АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/1231/2012 Номер провадження
11/786/139/2013 Головуючий у 1-й інстанції
Калько Доповідач Захожай О. І.
Категорія: ч.2 ст. 368 КК України - Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого судді:
Захожай О.І.

суддів: Тараненка Ю.П.,
Кожевнікова О.В.

при секретарі: Козин
Н.В.

з участю

прокурора: Попок О.В.

засуджених:ОСОБА_5, ОСОБА_1

захисників:адвоката ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали
кримінальної справи за апеляціями:
прокурора відділу підтримання
державного обвинувачення в судах
прокуратури Полтавської області Попок
О.А. із внесеними доповненнями,
засудженої ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в
інтересах засудженої ОСОБА_1, із
внесеними доповненнями,-

на вирок Київського районного суду м.
Полтави від 27 червня 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Матусів Шполянського району
Черкаської області, українку,
громадянку України, з вищою освітою,
заміжньої, маючої на утриманні одну
неповнолітню дитину, працюючу
адвокатом, проживаючу за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимої,-

засуджено за ч.2 ст.368 КК України ( в ред.
2001 року) із застосуванням положень ст.69
КК України на 3 роки позбавлення волі з
позбавленням права займатися
діяльністю, пов'язаною з відправленням
правосуддя на 3 роки та з конфіскацією ?
частини майна, що належить їй на праві
власності.

У відповідності до ст. 54 КК України
ОСОБА_1 позбавлена кваліфікаційного
класу.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця
с.Білолуцьк Новопсковського району
Луганської області, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
працюючого приватним підприємцем по
наданню юридичних послуг, одруженого,
має на утриманні одну неповнолітню
дитину, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, раніше не судимого,-

засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України (в ред.
2001 року) на 3 років обмеження волі. На
підставі п.4 ч.1 ст.6 КПК України, п. «в» ч.1
Закону України «Про амністію в 2011 році»
від 8 липня 2011 року звільнено від
призначеного покарання.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_1
незаконно отримані кошти в сумі 13780 грн.

Стягнуто з підсудних в солідарному
порядку судові витрати за проведення
експертиз:

- 234,60 грн. судово-хімічної;

- 262,92 грн. судової
техніко-криміналістичної.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, відповідно до
Постанови Верховної Ради України № 163
від 21.02.2002 року ОСОБА_1 будучи обраною на
посаду судді Шполянського районного
суду Черкаської області безстроково та
виконуючи обов'язки судді цього ж суду,
тобто являючись посадовою особою, яка
займає відповідальне становище, в
період з 02.10.2009 року по 09.02.2010 року, під
час розгляду справ різних категорій
одержала хабарів на загальну суму 13780
грн. за наступних обставин.

02.10.2009 року, близько 13.30 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 у своєму
службовому кабінеті в приміщенні цього
ж суду за адресою: м. Шпола, вул. Леніна,
36-б, одержала від приватного
підприємця-юриста ОСОБА_5 хабар в сумі
600 грн. за оперативний розгляд та
прийняття позитивних рішень у
цивільних справах № 2-984/09 і № 2-0-55/09 на
користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8

12.10.2009 року, близько 09.30 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_9
хабар в сумі 400 грн. за перенесення
розгляду у цивільній справі № 2-795/09 за
позовом ОСОБА_10

26.10.2009 року, близько 12.15 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_5
хабар в сумі 600 грн. за прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-1080/09 на користь громадянки ОСОБА_11

30.10.2009 року, близько 10.11 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_9
хабар в сумі 300 грн. за прийняття
рішення у справі про адміністративне
правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП
України № 3-1017/09 на користь громадянина
ОСОБА_12, не пов'язаного з позбавленням
останнього права керувати
транспортними засобами.

18.11.2009 року, близько 09.16 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_5
хабар в сумі 600 грн. за прийняття
позитивного рішення у цивільних
справах № 2-1192/09 і № 2-1193/09 на користь
громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_14

20.11.2009 року, близько 12.20 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_5
хабар в сумі 500 грн. за прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-1195/09 на користь громадянки ОСОБА_15

24.11.2009 року, близько 09.16 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_9
хабар в сумі 400 грн. за прискорення
розгляду справи та прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-1047/09 на користь громадянки ОСОБА_16

27.11.2009 року, близько 13.40 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
перекладача та представника однієї із
сторін ОСОБА_17 хабар в сумі 1000 доларів
США, які згідно офіційного курсу до
гривні України становлять 7980 грн. за
прискорення розгляду та прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-077/09 на користь громадян Сполучених
Штатів Америки ОСОБА_22 та ОСОБА_21 про
усиновлення малолітнього громадянина
України ОСОБА_23.

