ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005095 від 18.09.2014р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_4 » зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ч.1 ст.164КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11.12.2006 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з 14.11.2006року до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, в період часу з 01 березня 2013року по 01 жовтня 2014року, маючи заборгованість по сплаті аліментів, при цьому маючи змогу їх сплачувати, не перебуваючи на обліку в Державному центрі зайнятості, будучи неодноразово попередженим Богунським ВДВС Житомирського МУЮ про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів, приховав свій дохід від отриманих заробітків та будь-якої допомоги на утримання дитини не надав, чим в період часу з 01.03.2013р. по 01.10.2014р. допустив заборгованість по аліментам на загальну суму 7155грн 60коп.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно, згідно рішення суду зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 . Після рішення суду сплачував аліменти. В 2013році при зустрічі з бувшою дружиною (з якою в нього неприязні стосунки) та повідомила, що їй не потрібні аліменти та їх від нього брати не буде, а тому повіривши їй, сказав в бухгалтерії по місцю роботи, щоб не відраховували аліменти, тому з березня 2013р. по жовтень 2014р. їх не сплачував, хоча працював та міг надавати допомогу на утримання доньки. Знав, що за ухилення від сплати аліментів передбачена кримінальна відповідальність, про що його попереджав державний виконавець. Після порушення відносно нього кримінальної справи повністю сплатив заборгованість по аліментам та намагається більше не допускати заборгованості. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч.1 ст.164КК України як умисні дії, які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.3 ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю проживання та роботи, працює, раніше не судимий, на обліку в наркологічному диспансері та лікаря психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, збитки потерпілій відшкодував, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статті за якою він визнається винуватим у виді штрафу.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот)гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1