У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.,

суддів

Коротких О.А. і Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2

Вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 01 листопада 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Прокоп'євська Кемеровської області, Росії,

громадянина Росії,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на п'ять років з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2006
року зазначений вирок залишено без змін.

ОСОБА_2 засуджено за те, що він разом із раніше засудженими за
даний злочин ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 12 січня 1992 року приблизно о 22 год.
30 хв. біля будинку № 24, що по вул. Панфілова у м. Бахчисараї Автономної
Республіки Крим, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, з метою погашення збитків
спричинених ДТП, учасниками якої були ОСОБА_3 та родич ОСОБА_6, вчинив вимагання у останнього
грошової суми у розмірі 20 000 рублів, поєднане з насильством, небезпечним для
життя і здоров'я, заподіявши йому легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування кримінального
закону, порушує питання про зміну постановлених щодо нього судових рішень із
перекваліфікацією його дій з ч. 3 ст. 189 на ч. 3 ст. 355 КК України. При цьому
захисник зазначає, що вимога передачі грошей була зумовлена наявністю
цивільно-правових зобов'язань в результаті ДТП, а тому дії його підзахисного
мають бути кваліфіковані як примушування до виконання цивільно-правових
зобов'язань. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що висновок апеляційного суду про
позбавлення засудженого права оспорювати правильність кваліфікації своїх дій не
відповідає вимогам ст. 299 КПК. Вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання не
відповідає вимогам ст. 65 КК України, просить його пом'якшити та звільнити
засудженого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.
75 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши
матеріали кримінальної справи та, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи,
прокурором під час судового розгляду справи була винесена постанова про зміну
обвинувачення ОСОБА_2 з ч. 3 ст. 144 КК України 1960 року на ч. 3 ст. 189 КК
України 2001 року, яку останній отримав та в судовому засіданні заявив, що
обвинувачення йому зрозуміло, свою вину, а також фактичні обставини справи
визнав повністю та наполягав, щоб вони не досліджувались ( т. 3 а. с. 268-
269).

При цьому головуючим у справі було з'ясовано, чи
правильно розуміє ОСОБА_2 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у
добровільності та істинності його позиції, а також роз'яснив підсудному, що у
такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини
справи в апеляційному порядку (т. 3 а. с. 269).

Крім того, із показань потерпілого ОСОБА_6 в судовому
засіданні 16 жовтня 1996 року вбачається, що в наслідок ДТП постраждав мопед
ОСОБА_3, який згодом було полагоджено і повернуто останньому.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він вимагав у
потерпілого ОСОБА_6 20 00 рублів або продати належний йому автомобіль за суму,
нищу від її дійсної вартості ( т. 3 а.с. 269).

Отже, з огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що
суд дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 вимагання, поєднаного з
насильством, небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, оскільки останній
вимагав відшкодувати заподіяну шкоду, яка за своїм розміром явно перевищувала
розмір шкоди, завданої ОСОБА_3 в результаті ДТП (т. 3 а.с. 33).

Вищенаведеним спростовуються доводи касаційної скарги
захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 189 КК України.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу за
апеляцією захисника ОСОБА_1,
перевірив всі викладені в ній доводи, які за змістом є аналогічними доводами
касаційної скарги, та з наведенням відповідних мотивів визнав їх
безпідставними, а вирок - законним і обґрунтованим.

Що стосується призначеного ОСОБА_2 покарання, то воно
обрано відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, даних про його особу і є необхідним та достатнім для його
виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання
засудженому колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
б могли вплинути на правильність висновків судів першої та апеляційної
інстанції, колегією суддів у справі не виявлено.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для
скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_2 та керуючись ст. 394 КПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1 на
вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
01 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 19 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

С У Д
Д І :

Міщенко С.М. Коротких
О.А. Нікітін
Ю.І.