Справа № 11-30/2008 року Головуюча в
1-й інстанції Гаврищук Л.П.
Категорія ст. 191 ч.2 КК України Доповідач Суслов М.І.
І М ' Я М У К Р А Ї Н И
16 січня 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
Головуючого-судді
- Шершуна В.В.. суддів Суслова М.І., Дуфнік Л.М., з участю прокурора Леськіва В.О.,
розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1. на вирок Нетішинського міського
суду від 13 листопада 2007 року.
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Карабаш Челябінської області
Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, ветерана праці України, інваліда
ІІ групи, працюючого генеральним директором ТОВ „Кранове господарство” УБ
ХАЕС, раніше не судимого,

засуджено за ст.
191 ч.2 КК України, з застосуванням ст.. 69 КК України, до штрафу у розмірі 1190 грн.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області -
60 грн. витрат за проведення експертизи.

Долю
речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1. засуджено за те, що
він, перебуваючи на посаді
генерального директора ТОВ „Кранове господарство” УБ ХАЕС в м. Нетішин,
являючись службовою особою, 5.04.2006 року використавши автотехніку та працю
працівників очолюваного ним підприємства, заволодів автомобілем марки
„Зіл-431410 д.н.з. НОМЕР_1” вартістю 1489 грн. 50 коп., належним ОСОБА_3, який
відповідно до договору зберігання автотранспортних засобів від 18.06.2005 року,
укладеного між потерпілим та директором УТОВ „Мірта” ОСОБА_11., знаходився на
території вказаного підприємства. Вказаний автомобіль ОСОБА_1. продав в пункт
прийому металобрухту в м. Славута, а отримані кошти привласнив.

В апеляції засуджений
ОСОБА_1., як вбачається з її змісту, просить вирок суду скасувати, а справу
закрити. При цьому він посилається на незаконність і однобічність,
упередженість і необ'єктивність як досудового, так і судового слідства. Зокрема
вважає, що докази зібрані всупереч встановленому порядку, покази свідків
оцінені невірно, а також досудове слідство не дало йому змоги користуватися
рідною мовою. Крім цього, стверджує, що у страві відсутнє документальне
підтвердження належності ОСОБА_3 вказаного бортового автомобіля ЗІЛ 431410 д.н.
НОМЕР_1, а також вважає, що суд першої інстанції позбавив його можливості
захищатись в останньому слові - перебивши виступ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
засудженого та в його інтересах захисника ОСОБА_2. на підтримку доводів
апеляції, міркування прокурора про законність і обґрунтованість вироку,
перевіривши додатково надані матеріали та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати

з н
а х о
д и т ь

апеляцію засудженого як таку, що задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_1. у вчиненому
злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та
дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні І інстанції ОСОБА_1. від дачі пояснень відмовився. Під
час досудового слідства він пояснював, що дійсно на території УБ ХАЕС
знаходилось майно, в тому числі і
розукомплектований ЗІЛ -130 ОСОБА_4., колишнього керівника підприємства
„Гідроспецбуд”, територія якого під час реорганізації була частково передана ТОВ
„Кранове господарство” і частина УТОВ „Мітра”.
Між ними був укладений усний договір на зберігання цього майна, і у
зв'язку з частковою його не сплатою, ОСОБА_4. сказав забирати цей „хлам” в
рахунок боргу. Через відсутність пального для
транспорту він не зміг перемістити автомобіль та причепи ОСОБА_4. назад
через огорожу. Оскільки вони йому
заважали, він здав розукомплектований автомобіль на металолом в
прийомоздаточний пункт м. Славути, а отримані 810 грн. вніс на рахунок ТОВ
„Кранове господарство” для погашення
боргу ОСОБА_4.

Однак, невизнання вини ОСОБА_1. спростовується показами потерпілого
ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9..
ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12., з яких вбачаються обставини зберігання
належного ОСОБА_3 автомобіля „ЗІЛ-431410”, державний номерний знак НОМЕР_1,
який є модифікацією автомобіля „Зіл-130”, обставини укладення договору на
збереження цього автомобіля та інших агрегатів до транспортних засобів , а
також їх самовільного привласнення
ОСОБА_1. з послідуючим поверненням на попереднє місце, однак значно пізніше і в
іншому якісному варіанті.

Об'єктивно вина засудженого підтверджується договором зберігання автотранспортних засобів від 18.06.2005 року
між ОСОБА_3 і УТОВ „Мітра” (т.1,а.с. 6) та розпискою керівника цього
підприємства про підтвердження зберігання автомобіля та агрегатів до
транспортних засобів на умовах договору (т.1, а.с. 7), довідкою МРВ ДАІ УМВС України в Рівненській
області №2626 від 21.04.2006 року (Т.1 а.с.9), згідно якої автомобіль
„Зіл-431410” д.н. НОМЕР_1, свідоцтво реєстрації НОМЕР_2, 1988 року випуску
зареєстрований на ОСОБА_3, протоколом
огляду вказаного автомобіля і агрегатів від 22.05.2006 року, які знаходяться на
території ВАТ „Кранове господарство” (Т.1 а.с. 21-23), висновком
автотоварознавчої експертизи, згідно
якої вартість автомобіля „ЗІЛ-130”, з
врахуванням зносу, складає 14089 грн. 50 коп. (Т.1 а.с. 18-20)

Міський
суд всім доказам дав належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про
доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненому
злочині, вірно кваліфікувавши його дії за ст.191 ч. 2 КК України.

Доводи
засудженого про непричетність його до вилучення з території УТОВ „Мітра"
майна потерпілого ОСОБА_3 яке там зберігалось згідно укладеної угоди, не
узгоджуються з показами як свідків - працівників керованого ним підприємства,
які отримали він останнього розпорядження про вилучення з іншої території
перерахованих матеріальних цінностей, так і працівників товариства „Мітра”, не
ґрунтуються на зібраних досудовим слідство матеріалах вилучення з іншої
території автомобіля і агрегатів до транспортних засобів та спростовуються
сукупністю інших доказів, які скрупульозно і детально були перепровірені і
проаналізовані судом першої інстанції.

Твердження
засудженого про невідповідність належного потерпілому ОСОБА_3 автомобіля не
відповідає фактичним даним, оскільки останньому належав вказаний транспортний
засіб на підставі свідоцтва про його реєстрацію (Т.1 а.с. 9), який той здав на
зберігання товариству „Мітра” по договору від 18 червня 2005 року (Т.1 а.с. 6),
і залишки якого (дерев'яний кузов з державним номерним знаком НОМЕР_1) та інші
агрегати ( причеп та рама) були виявлені працівниками міліції на території
„Кранового господарства”, керівником якого є ОСОБА_1. (Т.1 а.с. 21-23).

Його
вимоги про необхідність скасування вироку і з підстав порушення досудовим і
судовим слідством процесуального закону, поскільки не було забезпечено право
останнього користуватися рідною мовою, не узгоджуються з наявними в матеріалах
справи даними про залучення перекладача ОСОБА_13. (Т.1 а.с. 154) для перекладу ОСОБА_1. на
російську мову процесуальних документів вказаної справи та про роз'яснення і
надання тому деяких матеріалів (постанова про притягнення в якості
обвинуваченого, обвинувальний висновок, вирок) на рідній мові останнього (Т.1
а.с. 166, 223, 234, Т.2 а.с. 205-206).

Перевіривши
доводи засудженого в апеляційному суді, проаналізувавши і співставивши їх з
добутими доказами вини останнього в судовому засіданні місцевого суду, судова
палати приходить до переконання, що дії ОСОБА_1. по переміщенню автомобіля,
причепа і рами до транспортних засобів з території товариства „Мітра” на
територію „Кранове господарство” в м. Нетішині, з послідуючою реалізацією
металевої частини вказаного автомобіля в металобрухт, є умисними, протиправними
та злочинними, і як такими, що порушують права власника ОСОБА_3 а рішення
місцевого суду про визнання його винним у скоєному є обґрунтованим, законним і
справедливим.

Міра покарання ОСОБА_1. обрана
згідно вимог ст. ст. 50 і 65 КК України з врахуванням ступені тяжкості
вчиненого злочину, особистості винного та конкретних обставин по справі.

При
обранні покарання суд врахував всі обставини, які
пом'якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається
апелянт.

З
врахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України, судова
палата, -

у х в а л и л а :

вирок Нетішинського міського суду
від 13 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін, а апеляцію останнього -
без задоволення.

Головуючий-суддя В.В.
Шершун

Судді: М.І.
Суслов

Л.М.
Дуфнік