08.12.2009 року, близько 11.43 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_5
хабар в сумі 400 грн. за прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-1194/09 на користь громадянина ОСОБА_24

09.02.2010 року, близько 12.30 год., суддя
Шполянського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 повторно у
своєму службовому кабінеті в
приміщенні цього ж суду за адресою: м.
Шпола, вул. Леніна, 36-б, одержала від
приватного підприємця-юриста ОСОБА_5
хабар в сумі 2000 грн. за прийняття
позитивного рішення у цивільній справі
№ 2-83/10 на користь громадянина ОСОБА_25

ОСОБА_5, являючись фахівцем у галузі
права та згідно свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
НОМЕР_1 від 22.04.2003 року, займаючись
адвокатською діяльністю, упродовж
січня-лютого 2010 року, під час розгляду
Шполянським районним судом Черкаської
області цивільної справи за позовом
ОСОБА_25 до ОСОБА_26 про стягнення боргу
за договором позики, у якій він приймав
участь на стороні позивача ОСОБА_25, з
метою давання хабара судді
Шполянського районного суду ОСОБА_1 за
прийняття позитивного рішення у
вказаній цивільній справі на користь
позивавча, 04.02.2010 року отримав від
останнього частину обумовлених
грошових коштів у сумі 3000 грн., з яких 1000
грн. залишив собі, як плату за надані
послуги, а решту суми в розмірі 2000 грн.
09.02.2010 року, близько 12.30 год., передав у
приміщенні Шполянського районного
суду за адресою: м. Шпола, вул. Леніна,
36-б, судді ОСОБА_1 як хабар.

Продовжуючи свої злочинні дії,
направлені на давання хабара, 23.02.2010
року, близько 11.20 год., біля приміщення
Шполянського районного суду за
адресою: м. Шпола, вул. Леніна, 36-б,
отримав від ОСОБА_25 другу частину
обумовлених з ним грошових коштів в
сумі 5000 грн. для їх подальшої передачі в
якості хабара судді Шполянського
районного суду ОСОБА_1 за прийняте
позитивне рішення у цивільній справі №
2-83/10 на користь ОСОБА_25, після чого був
затриманий працівниками
правоохоронних органів.

В апеляції прокурора із внесеними
доповненнями ставиться питання про
скасування вироку суду у зв'язку з
безпідставним застосуванням положень
ст. 69 КК України, що потягло за собою
призначення ОСОБА_1 покарання, яке не
відповідає ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженої внаслідок
м'якості, а також з підстав
неправильного застосування
кримінального закону при звільненні
від покарання засудженого ОСОБА_5. Тому
просив постановити новий вирок, яким
засудити ОСОБА_1 за ч.2 ст. 368 КК України у
вигляді 5 років позбавлення волі з
позбавленням права займатися
діяльністю, пов'язаної з відправленням
правосуддя на 3 роки та з конфіскацією
всього майна, що належить їй на праві
власності. У відповідності до ст. 54 КК
України ОСОБА_1 не позбавляти
кваліфікаційного класу.

ОСОБА_5 звільнити від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 369 КК України на підставі п. «в» ч.1
ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011
році» із закриттям провадження у
справі.

В іншій частині вирок залишити
без змін.

Засуджена ОСОБА_1 в своїй апеляції
просить вирок суду відносно неї
скасувати та постановити
виправдувальний вирок, оскільки
вважає, що ні органами досудового
слідства ні судом не зібрано достатніх
та беззаперечних доказів її вини у
вчиненні злочинів. Вказує, що
обвинувачення ґрунтується на
припущеннях та на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Вважає себе не винуватою в
інкримінованих їй злочинах, а вирок
незаконним.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах
засудженої ОСОБА_1 просить вирок суду
скасувати, а справу направити
прокурору Черкаської області для
організації додаткового
розслідування, так як вважає, що
доказів вини її підзахисної у вчиненні
інкримінованого злочину не зібрано
взагалі, а ті докази, які покладені в
основу обвинувачення не можна вважати
належними та допустимими, так як вони
отримані з порушенням норм
процесуального права. Також вказує на
порушення права на захист, оскільки
ОСОБА_1 не в повній мірі ознайомлена з
усіма матеріалами справи під час
виконання вимог ст.ст. 218-220 КПК України
на досудовому слідстві.

Від інших учасників процесу
апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю доповідача,
думку прокурора на підтримку наданої
апеляції з доповненнями, засудженого
ОСОБА_5 , який погодився з апеляцією
прокурора стосовно його, засуджену
ОСОБА_1, яка змінила свої апеляційні
вимога та прохала закрити кримінальну
справу стосовно неї на підставі ст.6 п.2
КПК України та її захисника ОСОБА_3 який
підтримав зазначені апеляційні вимоги,
захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, яка
всупереч позиції засудженої, вимагала
направити кримінальну справу на
додаткове розслідування, перевіривши
матеріали кримінальної справи та
провівши часткове судове слідство,
обговоривши доводи викладені в
апеляціях згідно їх меж, колегія суддів
прийшла до висновку, що надані апеляції
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Суд вірно встановив фактичні
обставини скоєних злочинів та
обґрунтовано визнав винними ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 у скоєнні злочинів за які вони
засуджені. Винуватість засуджених
доведена сукупністю доказів, зібраних
та перевірених у відповідності до
чинного законодавства, достовірність
яких не викликає сумніву, за
виключенням епізоду від 27.11.2009 року по
факту отримання ОСОБА_1 хабара в
розмірі 1000 доларів США від перекладача
ОСОБА_17 в інтересах громадян США
ОСОБА_22 та ОСОБА_21

Судова колегія вважає, що суд дав
належну оцінку дослідженим в судовому
засіданні доказам у їх сукупності та
дійшов обґрунтованого висновку про
винність ОСОБА_1 та ОСОБА_28 у вчиненні
зазначених у вироку дій із відповідною
їх кваліфікацією, за виключенням
епізоду від 27.11.09 року .

Дії засуджених ОСОБА_1 за ч.2 ст. 368 КК
України та ОСОБА_28 за ч. 1 ст. 369 КК
України - (в ред. 2001 року), кваліфіковані
вірно та по суті підтверджуються
сукупністю доказів, досліджених у ході
судового так і часткового слідства.
Підстав для перекваліфікації дій
засуджених, відповідно до апеляції
засудженої ОСОБА_1 та її захисника,
колегія суддів не вбачає.

Даних про те, що у справі допущені
порушення кримінально - процесуального
чи матеріального закону, які б могли
бути підставою для скасування вироку
у повному обсязі відповідно до наданих
апеляцій , колегією суддів не
встановлено.

Апеляційні вимоги засудженої
ОСОБА_1 та її захисників про
недоведеність вини у скоєних злочинів
та невірно встановлених фактичних
обставинах скоєних злочинах не
відповідають дійсності і їх колегія
суддів визнає методом захисту з метою
уникнення відповідальності за скоєні
злочини.

З матеріалів кримінальної справи
достовірно вбачається , що ОСОБА_1
будучи суддею Шполянського райсуду
Черкаської області одержувала від
приватних підприємців - юристів :
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в період з 2.10.2009 року
по 8.12.2009 року незначні суми хабарів за
сприяння в виконанні вимог ст. 119- 121 ЦПК
України та відповідного, без
відкладного розгляду вказаних
цивільних справ, вимоги позивачів, яких
були фактично беззаперечними,
відповідно до вимог чинного
законодавства. Ні одне із зазначених
рішень, винесених суддею ОСОБА_1 вище
стоячою інстанцією не було скасовано,
відповідно до матеріалів даної
кримінальної справи. Порушень
передбачених строків розгляду
вказаних цивільних справ не
вбачається. Також під час досудового
слідства було не виявлено і фактів
фальсифікації документів з- метою
скорочення терміну розгляду вказаних
цивільних справ та передчасного
винесення рішень по них в супереч
необхідної процесуальної процедури
визначеної діючим законодавством.
Позивачам, інтереси яких представляли
вказані фахівці в галузі права, про те,
що із суми гонорару визначеного їх
представниками, незначна кількість
буде ними передана судді, було не
відомо. Про це позивачі ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_29 та
ОСОБА_24 під час досудового та судового
слідства не повідомили . Згідно даних
негласного візуального та слухового
контролю в приміщенні суду, під час
проведення оперативно - розшукових
заходів вбачається , що суддя ОСОБА_1 із
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 наперед обставини
винесення рішень не обговорювала та ні
яких вимог до вказаних осіб про
передачу їй коштів та можливості цього
не висловлювала. Вказане підтверджує ,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 діяли виключно із
власних міркувань та переконань під
час скоєння ними противоправних дій
вже після винесення рішень по справах,
де вони були представниками позивачів.
Виключенням із вказаного є
інкримінований епізод стосовно
позивача ОСОБА_25, під час якого про
винесення рішення між фахівцем ОСОБА_5
та суддею ОСОБА_1 дійсно велись
перемови стовно можливості отримання
від позивача грошевих коштів за
винесення рішення на його користь у
відсутність відповідача ОСОБА_26 , яке
по суті було беспорним. ОСОБА_1 наперед
було достовірно відомо , що ОСОБА_26 має
борг за договором позики перед ОСОБА_30
оскільки відповідач працював разом з
чоловіком засудженої. На даний час
ОСОБА_26 з ОСОБА_25 розрахувався
добровільно у повному обсязі згідно
рощзписки про вказане.

Таким чином достовірно
встановлено , що представники
зазначених позивачів - ОСОБА_5 та
ОСОБА_9- фахівці в галузі права, діяли
без їх відома та всупереч їх інтересам ,
виключно із власних переконань, з метою
полегшення своєї професійної
діяльності, внаслідок відсутності
належної кваліфікації в сфері
цивільного судочинства, до практики
якого раніше не мали, ні якого
відношення та відповідно діяли
всупереч вимогам діючого
законодавства, за власним переконанням
та бажанням.

Про вказане переконливо свідчать
показання ОСОБА_9 та данні матеріали
кримінальної справи про те , що 12.10.2009
року вказаний фахівець передав судді 400
грн. власних коштів в якості хабара,
оскільки позивач ОСОБА_10 надала йому
тільки 300 грн. в якості гонорару. Крім
того , рішення суду було винесено
ОСОБА_1 не на користь ОСОБА_10.

Твердження ОСОБА_1 та її
захисників, що вказані по часу скоєння
злочини не мали місця внаслідок
відсутності в конвертах грошевих
коштів, не відповідають дійсності.
Фахівці в галузі права - ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 конкретно зазначили про
обставини надання ними хабарів судді
ОСОБА_1 та вказали конкретну та
відповідну суму, яку їй передавили в
конверті. Данні показання ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 повністю узгоджуються з даними
оперативного відео та аудіо
спостереження в кабінету судді, під час
проведення оперативно - розшукових
заходів стосовно та під час розгляду
цивільних та адміністративних справ
ОСОБА_1 та відповідних послідуючих
фактів отримання хабарів суддею у
конвертах. Сума хабарів отриманих
ОСОБА_1 у кожному з наведених випадків,
читко визначена ОСОБА_9 та ОСОБА_32,
передана останніми в межах позиву
позивачів , інтереси яких вони
представляли, за виключенням вище
наведених випадків. Підстави ставити
під сумнів в цій частині показання
вказаних фахівців в галузі права
відсутні, внаслідок їх повної
узгодженості з матеріалами справи.
Твердження ОСОБА_1 та її захисників , що
нею отримувались в конвертах не
грошеві кошти та не у інкримінованій
сумі, в даних випадках не відповідають
дійсності та колегія суддів визнає їх
методом захисту з метою уникнення
відповідальності за скоєні злочини.

Є слушними апеляційні вимоги
ОСОБА_1 та її захисників відповідно до
зауважень ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 24.03.2011 року по вказаній
кримінальній справі стосовно дозволу
на проведення оперативно - розшукових
дій стосовно судді ОСОБА_1 в її
службовому кабінеті Шполянського
райсуду Черкаської області. Із
матеріалів кримінальної справи на явно
вбачається , що після отримання дозволу
на проведення оперативних заходів
стосовно судді ОСОБА_1 у вигляді
негласного візуального та слухового
контролю в приміщенні суду, службові
особи УДСБЕЗ ГУМВС України в
Черкаській області тривалий час
проводили спостереження за суддею і
ними було зафіксовано 10 епізодів , які
відповідно мали ознаки злочину ст. 368
КК України, але всупереч вимогам
діючого законодавства при фіксації
перших епізодів злочинна діяльність
ОСОБА_1 була ними не припинена в супереч
державним інтересам , а на повний
термін дозволу продовжували фіксацію
незаконних дій судді, оскільки
інкриміновані епізоди злочинної її
діяльності на явно мали незначний
характер і не могли бути порушені за
заявами потерпілих - позивачів , які не
знали про готування вказаних злочинів.
Вказаний факт переконливо свідчить про
упередженість дій УДСБЕЗ ГУМВС України
в Черкаській області стосовно ОСОБА_1
під час порушення питання на
проведення негласних оперативно -
розшукових заходів та безпідставного
надання дозволу на проведення вказаних
дій. Крім того ОСОБА_1 раніше працювала
слідчим в МВС Черкаської області, як і
фахівець ОСОБА_5, з яким вони були
знайомими. Слідчий у даній справі
ОСОБА_18 одночасно працював в
правоохоронних органах на території
одної адміністративної одиниці з
засудженим ОСОБА_5 та відповідно його
знав внаслідок службових стосунків, що
автоматично, згідно вимог діючого
законодавства виключало його
можливість проводити слідство у даній
кримінальній справи стосовно вказаної
особи, внаслідок необхідності зави
самовідводу. Вказане стосується тільки
засудженого ОСОБА_5 , який з вироком
суду погодився, як із апеляцією
прокурора і не заявляв заяв про
незаконність дій працівників міліції
та прокуратури під час досудового та
судового слідства, а навпаки засвідчив
під час судового слідства відсутність
будь якого тиску на нього під час
слідства. Оскільки колегія суддів
користується вимогами ст. 365 КПК
України під час розгляду вказаної
справи, а з боку ОСОБА_5 відсутні будь
які апеляції та вимоги про
необхідність перевірки вказаних
процесуальних порушень, то вказане
питання апеляційною інстанцією не
перевіряється.

Із матеріалів кримінальної
справи достовірно вбачається , що
тільки остання заява ОСОБА_25 в УДСБЕЗ
ГУМВС України в Черкаській області від
22.02.2010 року ( а.с. 12, т . 1) про отримання
та вимагання хабара фахівцем в галузі
права ОСОБА_5 та суддею ОСОБА_1, могла
бути дійсною підставою для проведення
негласного візуального та слухового
контролю в приміщенні суду, під час
проведення оперативно - розшукових
заходів. Але дана заява надійшла в
УДСБЕЗ ГУМВС України в Черкаській
області вже фактично під час сплину
санкціонованого строку проведення
оперативно - розшукових заходів
отриманих стосовно судді ОСОБА_1 та
достовірно не визначених наслідків
вказаних заходів, які мали та той час
внаслідок невизначеності більш
корупційний характер ніж необхідні та
достатні підстави для порушення
кримінальної справи стосовно судді
ОСОБА_1 за ст. 368 КК України. Із аналізу
даних матеріалів кримінальної справи
вбачається, що ОСОБА_25 звернувся до
фахівця ОСОБА_5 за власним бажанням, за
необхідною юридичною допомогою в
цивільній справі з вимогами, які є
фактично беззаперечними, стосовно
передбачених чинним законодавством
наслідків їх задоволення, під час
вирішення в суді. Оскільки ОСОБА_25 не
являється місцевим мешканцем то , це
порекомендувала зробити - звернутися
до юриста ОСОБА_5 який має на явно
відомий даній особі, (незрозуміло
звідки), корупційний зв*язок,
невстановлена особа або скоріше всього
співробітник УДСБЕЗ ГУМВС України в
Черкаській області відповідно до
необхідності здобуття достовірних та
дійсних доказів наявних ознак
злочинної діяльності ОСОБА_1 на посаді
судді Шполянського райсуду. Відповідно
до вказаного, згідно показань ОСОБА_5 ,
які були визнані судом першої
інстанції достовірними та дійсними на
протязі всього часу досудового та
судового слідства, ОСОБА_25, особисто та
наполегливо визначив гонорар в
розгляді даної цивільної справи в
розмірі 10 відсотків від суми позиву, та
при цьому не зрозуміло, з яких підстав,
наполягав гучно гласно на необхідності
безпідставної передачі частини
вказаного гонорару судді ОСОБА_1. А
після цього хутко звернувся до УДСБЕЗ
ГУМВС України в Черкаській області з
заявою про вимагання у нього хабара
фахівцем ОСОБА_5 та суддею ОСОБА_1. З
врахуванням того, що спливав термін
проведення оперативно - розшукових
заходів, безпідставно отриманих
стосовно судді ОСОБА_1 та достовірно
були не визначені наслідки вказаних
заходів, то заява ОСОБА_25 має ознаки
провокації інспірованою працівниками
правоохоронних органі зацікавлених в
підтвердженні доцільності отримання
дозволу та позитивного результату
проведення оперативно - розшукових
заходів стосовно судді ОСОБА_1.

Але колегія суддів виходить з
того, що якщо одержання хабара
відбулося у зв*язку з провокацією за
вказаним епізодом, то це не виключає
відповідальності того, хто його
одержав. ( Постанова Пленуму Верховного
Суду України від 26 квітня 2002 року № 5).

Самі дії судді ОСОБА_1 за вказаним
епізодом стосовно позивача ОСОБА_25 та
фахівця в галузі прав ОСОБА_5,
встановлені в судовому засіданні під
час судового слідства та під час
часткового судового слідства в
апеляційній інстанції, переконливо
свідчать про їх протиправність під час
здійснення судочинства, вимоги якого
ними грубо порушувались виключно з
прямим умислом та з метою можливості
отримання подяки у вигляді хабара , а
саме: вступ у переговори по справі поза
межами її судового розгляду, умова
відсутності в процесі відповідача,
узгодження наперед тільки із одним
учасником процесу - представником
позивача в особі ОСОБА_5 порядку
розгляду справи в судовому засіданні,
із зазначенням розміру стягнення
шкоди.

На підставі вище викладеного не
заслуговують на увагу апеляційні
твердження ОСОБА_1 , про намір отримання
нею позики у ОСОБА_25 , оскільки з ним
знайома не була та особисто про це з
ОСОБА_25 перемов не мала і з цього
приводу з ним не зустрічалась. В даному
випадку участь посередника в договорі
позики у вигляді ОСОБА_5 є наперед
абсурдною , оскільки ОСОБА_25 конкретно
зазначив , що всі кошти які ним
передавались через ОСОБА_5 судді ОСОБА_1
були тільки в якості хабара, без іншої
будь якої альтернативи.

При визначенні вказаного питання
колегія суддів враховує , що дана
кримінальна справа розглядається за
вимогами КПК України в редакції 1960
року.

Частковому задоволенню підлягає
апеляція засудженої ОСОБА_1 та її
захисника - адвоката ОСОБА_2 про
недоведеність вини по інкримінованому
епізоду від 27.11.2009 року по факту
отримання ОСОБА_1 хабара в розмірі 1000
доларів США від перекладача ОСОБА_17 в
інтересах громадян США ОСОБА_22 та
ОСОБА_21.

Згідно матеріалів кримінальної
справи та показань засудженої ОСОБА_1
під час часткового судового слідства ,
вбачається , що громадяни США ОСОБА_22
та ОСОБА_21, яка на даний час є
нотаріусом, безпідставно органами
досудового слідства не допитувались з
приводу надання ними 1000 доларів США
перекладачу ОСОБА_17 для передачі їх
судді ОСОБА_1 для прийняття швидкого в
часі рішення за їх позивом , оскільки
закінчувався строк дії їх візи. Під час
досудового слідства питання про дію в
часі візи вказаних громадян США
взагалі належним чином не
досліджувався та подружжя ОСОБА_21
взагалі були не опитані. Внаслідок
вказаного, виникають значні та 100
процентні сумніви , що зазначені особи,
які є громадянами США, визнають себе
причетними до скоєнні злочину стосовно
правосуддя на території України під
час вирішення цивільної справи, де
вони були позивачами. Надати окреме
доручення в порядку ст. 315 - 1 КПК
України з цього приводу колегія суддів
вважає за неможливе , внаслідок вище
вказаного та значного та тривалого
строку його виконання , який порушить
всі розумні терміни та строки розгляду
даної кримінальної справи в
апеляційній інстанції, в тому рахунку і
під час зміни нової редакції КПК
України. Вказані недоліки досудового
слідства колегія суддів визнає не
виправними внаслідок вказаного.
Відповідно можливість передачі
подружжям ОСОБА_21 перекладачу ОСОБА_17
1000 доларів США для надання в якості
хабара судді ОСОБА_1 недоведеною.
Правильність зазначеного рішення
також підтверджує факт того, що
ОСОБА_17, являвся тільки перекладачем , а
не юристом та адвокатом, або
представником. Відповідно до його
прямих професійних обов*язків,
вирішення вказаного питання про
задоволення позиву позивачів ОСОБА_21,
не входило, ні яким чином. Тому
показання про передачу 1000 доларів США
ОСОБА_17 судді ОСОБА_1 є сумнівними
незважаючи на відео фіксацію надання
ним конверта судді із відповідною
аудіоредакцією запису цього. У колегії
суддів викликають сумніви того, що
ОСОБА_17 передав судді саме 1000 доларів
США, а не 1000 грн. України або іншу меншу
суму, інші якісь цінності або предмети.
Твердження досудового слідства про
перерахування суддею ОСОБА_1 суми
хабара в конверті без витягу їх звідти,
в наголос, є взагалі безглуздими та
такими , що мають ознаки фальсифікації
доказів , оскільки вони не підтверджені
в даному випадку необхідними
додатковими експертизами з метою
достовірності та конкретної
деталізації вказаного факту. Колегія
суддів в даному випадку не бачить
необхідності призначати відповідні
експертизи, оскільки стороною
обвинувачення під час судового та
часткового судового слідства такі
клопотання не заявлялись і відповідно
колегію суддів в такому випадку буде
порушено принцип рівності,
змагальності та диспозитивністі
визначений діючим законодавством.

Крім того перекладач ОСОБА_17 , як
це достовірно вбачається з матеріалів
кримінальної справи, особисто вніс в
свої показання суперечності, що
ставить під сумнів достовірність його
показань, які без подружжя ОСОБА_21
усунуті бути не можуть. Під час
досудового слідства ОСОБА_17, заявив ,
що 1000 доларів США для передачі судді ,
йому надали подружжя ОСОБА_21. В такому
випадку не встановлено навіщо вказані
дії ОСОБА_17 виконувались, оскільки вони
достовірно мали ознаки злочину. Судді
ОСОБА_1, згідно даних відео та аудіо
спостереження, ОСОБА_17, після не
однократної відмови, передав конверт
без зазначення його змісту, та вказав ,
що подружжю ОСОБА_21 про це, ні чого
взагалі не відомо.

Враховуючи , що в даному випадку
достовірно не встановлена сума хабара
отриманого ОСОБА_1 та взагалі факт
отримання нею в конверті від ОСОБА_17
будь яких грошевих коштів, без
визначення державної належності, тобто
не визначено предмет скоєння злочину,
колегія суддів вважає за необхідним
вказаний епізод виключити з
обвинувачення засудженій ОСОБА_1 за
недоведеністю та відповідним
закриттям провадження у справі на
підставі ст. 6 п.2 КПК України.

Твердження ОСОБА_1 , про те , що у
неї під час досудового слідства були
не вилучені грошеві кошти отримані нею
в якості хабара, також не заслуговують
на увагу , оскільки слідчому у справі
було судом відмовлено в проведенні
обшуків стосовно ОСОБА_1, що
автоматично виключає можливість
вилучення отриманих нею хабарів або
ознак цього.

Твердження ОСОБА_1 та її
захисника стосовно недоведеності вини
засудженої за інкримінованими
епізодами, де ОСОБА_5 надавав хабарі
останній, не заслуговують також на
увагу, оскільки відсутні будь які
докази того , що засуджений ОСОБА_5
передав зразу після закінчення
судового засідання, неодноразово,
після розгляду значної кількості справ
в приміщенні суду не хабарі , а
матеріальну допомогу або позику. Відео
та аудіо спостереженням ніяких
розговорів про надання позики ОСОБА_5
судді ОСОБА_1 зафіксовано не було.

Також не заслуговують на увагу і
апеляційні вимоги ОСОБА_1 та її
захисника про порушення права на
захист засудженої під час досудового
слідства, під час виконання вимог 218-220
КПК України, які полягали в не наданні
слідчім для перегляду ОСОБА_1
відеозаписів слідчих дій стосовно
ОСОБА_5. В протоколах виконання
вказаних процесуальних вимог маються
дані про ознайомлення з матеріалами
кримінальної справи в повному обсязі.
Заяв ОСОБА_1 , про не ознайомлення з
частиною матеріалів кримінальної
справи, в тому рахунку і з відеозаписом
не мається.

Крім того, як вбачається з матеріалів
кримінальної справи та протоколів
судового засідання , всі матеріали
відео спостереження були предметом
неодноразового дослідження в судах
першої інстанції та відповідною
процесуальної можливістю реагування
для засудженої та її захисників шляхом
надання суду різних та будь яких
клопотань, які вирішувались би в
законному порядку. Таким чином, якщо
вказане процесуальне порушення і мало
місто, то воно було усунуто в повному
обсязі під час судового розгляду в суді
першої інстанції. Відповідно дана
підстава ніяким чином в даний час не
може бути підставою для повернення
кримінальної справи для проведення
додаткового слідства з процесуальних
підстав внаслідок повного усунення
порушень процесуальних прав ОСОБА_1.

Під час досудового та судового
слідства фахівці в галузі права ОСОБА_5
та ОСОБА_9, про застосування відносно
них недозволених методів слідства у
вигляді фізичного на психологічного
насильства не заявляли. Вказані особи
мали достовірну можливість звернутися
до прокуратури особисто з заявами про
порушення їх процесуальних прав або
застосування стосовно них будь якого
виду насильства, але таких заяв від
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в прокуратуру , як і в
інші відповідні органи, не надходило.
Під час судового слідства , вказане
питання було предметом неодноразової
перевірки судом першої інстанції і
відповідні твердження ОСОБА_1 та її
захисників не підтвердились, а
навпаки були спростовані ОСОБА_5 та
ОСОБА_9. Крім того, ОСОБА_9 взагалі в
порядку ст. 115 КПК України не
затримувався і під вартою не взагалі не
утримувався.

Частковому задоволенню підлягає
і апеляція прокурора, з підстав в ній
зазначених, стосовно необхідності
зміни вироку, а саме:

Щодо порушень вимог кримінального
закону при звільненні від покарання
ОСОБА_5 (а.с. 12-13 вироку) слід зазначити,
що згідно положень закону «Про
внесення змін до Закону «Про
застосування амністії в Україні» та
інших законодавчих актів України» від
02.06.2011 року за № 3465-VI, амністією
визнається повне або часткове
звільнення від відбування покарання
певної категорії осіб, визнаних
винними у вчиненні злочину, або
кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
цих осіб не набрали законної сили.

Амністія оголошується законом про
амністію, який приймається відповідно
до положень Конституції України, КК
України та цього закону.

Зазначене дозволяє зробити наступні
висновки:

- положення ч. 1 ст. 5 КК України є формою
реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції
України, відповідно до якої закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України закон про
кримінальну відповідальність, що
встановлює злочинність діяння, посилює
кримінальну відповідальність або
іншим чином погіршує становище особи,
не має зворотної дії в часі;

- відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України, якщо
після вчинення особою діяння,
передбаченого КК, закон про
кримінальну відповідальність
змінювався кілька разів, зворотну дію в
часі має той закон, що скасовує
злочинність діяння, пом'якшує
кримінальну відповідальність або
іншим чином поліпшує становище особи;

- порівняльний аналіз положень закону
«Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року
та закону «Про застосування амністії в
Україні» (у редакції закону від 02.06.2011
року) дає підстави для висновку, що
положення закону «Про амністію у 2011
році» є більш сприятливими для осіб,
котрі притягуються до кримінальної
відповідальності за діяння, які вони
вчинили до набрання чинності цим
законом включно.

Таким чином, враховуючи положення ст. 5
КК України, при вирішенні питань
застосування амністії за діяння, які
були вчиненні до набрання чинності
законом «Про амністію у 2011 році» від
08.07.2011 року включно, необхідно
застосовувати положення цього закону,
якщо це поліпшує становище особи.

Положення кримінально-процесуального
закону на відміну від закону про
кримінальну відповідальність не
містять норм про зворотну дію
процесуального закону в часі. Так,
згідно з ч. 2 ст. 3 КПК України при
провадженні у кримінальній справі
застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Законом «Про застосування амністії в
Україні» (у редакції закону від 02.06.2011
року) внесено зміни до ст. 6 КПК України.
Так, виключено п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України;
ч. 3 ст. 6 КПК України викладено у новій
редакції; ч. 4 ст. 6 КПК України
виключено.

Зазначені положення
кримінально-процесуального закону
регулювали, зокрема, порядок закриття
кримінальної справи внаслідок акта
амністії.

Із 01.01.2012 року зміни до КПК України
набрали чинності, у зв'язку із чим на
сьогодні процесуально неурегульованим
є порядок застосування амністії
відповідно до закону «Про амністію у 2011
році», положення якого передбачають не
лише звільнення від призначеного судом
покарання, але й звільнення від
кримінальної відповідальності за
діяння, які були вчинені особами до
набрання чинності цим законом включно.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 58
Конституції України та ст. 5 КК України
щодо зворотної дії закону про
кримінальну відповідальність у часі, в
цьому випадку мають застосовуватись
положення пункту «б» ч. 2 ст. 8 закону
«Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року:
цей закон застосовується щодо осіб,
кримінальні справи про злочини яких
розглянуто, але вироки не набрали
законної сили, - за ініціативою суду або
за заявою самої особи, її захисника чи
законного представника.

Таким чином, до ОСОБА_5 мають бути
застосовані положення Закону України
«Про амністію у 2011 році», у зв'язку чим
останній підлягає звільненню від
кримінальної відповідальності, а не
від покарання за ч. 1 ст. 369 КК України ,
із закритям провадження у данній
кримінальній справі.

Засуджений ОСОБА_5, в апеляційній
інстанції під час розгляду даної
кримінальної справи повністю
погодився із зазначеними апеляційними
вимогами прокурора та прохав їх в
задовольнити.

Крім того, як вбачається із ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 24..03.2011 року вирок стосовно
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був скасований із
істотними порушеннями вимог
кримінального та кримінально -
процесуального закону. Вирок суду
стосовно ОСОБА_1 за м*якістю
призначеного покарання не скасувався,
тому при новому розгляді справи суд
першої інстанції не мав права
погіршувати її становище та позбавляти
кваліфікаційного класу, вже без
подальшої оцінки законності
аргументації цього. На підставі
наведеного із резолютивної частини
вироку підлягає виключенню вказівка
суду , щодо застосування до ОСОБА_1 ст.54
КК України та позбавлення її
кваліфікаційного класу.

При визначенні покарання засудженій
ОСОБА_1 колегія суддів вважає вірним
рішення суду першої інстанції про
застосування ст. 69 КК України із
підстав зазначених у вироку суду.

Враховуючи те , що в апеляційній
інстанції суттєво та фактично на
половину, зменшився обсяг
інкримінованої суми хабарів та
встановлені в судовому засіданні під
час часткового судового слідства
обставини їх отримання, із переліком
порушення прав ОСОБА_1 на посаді судді
під час проведення оперативно -
розшукових заходів, колегія суддів
вважає, що покарання засудженій ОСОБА_1
без застосування вимог ст. 75 КК України
визначено бути в даному випадку бути не
може. Про необхідність цього,
переконливо свідчить , що по виявленим
на протязі тривалого часу - на протязі
всього можливого терміну проведення
оперативно-розшукових заходів, по 9
інкримінованим епізодам, загальна сума
отриманих засудженою хабарів складає
всього лиш 5800 грн. згідно даних
відео-спостереження в її службовому
кабінеті та інших аудіо даних. Вказане
являється достовірно встановленим
відповідно до застосування технічних
засобів. При цьому було встановлено, що
ні коли суддя ОСОБА_1 ні від кого та ні
чого не вимагала, та штучні підстави та
перепони іншим особам для надання
якоїсь подяки не створювала. Всі
позивачі у справах, громадяни, які
звертались до суду не мали і гадки , що
всупереч їх інтересам та
волевиявленням, фахівці в галузі права
- юристи, які представляли їх інтереси в
суді, самочинно надавали із гонорару ,
який був їм оплачено, якісь грошеві
кошти судді в знак подяки. Таким чином
вказані юристи ОСОБА_5 та ОСОБА_9 діяли
самочинно для полегшення своєї
професійної діяльності , без ознак
дискредитації діючого судочинства
стосовно громадян України. Таким чином
отримані суддею ОСОБА_1 хабарі на
протязі значного часу та по 9
встановленим епізодом, стовно
достовірно встановленої загальної
суми, становили незначну суму
відповідно до кожного епізоду.

Рішення суду по яким ОСОБА_1
інкримінуються факти отримання
хабарів були не скасовані та набрали
законної сили.

На даний час ОСОБА_1 звільнена з посади
судді за порушення присяги і ніякої
суспільної небезпеки собою не являє ,
про що переконливо свідчить значний
проміжок часу з моменту скоєння нею
злочинів до даного часу. ОСОБА_1 є
жінкою, на даний час має неповнолітню
дитину , виключно позитивно
характеризується, раніше злочинів ні
коли не скоювала.

Враховуючи вище вказане та данні
матеріалів кримінальної справи,
колегія суддів вважає , що виправлення
засудженої ОСОБА_1 можливо без
відбування реального покарання з
випробуванням, згідно ст. 75 КК України.
При цьому із вироку суду першої
інстанції необхідно виключити
вказівку про застосування додаткового
покарання у вигляді конфіскації 12
частини майна належного на праві
власності ОСОБА_1 Про необхідність
вказаного, також свідчать матеріали
кримінальної справи про те, що в
квартирі засудженої проживає її
чоловік та неповнолітня дитина, іншого
житла та майна, предметів розкоші та
автотранспортних засобів ОСОБА_1 та
члени її родини не мають.

Колегія суддів вважає за необхідне
уточнити в ревізійному порядку вирок
суду першої інстанції стовно помилки
зазначеній в даті народження
засудженого ОСОБА_5. У вироку суду
вказано , що засуджений народився
ІНФОРМАЦІЯ_5, а відповідно до
ксерокопії паспорту датою народження
ОСОБА_5 - є ІНФОРМАЦІЯ_2, про що останній
підтвердив в судовому засіданні під
час часткового судового слідства.

На підставі викладеного, апеляції:
прокурора відділу підтримання
державного обвинувачення в судах
прокуратури Полтавської області Попок
О.А. із внесеними доповненнями,
засудженої ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в
інтересах засудженої ОСОБА_1, із
внесеними доповненнями підлягають
частковому задоволенню, а вирок
Київського районного суду м. Полтави
від 27 червня 2012 року відповідним
змінам.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляції: прокурора відділу
підтримання державного обвинувачення
в судах прокуратури Полтавської
області Попок О.А. із внесеними
доповненнями, засудженої ОСОБА_1 та
адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої
ОСОБА_1, із внесеними доповненнями-
частково задовольнити, а вирок
Київського районного суду м. Полтави
від 27 червня 2012 року - змінити.

Скасувати вирок суду стосовно ОСОБА_1
за епізодом від 27.11.2009 року по факту
отримання хабара - 1000 доларів США від
ОСОБА_17 та закрити провадження за даним
епізодом за відсутністю складу
злочину, на підставі 6 п.2 КПК України в
діях ОСОБА_1

Пом*якшити ОСОБА_1 визначене судом
покарання за ч.2 ст.368 КК України ( в ред.
2001 року) із застосуванням положень ст.69
КК України у вигляді 3 років
позбавлення волі з позбавленням права
займатися діяльністю, пов'язаною з
відправленням правосуддя на 3 роки та з
конфіскацією ? частини майна, що
належить їй на праві власності.

Застосувати ст. 75 КК України,
звільнивши ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання, якщо вона
протягом 2 років іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на неї обов*язки. На підставі
ст. 76 п.2 КК України забов*язати ОСОБА_1
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально - виконавчої інспекції.

Виключити із вироку суду вказівку про
застосування до ОСОБА_1 додаткового
покарання у вигляді конфіскації 12
частини її майна.

Виключити з ревізійної частини вироку
вказівку суду щодо застосування до
ОСОБА_1 ст. 54 КК України та позбавлення
її кваліфікаційного класу.

Вважати підлягаючими стягненню на
користь держави з ОСОБА_1 незаконно
отримані кошти в сумі 5800 грн.

Вирок суду стосовно ОСОБА_5 скасувати,
звільнивши його від кримінальної
відповідальності за ч.1 ст. 369 КК України
на підставі п. «В» ч.1 ст. 1 Закону
України « Про амністію у 2011 році» із
закриттям провадження у справі.

В ревізійному порядку, на підставі ст.
365 КПК України, вирок суду уточнити та
вказати , що датою народження ОСОБА_5 є
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині вирок Київського
районного суду м. Полтави від 27 червня
2012 року залишити без змін.

Судді:

Захожай О.І. Тараненко
Ю.П. Кожевніков О.В.