АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/671/2015 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися в ці органи на реєстрацію.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

По справі вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 06.10.2014 року о 02 год. 10 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, підійшов до кіоску, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Здійснюючи свої злочинні наміри, спрямованні на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 з правого боку підійшов до холодильника з мінеральною водою, розташованого біля вказаного кіоску.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, відігнув за допомогою прикладання фізичного зусилля нижню ліву частину металевих дверцят холодильника з мінеральною водою, рукою розбив скло холодильника та повторно умисно таємно намагався викрасти майно, яке належать ТОВ «Трейдингова компанія «Демель», а саме: мінеральна вода «Боржомі», об`ємом 0,75л., в кількості 1 пляшка, вартістю 11 грн. 97 коп., мінеральна вода «Миргородська», об`ємом 1,5л., в кількості 3 пляшки, загальною вартістю 11 грн. 68 коп. мінеральна вода «Миргородська лагідна негазована», об`ємом 0,75 л., в кількості 4 пляшки, загальною вартістю 14 грн. 83 коп., мінеральна вода «Миргородська лагідна слабо газована», об`ємом 0,75 л., в кількості 10 пляшок, загальною вартістю 37 грн. 08 коп., мінеральна вода «Миргородська лагідна негазована», об`ємом 1,5 л., в кількості 4 пляшки, загальною вартістю 18 грн. 63 коп., мінеральна вода «Миргородська лагідна слабо газована» об`ємом 1,5 л., в кількості 4 пляшки загальною вартістю 18 грн. 63 коп., вода «Моршинська негазована», об`ємом 0,5 л., в кількості 1 пляшка, вартістю 3 грн. 99 коп., мінеральна вода «Моршинська негазована», об`ємом 0,75 л., в кількості 3 пляшки, загальною вартістю 13 грн. 25коп., мінеральна вода «Моршинська негазована» об`ємом 1,5 л., в кількості 2 пляшки, загальною вартістю 9 грн. 38 коп. мінеральна вода «Моршинська сильно газована», об`ємом 1, 5 л, в кількості 4 пляшки, загальною вартістю 18 грн. 75 коп., мінеральна вода «Моршинська слабо газована», об`ємом 0,5л., в кількості 1 пляшка, вартістю 3 грн. 99 коп., мінеральна вода «Моршинська слабо газована», об`ємом 0,75 л., в кількості 8 пляшок, загальною вартістю 35 грн. 33 коп. мінеральна вода «Моршинська слабо газована», об`ємом 1,5 л., в кількості 1 пляшка, вартістю 4 грн. 69 коп., мінеральна вода «Моршинська Спорт», об`ємом 0,75 л., в кількості 7 пляшок, загальною вартістю 36 грн. 98 коп., а всього на загальну суму 239 гривень 19 копійок.

Однак, ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення свідком.

На вказаний вирок суду заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року, щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не надав адекватної оцінки тому, що ОСОБА_7 судимий 30.03.2011 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений 25.06.2014 з Ізяславської ВК Хмельницької області, згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.06.2014 на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році». Крім того, суд припустився помилки і безпідставно ухвалив вирок, яким незаконно застосував до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням. За межами уваги суду, без необхідної оцінки, залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який має непогашену судимість за вчинення аналогічного умисного злочину проти власності та будучи звільненим на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти корисливі злочини. Не взяв до уваги суд і те, що ОСОБА_7 ніде не працює, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а власні соціально-побутові потреби намагається задовольнити злочинним шляхом. Не враховано судом і ту обставину, що ОСОБА_7 , через чотири місяці після звільнення, знову вчинив умисний корисливий злочин.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 та просив її задовольнити в повному обсязі з наведених у ній доводів та підстав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і докази стосовно яких не досліджувались.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 , не оспорює висновки суду про доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині та вважає, що дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, кваліфіковані вірно, оскільки ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Згідно ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному об`ємі.

Як вбачається з вироку, призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, те, що обвинувачений вину визнав повністю, розкаявся у скоєному, сприяв розслідуванню в ході досудового слідства та в суді. Ці обставини судом визнані як пом`якшуючі.
Крім того, судом враховано характеристику обвинуваченого, що він не одружений та не працює.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Тобто, суд, при призначенні покарання, врахував і ті обставини, на які в апеляційній скарзі посилається прокурор.
Сукупність таких обставин дали суду першої інстанції підстави для призначення ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, а також застосувати положення ст.75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
З метою здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого, на нього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 непогашеної судимості за вчинення аналогічного умисного злочину проти власності, на що вказує в апеляційній скарзі прокурор, як на обставину, яку не було враховано судом, при призначенні покарання, і яка на думку прокурора є підставою для скасування вироку суду першої інстанції і постановлення апеляційним судом нового вироку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суд, врахувавши вищевикладене, конкретні обставини вчинення злочину та те, що протиправними діями обвинуваченого не заподіяна шкода потерпілому, призначив ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Інших доводів, які б свідчили про недотримання судом вимог ст.65 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим у зв`язку із застосування судом ст.75 КК України, прокурором в апеляційній скарзі не наведено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і звільнення його від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на нього певних зобов`язань, є обґрунтованим, а призначене судом покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4