УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого - Синявського
О.Г.,

суддів - Пекного
С.Д. та Гриціва М.І.,

з участю прокурора - Глибченко
Т.Г.,

розглянувши в судовому засіданні 17 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду
Чернівецької області від 22 січня 2007 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця села Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області, без
певного місця проживання, раніше судимого за ч. 2 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 42 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років і шість місяців, від відбування якого постановою суду від 27
липня 2005 року було умовно-достроково звільнено на 9 (дев'ять) місяців і
десять днів,

засуджено за:

- п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 14
(чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого;

- ч. 4 ст. 187 КК України на 12 (дванадцять) років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- ч. 3 ст. 185 КК України на 4(чотири) роки позбавлення
волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання
позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю
вироків шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком визначено
остаточне покарання 14 (чотирнадцять) років і шість місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено стягнути із засудженого на користь
потерпілих:

- ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної
та моральної шкоди по 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень відповідно;

- ОСОБА_3 909 (дев'ятсот дев'ять) гривень 35 копійок на
відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_4 3049 (три тисячі сорок дев'ять) гривень на
відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_5 1170 (одна тисяча сто сімдесят) гривень на
відшкодування матеріальної шкоди;

- ОСОБА_6 1400 (одна тисяча чотириста) гривень на
відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 визнано винним в умисному вбивстві та злочинах
проти чужої власності, які в хронологічному порядку ним вчинені за таких
обставин.

15 серпня 2005 року десь опівдні в селі П'ядиківці
Кіцманського району Чернівецької області він таємно проник у будинок
потерпілого ОСОБА_3, звідки викрав належні останньому предмети одягу, взуття,
гроші та інше майно на загальну суму 909 гривень 35 копійок.

3 вересня того року опівдні в АДРЕСА_1, який належить
потерпілій ОСОБА_4, звідки викрав належні їй коштовні вироби та інше майно на
загальну суму 3049 гривень, чим спричинив значну матеріальну шкоду.

У ніч на 3 жовтня 2005 року в АДРЕСА_2, звідки викрав
належні потерпілому ОСОБА_5 білизну, кінокамеру та інше майно на загальну суму
2670 гривень, а також належні потерпілій ОСОБА_6 коштовні вироби на загальну
суму 1400 гривень.

3 листопада 2005 року близько 14 години в селі Драчинці
Кіцманського району Чернівецької області таємно проник в будинок ОСОБА_7,
звідки викрав належні їй гроші в сумі 500 гривень.

Маючи намір на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
ОСОБА_1 13 квітня 2006 року близько 23 години на приватному таксі приїхав до
його будинку в село П'ядиківці Кіцманського району Чернівецької області.
Плечима висадив двері й, проникнувши таким способом всередину, почав шукати в
ньому гроші. Під столом стояла закрита на замок скриня, яку він з допомогою
сокири, знайденої ним у будинку, намагався відкрити. В цей час ОСОБА_8, який
спав у будинку, прокинувся і, заставши ОСОБА_1 за зламуванням замка, намагався
перешкодити йому в цьому. ОСОБА_1, долаючи протидію останнього, завдав йому
декілька ударів кулаком в обличчя. Однак ОСОБА_8 далі намагався захистити своє
майно. Тоді для того, щоб безперешкодно завершити свій задум до кінця, вирішив
напасти на нього та корисливих мотивів убити. З цією метою він завдав йому
декілька сильних ударів сокирою по голові, спричинивши скалковий злам кісток
основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку, які відносяться
до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_8 через вісім днів помер у
лікарні.

Після скоєння вбивства ОСОБА_1 знайшов у скрині 20 000
гривень, якими заволодів, і з місця події втік.

В касаційній скарзі засуджений, посилаючись на
відсутність у справі доказів наявності в нього умислу на розбійний напад та
умисне вбивство потерпілого, просить вирок скасувати, а справу направити на
нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора Глибченко Т.Г. про залишення вироку без зміни, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що для її задоволення немає підстав.

Висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні крадіжок
чужого майна, вчиненого за обставин описаних у вироку, суд обґрунтовано дійшов
на підставі показань самого засудженого, показань потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, показань свідка ОСОБА_9 та інших доказів, у тому числі даних
відтворення обстановки та обставин події, під час якого засуджений розповів та
показав яким чином скоював ці злочини (т.2 а.с. 34-37, 84-87, 121-124).

Фактичні обставини вчинення крадіжок, доведеність
винуватості та правильність кваліфікації судом за ч. 3 ст. 185 КК України
злочинних дій ОСОБА_1 ніким не оспорюється. Не заперечуються вони й у
касаційній скарзі засудженого.

Разом з тим, перевіряючи справу в повному обсязі
відповідно до вимог ст. 395 КПК України, колегія суддів вважає, що кваліфікація
дій засудженого по епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_4 за ознакою заподіяння значної
шкоди є зайвою й такою, що підлягає виключенню з вироку, оскільки фактично
завдана їй матеріальна шкода у розмірі 3049 гривень є меншою від кількісного
критерію визнання її значною (від 100 до 250 розмірів соціальної пільги, яка у
2005 році становила 131 гривню), передбаченого приміткою до ст. 185 КК України.

Аналізуючи доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
про відсутність у нього умислу на розбійний напад та вбивство ОСОБА_8, колегія
суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними та
перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, в своїх показаннях під час досудового слідства
та судового розгляду справи ОСОБА_1 визнав свою винуватість у заподіянні
насильницької смерті ОСОБА_8, тільки заперечив умисел на вбивство останнього.

З цих показань видно, що з метою заволодіння майном
потерпілого він, будучи в стані алкогольного сп'яніння, 13 квітня 2006 року
близько 23 години на приватному таксі приїхав до його будинку в село П'ядиківці
Кіцманського району Чернівецької області. Плечем вибив вхідні двері літньої
кухні і, опинившись всередині, почав шукати гроші. Коли він намагався сокирою
відкрити скриню, що стояла в кімнаті під столом, до нього підійшов ОСОБА_8,
який до того спав, але прокинувся від шуму ламання скрині. Останній хотів
завадити його наміру відкрити скриню. Тому, щоб безперешкодно заволодіти майном
потерпілого, він спочатку вдарив його декілька раз кулаком в голову та по тілу,
від чого той впав, а потім, коли він знову підійшов до нього, завдав декілька
ударів обухом та лезом сокири по голові. Від цих ударів ОСОБА_8 впав на землю і
більше не вставав. Зламавши замок на скрині, він забрав звідти двадцять тисяч
гривень й з місця події втік.

Про місце, час, спосіб заподіювання ударів, їх характер,
кількість і локалізацію, стан потерпілого після побиття, засуджений пояснив та
показав на місці події в ході проведення відтворення обстановки та обставин
події (т. 1 а.с. 146-152).

Те, що злочин було скоєно в літньому будинку ОСОБА_8,
підтверджується даними огляду місця події, під час якого в ньому були виявлені
тіло останнього з ознаками насильницької смерті на голові та плями крові, яка
за висновком судово-імунологічної експертизи походить від ОСОБА_8 Також було
виявлено розкриту скриню зі слідами зламування на ній та сокиру з плямами крові
на лезі та держаку аналогічного походження (а.с.1 а.с. 7-14, 16-19).

Про виявлення ОСОБА_8 в його будинку із закривавленою
головою, порушену обстановку в кімнаті та відкриту скриню, в якій потерпілий
зберігав свої заощадження, підтвердили потерпіла ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_10,
родичі ОСОБА_8, які за ним доглядали.

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що в день злочину на своєму
автомобілі-таксі він привозив ОСОБА_1 в село П'ядиківці, чекав його біля
якогось подвір'я 15-20 хвилин, а потім, коли він повернувся, відвіз у місто Снятин.
Зауважив, що на руках у засудженого були рукавиці, які, за його словами, він
надягнув, щоб не залишати відбитків пальців.

Те, що ОСОБА_11 привозив саме ОСОБА_1 на місце злочину,
свідчать дані впізнання ним його (т. 1 а.с. 202-203).

Даними висновку судово-медичної експертизи
підтверджується відповідність між способом застосованого засудженим насильства
й причиною смерті ОСОБА_8 та характером ушкоджень, виявлених на трупі убитого,
їх локалізацією та механізмом утворення.

Як встановлено експертизою смерть настала внаслідок
відкритого скалкового зламу кісток основи та склепіння черепа із забоєм
речовини головного мозку.

За даними судово-криміналістичної експертизи виявлений
злам кісток черепа в різних місцях утворився від дії сильних ударів обухом та
лезом виявленої на місці події сокири, яких було не менше п'яти (т. 1 а.с.
243-247, 260-263).

Таким чином, оцінивши наведені докази в сукупності, суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1
ознак розбійного нападу, поєднаного з проникненням в житло, із заподіянням
тяжких тілесних ушкоджень, і умисного вбивства, вчиненого з корисливих мотивів,
та правильно кваліфікував їх за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому суд, пославшись на аналіз зазначених доказів,
мотивовано спростував доводи засудженого про відсутність у нього умислу на
скоєння інкримінованих йому злочинів.

Колегія суддів вважає, що наведена у вироку мотивація є
правильною, оскільки вона випливає з характеру та послідовності дій ОСОБА_1

Засуджений мав фізичну перевагу над ОСОБА_8, який був
особою літнього віку. Завдані ним удари були чисельними, сильними та
спрямованими в таку життєвоважливу частину тіла, як голову. Вони заподіювались
ним сокирою, при цьому як обухом, так і лезом її лопаті. Як видно з
встановленої судом обстановки, дії
ОСОБА_1 в будинку були наполегливими та підпорядкованими корисливій меті
заволодіти майном потерпілого, незважаючи на ніякі перешкоди.

Такі обставини дають підстави вважати, що засуджений діяв
з умислом позбавити життя ОСОБА_8 з корисливих мотивів.

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України з урахуванням характеру, ступеня тяжкості та кількості вчинених ним
злочинів, даних про особу винного та обставин, що впливають розмір і вид
покарання.

Зокрема, суд врахував його щире каяття та сприяння
розкриттю злочинів. Поряд з тим взято до уваги його попередні судимості,
скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння, що він ніде не працює.

Обране йому покарання є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для зміни покарання немає.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок апеляційного суду Чернівецької області від 22 січня
2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без
задоволення.

У порядку ст. 395 КПК України виключити з мотивувальної
частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку заподіяння значної шкоди у
злочині проти власності потерпілої ОСОБА_4

Судді

Синявський О.Г. Пекний
С.Д. Гриців М.І.