Справа № 180/349/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої
цивільного позивача ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника

малолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

представника органу

опіки та піклування ОСОБА_11 ,

цивільних відповідачів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_6

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Марганці клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001083 від 21.11.2014 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня 7-го класу середньої школи № 3 м. Марганця, який проживає в АДРЕСА_1

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_9 , будучі малолітнім, скоїв суспільно небезпечне діяння при таких обставинах.

20.11.2014 року, близько 18-05 годин, малолітній ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, підійшли до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 залишився стояти біля будинку та спостерігати за тим, щоб вони не були помічені сторонніми особами, а ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_9 за допомогою викрутки зламали вікно та проникли всередину будинку, звідки умисно, з корисливих мотивів, таємно, викрали наступне майно, що належить ОСОБА_5 : ноутбук марки «НР 635» вартістю 4270,00 грн., фотоапарат «Олімпус» вартістю 670,00 грн., ліхтарик «1101 Туре» вартістю 150,00 грн., шкіряну куртку чоловічу 56 розміру вартістю 1100,00 грн., хутряну шапку вартістю 500,00 грн., чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6690,00 грн.

На момент скоєння зазначеного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.. 22 КК України не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просить застосувати до малолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, за скоєння суспільно небезпечного діяння.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, оскільки неповнолітній проживає з матір`ю, навчається.

Законний представник малолітнього ОСОБА_10 просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає, що син зробив для себе належні висновки і виправився.

Представник служби в справах дітей просить суд задовольнити клопотання та направити неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, оскільки ОСОБА_9 негативно характеризується за місцем навчання,профілактичні бесіди з мамою та сином належних результатів не дають, мати часто взагалі не знає де знаходиться її дитина, а тому вона не може контролювати ОСОБА_9 та запобігати вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Малолітній ОСОБА_9 пояснив, що вчиняв вищезазначене суспільно небезпечне діяння разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненому розкаюється, просить не направляти його до спеціальної навчально-виховної установи.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 20.11.2014 року з її будинку було викрадено майно на суму 6690,00 грн., чим їй завдано матеріальної шкоди. Частину викрадених речей було повернуто працівниками міліції. Не повернуто майно на суму 5590 грн., в звязку з чим вона заявляє цивільний позов і просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 завдану їй злочином матуріальну шкоду в сумі 5590,00 грн. Та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Згідно протоколу огляду від 21.11.2014 року, в будинку АДРЕСА_2 встановлено відсутність викрадений речей та вилучено стрічку з відбитками пальців (а.с. 72-73).

Згідно протоколу огляду від 25.02.2015 року, оглянуто куртку чорного кольору (а.с. 77-79), яка відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання (а.с. 80) впізнана потерпілою як така, що належить їй та залишена потерпілій на зберігання (а.с. 83).

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у скоєнні ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі. Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_9 вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.

Відповідно до ст.. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання про застосування до малолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього, який на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за скоєне діяння, за місцем навчання характеризується негативно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів не перебуває.

ОСОБА_9 проживає з матір`ю ОСОБА_10 , яка ніде не працює, згідно шкільних характеристик не приділяє увагу вихованню сина, часто не знає, де він знаходиться, батьківські збори не відвідує та не являється авторитетом для сина.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що мати неповнолітнього не здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою і доказів зворотного в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи особу неповнолітнього ОСОБА_9 та обставини справи, суд приходить до висновку про підставність клопотання слідчого, оскільки ОСОБА_9 вийшов з-під контролю матері, не піддається виховному впливу та не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

В зв`язку з цим суд вважає, що до ОСОБА_9 повинні бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, за скоєння суспільно небезпечного діяння. Однак, враховуючи те, що ухвалою Марганецького міського суду Дніпроптеровської області від 24.03.2015 року, яка набрала чинності, вже застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків загальноосвітньої школи соціальної реабілітації строком на 1 рік, суд вважає за недоцільне повторне застосування аналогічних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 498-501 КПК України, ст.. 105 КК України, суд
УХВАЛИВ:

Питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків - загальноосвітньої школи соціальної реабілітації не вирішувати в зв`язку з тим, що на підставі ухвали Марганецького міського суду Дніпроптеровської області від 24.03.2015 року до ОСОБА_9 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків загальноосвітньої школи соціальної реабілітації строком на 1 рік.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1