Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
секретаря судового засідання ОСОБА_10,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 червня 2015 року касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001039 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінено.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього певних обов'язків.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_11

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м'якості. При цьому посилається на ту обставину, що апеляційний суд не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину та його наслідки, а також особу засудженого, в результаті чого безпідставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 20 грудня 2013 року приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем «PORSHE CAYENNE» д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові по вул. Любінській, порушив правила безпеки дорожнього руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6, чим спричинив смерть останнього.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції всупереч цим вимогам закону не врахував у сукупності всі обставини, які могли вплинути на його висновки щодо покарання ОСОБА_5

Так, як убачається з ухвали апеляційного суду (а.с. 181 - 186 т. 2), апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не зазначив в чому воно полягало, не навів жодної для цього підстави. Крім того, визнавши можливим виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання, звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України, апеляційний суд послався на ті ж самі обставини, що й місцевий суд та які були враховані ним при призначенні покарання і які стали підставою для призначення покарання у мінімальній межі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України. Одночасно ті ж самі підстави, апеляційним судом були враховані й щодо визначення виду та розміру покарання. При цьому апеляційний суд, обґрунтовуючи свій висновок про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання в достатній мірі не оцінив і не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим вона на підставі з ч. ч. 2, 3 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно постановити судове рішення у відповідності з вимогами кримінального та кримінального процесуального законодавства, враховуючи те, що призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м'яким.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9