Справа № 11/2190/318/2012 р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України. ОСОБА_1
Доповідач Михайлюк М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2012 року березня місяця «06»дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Михайлюка М.І.

Суддів Жили І.Е., Заіченка В.Л.

При секретарі Ляшенко О.М.

З участю прокурора Старостенка Р.А.

Адвоката ОСОБА_2

Засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_4, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, прокурора, який брав участь у суду першої інстанції на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою Херсонська область, Бериславський район, с. Новоберислав, вул. Будьонного, 10, не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на три роки позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Запобіжний захід підписка про невиїзд залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у сумі 900,48 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_3 вироком суду першої інстанції визнаний винним та засуджений за те, що він 15 вересня 2011 року, близько 20.30 години, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 109 км + 400 м автодороги Високопілля В. Олександрівка Берислав, рухаючись зі сторони смт. В. Олександрівка Херсонської області в напрямку м. Берислав Херсонської області, в порушення вимог п.п. 2.3 „б, 2.9 „б, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані стомлення, при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, в результаті чого на заокругленні дороги допустив виїзд за межі проїзної частини з наступним перевертанням автомобіля, в результаті чого пасажир ОСОБА_5, який знаходився у салоні вказаного автомобіля отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть.

В апеляції захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 не оспорюючи кваліфікацію дій та фактичні обставини справи, просить помякшити йому покарання, застосувати до нього ст. 75 КК України, оскільки засуджений вину визнав повністю, потерпілі просили суд не позбавляти його волі, вчинив злочин вперше, має дружину інваліда першої групи, яка потребує постійного догляду.

05 березня 2012 року прокурор відкликав свою апеляцію.

Інші учасники процесу вирок не оскаржували, але в своїх запереченнях на апеляцію прокурора, потерпіла ОСОБА_6 вважає вирок суду занадто суворим, а апеляцію прокурора безпідставною. Претензій матеріального та морального характеру до засудженого ОСОБА_3 немає, просить застосувати до нього ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляцію, засудженого, який підтримав апеляцію захисника та під час надання йому останнього слова, просив помякшити йому покарання, думку прокурора який не заперечував проти апеляції адвоката, дослідивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок про винність ОСОБА_3 у вчинені злочину за встановлених вироком суду обставин ґрунтується на доказах, зібраних в установленому законом порядку та перевірених судом за згодою учасників судового розгляду в порядку ч.3 ст. 299 КПК України, і в апеляціях не оспорюється.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_3 є правильною і також не заперечується.

Твердження прокурора про незаконність вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого не може бути визнані обґрунтованим, оскільки покарання ОСОБА_3 призначено в межах санкції статті за якою його було засуджено та відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням того, що він скоїв тяжкий злочин, особи винного, який має позитивну громадську характеристику, раніше не судимий, щиро покаявся, відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Але судом першої інстанції не було враховано те, що потерпілі із засудженим перебувають у родинному звязку, усі витрати по похованню підсудний взяв на себе та бере обовязок навчати дітей загиблого брата та утримувати їх матеріально, наявності онкологічно хворої дружини інваліда першої групи.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді, зокрема позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_3 скасувати та застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_4, задовольнити.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2011 року відносно ОСОБА_7, в частині призначеного основного покарання, змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки з покладенням на нього на підставі п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України обовязків: не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

У решті цей вирок щодо ОСОБА_7, залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: