Справа № 534/2557/14-к
№ 1-кп/534/18/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілихОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілихОСОБА_7
захисникаОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000266 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, працюючого агентом з митного оформлення ТОВ «Нерудсервіс», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :
10 липня 2014 року близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Деймлер-Бенц» моделі «Е230», державний номерний знак - НОМЕР_1 , рухався по вулиці Леніна в місті Комсомольську Полтавської області, від перехрестя з вулицею Миру в напрямку перехрестя з вулицею Добровольського.

В цей же час в районі будинку №23-а по вулиці Леніна потерпілий ОСОБА_11 , 1944 року народження, керуючи велосипедом, не впевнившись у безпечності маневру, в порушення вимог пунктів 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) після повної зупинки виїхав з прилягаючої території житлових будинків на проїзну частину вулиці Леніна та рухаючись з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля марки «Деймлер-Бенц» перетнув дві смуги руху проїзної частини вулиці.

В цей момент, обвинувачений ОСОБА_9 , рухаючись на вказаному автомобілі по третій смузі руху, в порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме пункту 12.3 Правил дорожнього руху, негайно не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 .

В результаті згаданої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть на місці пригоди.

Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала внаслідок закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, яка спричинила розриви легень та ускладнилась масивною зовнішньою та внутрішньою крововтратою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні згаданого злочину визнав повністю та показав, що встановлений судом злочин скоїв так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. У вчиненому повністю розкаявся, попрохав вибачення у потерпілих (т.2а.с.25,26).

Допитані в судовому засіданні в якості потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що загиблий ОСОБА_11 є їх батьком і у зв`язку із його загибеллю їм було завдано моральних страждань.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Протоколами огляду та додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколами огляду транспортного засобу та велосипеду від 10 липня 2014 року, відповідно до яких місце пригоди знаходиться навпроти будинку №21 по вул.Леніна в м.Комсомольську. На місці пригоди виявлено автомобіль марки «Деймлер-Бенц» моделі «Е230», державний номерний знак - НОМЕР_1 , та велосипед з пошкодженнями, труп потерпілого ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті, сліди дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі сліди гальмування залишені автомобілем обвинуваченого довжиною з розривами 36,9 м. (т.1а.с.41,55,60,143).

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи №647 в момент первинного контактування велосипед під керуванням ОСОБА_11 своєю задньою лівою частиною був обернений до передньої частини автомобіля «Деймлер-Бенц» під керуванням водія ОСОБА_12 , а кут між подовжніми вісями транспортних засобів з врахуванням погрішності при вимірах на натурному зіставлянні становив близько 71 + 10 градусів (т.1а.с.96).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №429 від 19.08.2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, саден, синців та крововиливів різних частин тіла, багатоскалкового перелому кісток склепіння та основи черепу, закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер, переломів обох кісток лівої голені, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, яка спричинила розриви легень та ускладнилась масивною зовнішньою та внутрішньою крововтратою. При судово-токсикологічному дослідженні крові, взятої від трупа ОСОБА_11 , етиловий та інші спирти не виявлені (т.1а.с.64).

У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи за №783 від 23 вересня 2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл.професора М.С. Бокаріуса (т.1а.с.146):

- в даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «Деймлер-Бенц», державний номерний знак - НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_11 ;

- за даних дорожніх обставин, дії водія автомобіля марки «Деймлер-Бенц» ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з пригодою. За даних обставин дії ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п.12.3, 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, але в даній дорожній ситуації, в частині не дотримання ним ( ОСОБА_9 ) вимог п.п.12.4 та 12.9 «б» не знаходились в причинному зв`язку з виникнення даної пригоди;

- в даній дорожній ситуації, велосипедист ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути пригоди;

- в даних дорожніх обставинах, дії велосипедиста ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.2 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою.

З мотивувальної та резолютивної частин згаданого висновку автотехнічної експертизи вбачається, що обравши швидкість руху 81,2 км/год, при допустимій швидкості руху в населеному пункті 60 км/год., водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом екстреного гальмування, тому перевищення передбаченої п.12.4 Правил дорожнього руху швидкості руху не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_2 , обвинувачений ОСОБА_9 має право керування транспортними засобами категорії «А» та категорії «В» з 07 вересня 2008 року (т.1а.с.97).

Оцінивши перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні тяжкого необережного злочину. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Наведений пункт Правил дорожнього руху України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між допущеним обвинуваченим порушенням правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали, є причинний зв`язок.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше не засуджувався, до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря нарколога у групі ризику по наркоманії. В судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що до групи ризику його було зараховано лише у зв`язку із згаданою ДТП і вказану обставину стороною обвинувачення не спростовано. Обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце роботи, де характеризується виключно позитивно, добровільно відшкодував потерпілім завдану злочином шкоду у розмірі 10000 грн. (т.1а.с.157-171, т.2а.с.23).

Виходячи із змісту ст.66 КПК України щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_9 сприяв розслідуванню згаданого злочину та надавав показання про обставини ДТП, у тому числі щодо швидкості руху транспортного засобу, достовірність яких підтверджено висновком автотехнічної експертизи №783 (т.1а.с.146).

З огляду на викладене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.66 КК України повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб.

В ході судового розгляду справи обвинуваченим ОСОБА_9 добровільно відшкодовано потерпілим заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 6070,72 грн., а моральну шкоду лише частково, всього на загальну суму 10000 грн. З наведених нижче підстав обґрунтованість претензій потерпілих щодо відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди може бути вирішено лише в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд не має підстав для врахування в якості пом`якшуючої покарання обставину, передбачену п.2 ч.1 ст.66 КК України. Однак, враховує добровільне часткове відшкодування завданих збитків в якості обставини, що додатково позитивно характеризує обвинуваченого та свідчить про його щире каяття.

Органами досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_9 в якості обставини, яка обтяжує його покарання, інкриміновано вчинення злочину, особою, що перебувала у стані сп`яніння.

Однак, захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти врахування судом згаданої обставини, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів на її підтвердження.

Судом встановлено, що на підтвердження факту перебування ОСОБА_9 в стані сп`яніння стороною обвинувачення надано суду відповідь Комсомольської міської лікарні №853 від 28.07.2014 року, відповідно до якої черговим лікарем-терапевтом приймального відділення було проведено експрес-дослідження обвинуваченого на апаратах «Алкотест» та «Сніпер 5», в ході якого виявлено вміст метамфетаміну та марихуани. В результаті отриманих даних встановлено, що гр. ОСОБА_9 перебував в стані наркотичного сп`яніння (т.1а.с.142).

Однак, як наголошував на цьому захисник ОСОБА_8 і не зважаючи на висловлені ним сумніви в допустимості згаданого доказу, стороною обвинувачення не надано суду відповідного медичного висновку про перебування обвинуваченого у стані сп`яніння, в якому б зазначалося на підставі яких ознак, крім використання експрес-дослідження, було встановлено стан сп`яніння, також відсутні відомості про те, що цей стан впливав на увагу та швидкість реакції обвинуваченого.

У відповідності до вимог п.п.1.8 та, 3.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666 визначено, що у разі дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди у закладах охорони здоров`я та проведення відповідних лабораторних досліджень є обов`язковим.

У відповіді Комсомольської міської лікарні №853 відсутні відомості про проведення відповідних лабораторних досліджень та їх результатів, посилання на те, що було складено акт та висновок щодо результатів медичного огляду (п.п.3.16, 3.19 Інструкції) теж відсутні, їх копії не додані (т.1а.с.142). Але, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , демонструючи своє щире каяття, визнав те, що за три дні до ДТП він вживав наркотичний засіб марихуану.

Із змісту п.13 ч.1 ст.67 КК України вбачається, що вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів припускає, що під час вчинення злочину винний перебував у певному фізіологічному стані, який був викликаний дією на його організм засобів (речовин), зазначених у п.13 ч.1 ст.67 КК, що певною мірою й обумовило (спровокувало) вчинення ним злочину.

Як вбачається з матеріалів справи доказів, які б переконливо вказували на те, що під час ДТП обвинувачений знаходився у стані сп`яніння, що знижує увагу та швидкість його реакції, стороною обвинувачення не надано. Але враховуючи, що ОСОБА_9 визнав, що за декілька днів до ДТП вживав наркотичні засоби, суд вважає, що при визначені мірі покарання є підстави для врахування зазначеної вище обставини, в якості обтяжуючої.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий необережний злочин, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання та особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, зайнятий суспільно-корисною працею, у цілому характеризується позитивно, частково відшкодував завдану злочином шкоди.

З огляду на викладене, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі з обов`язковим позбавлення права керування транспортними засобами.

Визначаючи міру покарання, крім обставин, що характеризують особу ОСОБА_9 , суд враховує думку потерпілих, які наполягають на суворому покаранні та ступень вини обвинуваченого.

Так, відповідно до висновку автотехнічної експертизи №783 в даній дорожній ситуації, велосипедист ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути пригоди, його дії не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.2 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою (т.1а.с.146).

Наведені пункти Правил дорожнього руху України передбачають:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Стороною обвинувачення в якості доказу надано суду диск із відеозаписом події ДТП, зробленою камерою зовнішнього спостереження, яку встановлено неподалік від місця події. Відповідно до згаданого відеозапису та протоколу його огляду встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 , не переконавшись у безпечності маневру, на велосипеді став перетинати проїзну частину вулиці, чим створив перешкоду для руху транспортного засобу обвинуваченого (т.1а.с.71,74-81).

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між допущеними потерпілим порушеннями правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали, теж є причинний зв`язок, що у свою чергу повністю підтверджується висновком автотехнічної експертизи №783 (т.1а.с.146).

З огляду на викладене, враховуючи молодий вік обвинуваченого, його щире каяття та ступень вини, оцінку дій велосипедиста ОСОБА_11 , який допустив порушення Правил дорожнього руху, що знаходилися у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з максимальним терміном випробування.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по справі було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 6070,72 грн. та моральної шкоди у розмірі 300000 грн.

В ході судового розгляду встановлено, що згадана дорожньо-транспортна пригода сталася у період дії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 02.10.2013 року між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_13 , яким було забезпечено автомобіль марки «Демлер Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 . Полісом передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (в тому числі моральну шкоду) в розмірі 100000 грн. та за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50000 грн. (т.1а.с.58).

Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року згаданий позов залишено без розгляду у зв`язку із тим, що він не може бути розглянутий в порядку кримінального судочинства (т.1а.с.182).

За клопотанням представника потерпілих до матеріалів кримінальної справи приєднано відповідь страхової компанії №3306/12цп від 30.03.2015 року, в якій міститься перелік документів, що необхідно надати потерпілим для отримання відшкодування завданої в наслідок ДТП моральної шкоди (т.2а.с.24). Посилаючись на вказану відповідь, представник потерпілих зазначив, що до постановлення вироку у цій справі потерпілі не можуть отримати від страхової компаній відповідного страхового відшкодування.

Однак, не вирішуючи по суті цивільно-правовий спір між страховою компанією та потерпілими, суд звертає увагу на те, що виходячи із змісту ст.3, п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1187 ЦК України згадана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком і вимога страховика щодо подання потерпілими обвинувального вироку суду відносно водія ОСОБА_9 не ґрунтується на законі та не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Оскільки презумпція вини страхувальника нічим не спростовується, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, як водія транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, та відшкодування завданої шкоди страховиком.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз №647 в розмірі 1968 грн. та №783 в розмірі 1180,80 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.ст.124,126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

· повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Речові докази, які зберігаються в Комсомольському МВ (т.1а.с.67):

· автомобіль «Деймлер-Бенц» моделі «Е230», державний номерний знак - НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_13 ;

· велосипед та взуття ОСОБА_11 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Компактні диски із фото- відеофайлами залишити при справі (т.1а.с.72).

Витрати на проведення судових експертиз: -№647 в розмірі 1968 грн. та №783 в розмірі 1180,80 грн. стягнути з ОСОБА_9 на користь держави (т.1а.с.141,151).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1