Справа № 544/203/15-к
Пров. №1-кп/544/25/2015
В И Р О К
іменем України
21 квітня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000656 від 16.11.2014 відносно

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, такого, що має не має утриманців, освіта вища, приватний підприємець, раніше не судимого

якому органами досудового розслідування висунуто підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК України),

з участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:
16 листопада 2014 року, близько 4 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, незаконно заволодів автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , який знаходився біля кафе Хмільна осінь по вулиці Червоноармійській м. Пирятина Полтавської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України не визнав, пояснив, що він 15.11.2014 відпочивав разом з друзями кафе Хмільна осінь по вулиці Червоноармійській м. Пирятина. Там він побачив потерпілого, який відпочивав в компанії людей, з якими обвинувачений раніше знайомий не був. В кафе вони знаходилися до 3 годин ночі, всі вживали спиртні напої та були в нетверезому стані. Сам обвинувачений алкоголю не вживав. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що поряд із кафе стоїть заведений автомобіль Volkswagen Transporter, за кермом якого спав нетверезий потерпілий. Він його розбудив та попросив дати ключі від авто, щоб убезпечити останнього від поїздки, що могла призвести до ДТП. Обвинувачений дав йому свій номер телефону, а потерпілий вийшов з машини і пішов у напрямку центру міста. Передаючи йому ключі, потерпілий довірив йому та дозволив користуватися його автомобілем. Повшедний разом із своїм знайомим ОСОБА_7 сіли в машину та поїхали в центр міста, а потім вирішили проїхатися до його родичів у с. Мокиївку Чорнухинського району, проте проїхавши ґрунтовою дорогою застряли у багнюці у полі. Обвинувачений залишив автомобіль, замкнувши його, та попутним транспортом приїхав додому, а потім, відпочивши до 12 год., попросив свого знайомого ОСОБА_8 поїхати з ним, щоб витягти автомобіль Volkswagen Transporter. Приїхавши до лісу на автомобілі ОСОБА_8 , вони за допомогою троса витягли автомобіль з ями, проте оскільки ґрунтова дорога була слизькою та нерівною, обвинувачений не зміг виїхати автомобілем із лісосмуги та залишив його там. Визнає свою вину у тому, що вчасно не повернув автомобіль потерпілому, хоча мав намір його повернути.

Разом із тим, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України підтверджується дослідженими у ході судового провадження доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що його бригада виконувала роботи по ремонту дороги Київ-Харків поблизу м. Пирятина та зупинилася на тимчасове проживання в міському готелі. 15.11.2014 була субота, вихідний день, і він на своєму автомобілі Volkswagen Transporter поїхав відпочивати до кафе Хмільна осінь по вулиці Червоноармійській м. Пирятина. Обвинувачений прийшов пізніше, він підходив до їх компанії та вони про щось розмовляли, разом вживали спиртні напої. Автомобіль стояв поблизу кафе незамкнутий, ключі були залишені у замку запалювання для того, щоб грала музика. Всіх подробиць того вечора він не пам`ятає, так як був у стані сильного сп`яніння. Коли під ранок він вийшов на вулицю автомобіля не було і він подумав, що хтось із знайомих його відігнав до готелю. Приїхавши на таксі до готелю, автомобіля потерпілий не знайшов. Він попросив своїх друзів, колег по роботі, допомогти у пошуках авто і вони їздили по місту, проте машину так і не знайшли. Тоді він заявив у міліцію та під вечір автомобіль було знайдено у полі, усередині не було ключів, масла, дверцята були пошкоджені. Нікому ключі від свого автомобіля він не передавав та користуватися дозволу не давав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що того вечора, коли у потерпілого викрали автомобіль, вони разом відпочивали в кафе на автостанції м. Пирятина. Він пішов з кафе раніше, а потерпілий повернувся в готель під ранок та повідомив про зникнення його автомобіля. З його слів вбачалося, що потерпілий був сильно п`яним, шукав якогось тверезого водія, щоб відігнати автомобіль до готелю, потім його начебто кудись відвезли на автомобілі та висадили біля гаражів. Того вечора свідок пригадує, що коли сідав в автомобіль потерпілого, який стояв біля кафе, за кермом сидів якийсь незнайомий йому чоловік, який прогнав його з машини. Тоді він подумав, що помилився і сів в чуже авто, а не в авто потерпілого. Він пішов гуляти в інше кафе, а потім викликав таксі та поїхав до готелю, більше нічого пригадати не може, бо був у нетверезому стані. На другий день вони з потерпілим шукали автомобіль, та не знайшовши ввечері заявили в міліцію про його викрадення.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що вони з потерпілим разом працюють. У суботу, коли у потерпілого був викрадений автомобіль, свідка у ОСОБА_11 не було, він приїхав вранці в неділю і ОСОБА_12 розповів йому, що відпочивав ввечері у кафе, автомобіль залишив неподалік, а коли вийшов з кафе автомобіля вже не було. Разом з ним на його автомобілі вони з потерпілим шукали автомобіль по Пирятину годин 3-4, а потім заявили у міліцію.

Допитаний як свідок ОСОБА_13 пояснив, що вони знайомі з потерпілим по спільній роботі, про зникнення його автомобіля він також довідався на другий день у неділю вранці. Потерпілий пояснював, що напередодні увечері відпочивав у кафе у ОСОБА_11 , коли вийшов з кафе виявив, що автомобіль зник. Разом з ним вони шукали автомобіль по місту, опитували людей з кафе, у якому був потерпілий, а потім поїхали у відділення міліції. Крім того, потерпілий пояснював їм, що коли вони ввечері відпочивали в кафе, до них підсідав якийсь місцевий чоловік, вони разом випивали, була розмова про те, щоб знайти тверезого водія, щоб відігнати його автомобіль до готелю.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 15.11.2014 він разом із знайомими відпочивав у кафе Хмільна осінь, вживали спиртні напої. Коли він вийшов з кафе, щоб йти додому, побачив на вулиці свого сусіда ОСОБА_15 , і вони разом збиралися йти додому. Він бачив як ОСОБА_15 про щось розмовляв з потерпілим, у Повшедного були в руках ключі від автомобіля. Потерпілий пішов в іншому від них напрямку, а обвинувачений запропонував свідку поїхати на автомобілі, який стояв поряд з кафе. Вони сіли в автомобіль та їздили по вулицях міста. Свідку здалося, що обвинувачений був у нетверезому стані. Повшедний сказав йому: ОСОБА_16 давай його (автомобіль) украдемо ( чи продамо). Спочатку він подумав, що той жартує, проте, після того як він хотів вийти з машини, але обвинувачений набрав швидкість та не випустив його, зрозумів про серйозність намірів обвинуваченого. Коли вони виїхали за місто, то поїхавши ґрунтовою дорогою застрягли у багнюці у полі. Свідок зателефонував родичу, щоб той приїхав його забрав, а обвинувачений викликав таксі. Везти його до родичів у Чорнухинському районі свідок обвинуваченого не просив та не пропонував.

Допитана як свідок ОСОБА_17 , яка проводила досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, підтвердила у судовому засіданні те, що саме такі пояснення і давав при допиті свідок ОСОБА_14 . Обвинувачений ОСОБА_15 у ході досудового розслідування повністю визнавав свою вину та в присутності захисника не заявляв про факти тиску на нього з боку працівників міліції.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснили, що були запрошені понятими під час огляду місця події поблизу с.Піски Удайські Чорнухинського району, де в лісосмузі був знайдений викрадений у потерпілого автомобіль Volkswagen Transporter. В ході огляду встановлено, що номерні знаки з автомобіля були зняті та знаходилися в салоні, на причіпному пристрої був обірваний буксирувальний трос. Експертом були зняті відбитки пальців з дверцят автомобіля, ручок, біля скла. Поняті ознайомившись із змістом протоколу огляду, підписали його.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що його дружина є власником кафе Хмільна осінь у м. Пирятині. У той вечір, коли у потерпілого викрали автомобіль, він був у кафе та спостерігав групу відвідувачів, які відпочивали у кафе, серед яких був і потерпілий. Останній залишався там близько до 3 год. ночі, був в нетверезому стані та дещо агресивний. На другий день до нього звернулися працівники міліції, які попросили показати відео з камери спостереження, яка знаходилася на вулиці. На відео викраденого автомобіля не було видно.

Свідок ОСОБА_21 повідомив, що 16.11.2014 йому зателефонував його знайомий ОСОБА_15 та попросив витягнути автомобіль, який загруз. На автомобілі свідка вони поїхали до с.Піски Удайські Чорнухинського району, та проїхавши полем до дороги, що вела до лісу, знайшли автомобіль синього кольору Volkswagen Transporter. Вони намагалися витягти буксирувальним тросом автомобіль з ями, в яку той потрапив, порвавши при цьому три троси, проте витягнути автомобіль не вдалося. Повшедний сказав, що приїде пізніше та витягне бус іншим транспортом. На його запитання про те, звідки у нього цей автомобіль, обвинувачений пояснив, що взяв поїздити у знайомого.

Винність обвинуваченого також підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 16.11.2014 року із фототаблицями до нього, згідно якого викрадений автомобіль Volkswagen Transporter синього кольору був виявлений у лісосмузі в с.Макіївка Чорнухинського району на відстані 450 м від дороги між поселеннями Макіївка та Піски Удайські. Всередині автомобіля, під заднім пасажирським сидінням, знаходиться металева табличка з державним номерним знаком, також під час огляду виявлено 5 слідів перчаток та 10 слідів пальців рук, на буксирувальному гаку шматок обірваного помаранчевого тросу (а.с. 48-57);

- висновком судово дактилоскопічної експертизи від 28.11.2014 №99, відповідно до якого сліди папілярного візерунку, відкопійовані на відрізку липкої стрічки №5 та №7, вилучені з внутрішньої сторони скла водійських дверцят та самих дверцятах, залишені пальцями правої та лівої руки ОСОБА_3 (а. с.65-73).

Доводи обвинуваченого на те, що він заволодів транспортним засобом потерпілого з його дозволу є неспроможними та спростовуються добутими під час судового провадження доказами.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, полягає у тому, що заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).

Обвинувачений, скориставшись тим, що потерпілий перебував в стані сильного сп`яніння, переконав його у тому, що залишить ключі від автомобіля у себе, поки останній витверезіє. При цьому пояснення обвинуваченого про те, що потерпілий з власної волі дозволив йому використовувати транспортний засіб на свій розсуд та здійснювати поїздки на ньому, під час судового провадження не знайшли свого підтвердження.

Показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , даних із слів самого потерпілого, не дають підстав стверджувати про те, що останній довірив обвинуваченому свій транспортний засіб, та зводяться до того, що потерпілий мав намір знайти тверезого водія, щоб доправити його автомобіль до місця тимчасового проживання готелю Пирятин. З пояснень свідка ОСОБА_14 слідує те, що коли обвинувачений запропонував йому проїхатися на автомобілі потерпілого, про намір відігнати автомобіль до місця проживання Власика нічого не свідчило.

Таким чином, пояснення обвинуваченого про те, що потерпілий довірив йому - незнайомій людині свій автомобіль та при цьому відмовився надати свій номер мобільного телефону є малопереконливими та, на думку суду, є способом обраного захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Обвинувачений у ході досудового слідства у присутності захисника давав послідовні та детальні показання, у яких викладав обставини, при яких він незаконно, без дозволу власника, заволодів транспортним засобом потерпілого. Доводи обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів слідства, унаслідок яких він себе обмовив, є нелогічними та надуманими. У судовому засіданні останній відмовився назвати посадових осіб, які здійснювали на нього такий тиск, тому суд критично ставиться до таких заяв обвинуваченого.

Таким чином, обвинувачений незаконно, поза волею власника, заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_5 та суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному заволодінні транспортним засобом, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до ст.ст.66,67 КК України, судом не встановлено. Перебування обвинуваченого під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Ураховується особа обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатара не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем мешкання.

На підставі викладеного, ураховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини скоєного злочину, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання підсудному покарання у виді обмеження волі і вважає за можливе застосувати відносно нього звільнення від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Суд уважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого Повшедного про стягнення з нього 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги потерпілий обґрунтовує тим, унаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення йому була спричинена моральна шкода, яка оцінена ним у 10000 гривень та яка полягає у тому, що вказані події порушили його нормальний ритм життя, постійні переживання супроводжувалися знервованістю, що вплинуло на стан його здоров`я.

У судовому засіданні потерпілий свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Обвинувачений з позовом не згідний у повному обсязі, так як своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

Прокурор підтримав позовні вимоги потерпілого частково.

При вирішенні питання цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Як передбачено ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з роз`ясненнями , що містяться в п.п. 3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків.

З урахуванням наведених обставин справи, суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання потерпілого на те, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого щодо незаконного заволодіння транспортним засобом йому як власнику автомобіля було завдано моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях, переживаннях, стані невизначеності, вимушеній зміні звичного способу життя.

При цьому суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються також вимоги розумності і справедливості.

При цьому, ч.2 ст. 1193 ЦК України також встановлює, що розмір відшкодування може бути зменшено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди.

Тому, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує грубу необережність потерпілого ОСОБА_5 , недбалість якого по відношенню до утримання та збереження свого майна, сприяла неправомірному заволодінню ОСОБА_3 його автомобілем.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та вважає правильним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначений потерпілим до 500 гривень з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості. Заподіяння моральної шкоди в більшому розмірі потерпілим не доведено.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні становлять 586,80 грн.

Речові докази суду не надавалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 375 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки та з покладенням відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання та роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, 500 (п`ятсот ) грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи № 99 від 28.11.2014 у розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять ) 60 копійок, для проведення трасологічної експертизи № 100 від 03.12.2014 у розмірі 195 (ста дев`яносто п`яти) гривень 60 копійок, для проведення трасологічної експертизи № 101 від 04.12.2014 у розмірі 195 (ста дев`яносто п`яти) гривень 60 копійок а всього стягти 586 (п`ятсот вісімдесят шість ) грн 80 коп у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР за № 0000656 від 16.11.2014, на користь держави в УДКСУ у Пирятинському районі, код установи банку 831019, , банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, розрахунковий рахунок 0379, код класифікації доходів бюджету 24060300 Інші надходження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий -