У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кузьменко
О.Т., Шевченко Т.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 17 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої
ОСОБА_1 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 червня 2006 року
та ухвалу колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2006
року щодо неї.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Петрозаводська, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначено їй за цим законом покарання
3 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на неї обов'язків,
передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76
цього Кодексу.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного
покарання у зв'язку зі збігом строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області від 31 жовтня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні хуліганства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, за таких
обставин.

18 травня 2001 року близько 10-11 години ОСОБА_1 прийшла до середньої
загальноосвітньої школи № 7 Червонозаводського району м. Харкова по вул.
Батуринській, 25, де, діючи з хуліганських спонукань, перебуваючи у
громадському місці, висловлювалася у присутності неповнолітніх учнів
нецензурною лайкою на адресу вчителів з метою їх дискредитації, грубо порушуючи
громадський порядок, виказуючи явну неповагу до суспільства, діючи з винятковим
цинізмом, влаштувала скандал, заважала учбовому процесу під час написання
річних контрольних робіт, намагалася увірватися в учбовий кабінет під час
проведення уроку хімії в 9-Б класі і зірвати з неповнолітньої учениці ОСОБА_2
спідницю.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_1, діючи з винятковим цинізмом, з
метою провокації, перебуваючи у місці масового скупчення неповнолітніх учнів -
вестибюлі школи, голосно ображала нецензурною лайкою і зводила наклеп на
учениць школи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, викладача школи ОСОБА_4, при цьому знову
привселюдно намагалася зірвати із ОСОБА_2 спідницю.

Затим у присутності неповнолітніх учнів ОСОБА_1 умисно вдарила долонею по
обличчю викладача ОСОБА_5 та завуча ОСОБА_6, які намагалися умовляннями
припинити її хуліганські дії, чим завдала їм фізичного болю. Після цього
відштовхнула викладача ОСОБА_7 і побігла в кабінет праці, де напала на
директора школи ОСОБА_8, схопила її за волосся, вирвавши пасмо і завдавши
фізичного болю, і повалила на стіл.

Хуліганські дії ОСОБА_1 продовжувалися більше двох годин, заважали учбовому
процесу і були припинені викладачем праці ОСОБА_9 та працівниками міліції, які
прибули на виклик.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджена ОСОБА_1, даючи свій
аналіз наявним у справі доказам, просить
судові рішення щодо неї скасувати, а справу закрити за відсутністю події
злочину. Мотивує тим, що кримінальну справу щодо неї сфабриковано, судове
слідство проведено неповно, однобічно і упереджено, а її винуватість у вчиненні
інкримінованого їй злочину не доведено. Стверджує, що вона сама є потерпілою
від нападу викладачів, які її побили і відібрали сумку з речами і грошима, а
потерпілі та свідки у справі її обмовили. Вважає, що в її діях може міститися
лише склад дрібного хуліганства, за яке передбачено адміністративну
відповідальність. Посилається на істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону, оскільки її безпідставно було видалено із
залу судових засідань і внаслідок цього позбавлено права виступити в дебатах і
з останнім словом. Зазначає, що апеляційний суд не перевірив доводи, викладені
в її апеляції, і безпідставно відмовив у її задоволенні, не навівши в своїй
ухвалі докладних мотивів такого рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно
відмовити.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено, підтверджується
дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, з показань потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 убачається, що
ОСОБА_1 прийшла до школи і вимагала від директора ОСОБА_8 викликати з уроків
учениць ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для з'ясування з ними питань щодо крадіжки речей, на
що ОСОБА_8 відповіла відмовою, пояснивши, що дізнання має проводити міліція.
Натомість, ОСОБА_1 не залишила школу, а викликала з уроку хімії ученицю
ОСОБА_2, намагалася зірвати з неї спідницю, яка начебто належить її дочці,
зчинила галас, висловлювалася нецензурною лайкою у присутності великої
кількості неповнолітніх учнів, які вийшли з класів після закінчення уроку і
перебували у вестибюлі та коридорах школи, звинувачувала викладача ОСОБА_4 у
крадіжці її речей та грошей, висловлювала образи на адресу викладачів, не
реагувала на їх зауваження з приводу її поведінки, нанесла удари по обличчю
викладачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, переслідувала директора школи ОСОБА_8, напала на
неї, вчепилася у волосся і повалила на стіл. Під час цих хуліганських дій
ОСОБА_1 розмахувала руками, поривалася до викладачів з диктофоном, кричала, з
її руки впала сумка, з якої висипався зміст, діти почали допомагати їй збирати
речі. Оскільки дії ОСОБА_1 носили тривалий характер і не припинялися на вимоги
викладачів, перешкоджали початку уроків, працівниками школи було викликано
міліцію.

Зазначені обставини підтверджуються також показаннями під час досудового та
судового слідства свідків ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, а також
показаннями під час досудового слідства, оголошеними в судовому засіданні у
порядку ст. 306 КПК України, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13

Допитані з додержанням вимог ст. 168 КПК України в присутності педагога
неповнолітні свідки учні школи ОСОБА_2, ОСОБА_14, ОСОБА_3 розповіли, що
ОСОБА_1, викликавши ОСОБА_2 з класу під час уроку, намагалася зірвати з неї
спідницю, кричала на неї, переслідувала, коли остання поверталася в клас, намагалася
увірватися за нею, у зв'язку із чим викладачу ОСОБА_11 довелося зачинити двері
на замок, зчинила галас, стукала у двері. Після закінчення уроку вони
спустилися на перший поверх, де у вестибюлі ОСОБА_1, не реагуючи на умовляння
викладачів, знову намагалася зірвати із ОСОБА_2 спідницю, кричала,
висловлювалася на її адресу та адресу викладачів нецензурною лайкою, ображала
їх, нанесла удари по обличчю викладачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Показання потерпілих і свідків послідовні й незмінні протягом досудового та
судового слідства, узгоджуються між собою і не викликають сумніву в їх
об'єктивності.

Постановою старшого слідчого СВ Червонозаводського РВ ХГУ УМВС України в
Харківській області від 27 червня 2001 року, яка набрала законної сили,
відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо директора та викладачів школи
за відсутністю в їх діях складу злочину.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 296 КК України кваліфіковано вірно.

Оскільки ОСОБА_1 своєю поведінкою грубо порушувала порядок судового
засідання та перешкоджала подальшому розгляду справи, суд на підставі ст. 272
КПК України прийняв обґрунтоване рішення про її видалення з залу засідання на
весь час судового розгляду справи, у зв'язку із чим вона втратила своє право
виступати в дебатах і з останнім словом.

Отже, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли
б бути підставою для зміни або скасування постановлених у даній справі судових
рішень, не виявлено.

Апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляцією ОСОБА_1, перевірив
викладені в ній доводи, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженої, та
прийняв обґрунтоване рішення про залишення її без задоволення, а вироку щодо
ОСОБА_1 - без зміни з наведенням відповідних мотивів такого рішення в ухвалі, з
чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у статті 384 КПК
України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф.
Кузьменко О.Т.
Шевченко Т.В.