в іншу кімнату, з якої було чути, як ОСОБА_6 кричала щоб ОСОБА_2 не бив потерпілого. Чи бив ОСОБА_3 потерпілого вона не бачила, оскільки вона знаходились в той час в іншій кімнаті. Через деякий час ОСОБА_2 витягнув потерпілого до іншої кімнати, потерпілий був у крові. Потім вона, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вийшли на вулицю, де чекали на таксі, ОСОБА_3 був у куртці потерпілого, він також показав мобільний телефон і сказав, що забрав його у потерпілого. Телефон ОСОБА_3 продав на автовокзалі, після цього вони поїхали до Центрального ринку в м. Кіровограді, де знаходилися в барі. Тут же приїхали працівники міліції, і затримали ОСОБА_2, оскільки в нього були в крові штани. Підтримала покази дані на досудовому слідстві, вказавши, що тоді краще памятає всі обставини.

Протоколом особистого догляду ОСОБА_3 від 23.04.2010 року, в ході якого у ОСОБА_3 було виявлено куртку сірого кольору, кросівки чорного кольору з плямами бурого кольору (а.с.21).

Протоколом особистого догляду ОСОБА_2, в ході якого у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору (а.с. 22);

Протоколом проведення виїмки від 24.04.2010 року, в ході якої у ОСОБА_1 було вилучено документи на мобільний телефон «Моторола Л-9» (а.с.39);

Висновком судово-медичної експертизи № 771 від 21.05.2010, згідно якого у ОСОБА_1, малися тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-суставного перелому венечного відросту правої ліктьової кістки з задовільним зміщенням уламків, синців в лобно-скроневій ділянці справа, на нижній повіці правого ока з крововиливом в білочну оболонку, на лівому плечі по задній поверхні. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров'я (а.с.93-94);

Висновком судово-медичної експертизи № 405 від 27.05.2010, згідно якого кров на джинсових штанах вилучених у ОСОБА_2, може належати потерпілому ОСОБА_1 (а.с.112-115);

Висновком судово-медичної експертизи № 406 від 27.05.2010, згідно якого кров на кросівках, вилучених у ОСОБА_3, може належати потерпілому ОСОБА_1 (а.с.101-103);

Протоколом пред'явлення осіб для впізнання від 21.05.2010 року (а.с. 181);

Протоколом пред'явлення осіб для впізнання від 23.04.2010 року, (а.с. 188, 190);

Протоколом пред'явлення предметів для впізнання від 22.05.2010 року в ході якого ОСОБА_1 впізнав куртку марки „FЕRRЕ", з плащової тканини сірого кольору з однієї сторони та матерчатої тканини червоного кольору з іншої, як ту, що 22.04.2010 року була у нього викрадена в буд. 8 по вул. Завадівській в м. Кіровограді (а.с. 36);

Протоколом очної ставки між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від 21.05.2010 року (а.с.183).

Доводи підсудних про те, що між ними не було попередньої змови на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства до потерпілого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показами потерпілого ОСОБА_1 даними як на досудовому слідстві так і в процесі судового слідства. Крім цього, доводи підсудних спростовуються показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а також висновком судово-медичної експертизи №771 від 21.05.2010р. відносно потерпілого ОСОБА_1 Суд вважає, що покази потерпілого та свідків є послідовними, а тому у суду не має підстав їм не вірити та не брати їх до уваги. Крім цього із показів потерпілого та свідків вбачається, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли злагоджено між собою, при цьому кожен виконував певну роль.

Доводи підсудного ОСОБА_3 про те, що у нього не було наміру завдавати тілесних ушкоджень і викрадати майно потерпілого також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показами, потерпілого, свідків, протоколом предявлення для впізнання, висновком судово-медичної експертизи. За таких підстав, суд вважає доводи підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_2 безпідставними та такими, що дані ними з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Аналіз наведених доказів свідчить про повну доказаність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує діяння підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.187 КК України.

Потерпілий ОСОБА_1 відмовився заявляти цивільний позов.

Вирішуючи питання щодо міри покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, обставини, що помякшують та обтяжують покарання .

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили тяжкий злочин, як особи характеризуються посередньо, ОСОБА_2 раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, ОСОБА_3 раніше не судимий.

Обставинами, помякшуючими покарання для підсудного ОСОБА_2, суд визнає щире каяття, для підсудного ОСОБА_7 вчинення злочину вперше.

Обставинами, обтяжуючими покарання підсудних, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає що виправлення підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст.187 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією майна належного на праві власності.

Строк відбування покарання рахувати з 23 квітня 2010 року

Міру запобіжного заходу на апеляційний період залишити тримання під вартою.

ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст.187 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з конфіскацією майна належного на праві власності.

Строк відбування покарання рахувати з 23 квітня 2010 року.

Міру запобіжного заходу на апеляційний період залишити тримання під вартою.

Речові докази по справі, а саме кросівки чорного кольору «Пума», джинсові штани синього кольору «Соnіnо Lаmbоrghіnі», що передані до камери зберігання речових доказів Ленінського РВ УМВС України в Кіровоградській області знищити, речові докази, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_1, залишити останньому, як йому належні, медичну картку №231139 на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, залишити зберігати в Кіровоградській міській поліклініці №3, речові докази, що зберігаються в матеріалах кримінальної справи, залишити зберігати в матеріалах справи.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 600 грн. 96 коп. віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, через даний суд, а засудженими у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська