Номер провадження: 11-кп/785/342/15
Номер справи місцевого суду: 507/1233/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ясенове-2 Любашівського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, який перебуває у цивільному шлюбі та має двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючий судимості;

визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 186 КК України п`ять років позбавлення волі;

- за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України одинадцять років позбавлення волі;

- відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів - при наступних обставинах.

18 березня 2014 року, близько 23.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де отримавши від ОСОБА_10 відмову у наданні бензину, в результаті раптово виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, застосував насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару кулаком у грудну клітину ОСОБА_10 , від чого останній упав на підлогу веранди будинку. Після цього ОСОБА_8 заволодів ключами від вхідних дверей гаражного приміщення на території домоволодіння ОСОБА_10 , які знаходились на вікні у приміщенні веранди.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 відчинив вхідні двері вказаного гаражного приміщення, проник в середину, де відкрито заволодів чотирма літрами бензину марки А-92, вартістю 15,6 гривень за 1 літр на суму 62,4 гривні, двома поліетиленовими пляшками ємкістю 1,5 літра кожна та однією пластиковою каністрою ємкістю 5 літрів, вартістю 35 гривень, в які сточив з належного ОСОБА_10 автомобіля бензин, спричинивши таким чином матеріальну шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 97 гривень 40 копійок. Викраденим майном ОСОБА_8 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В той же день, близько 23 години 10 хвилин, після заволодіння майном ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , продовжуючи перебувати на території домоволодіння останнього, з метою приховання скоєного ним злочину та уникнення від кримінальної відповідальності за скоєне, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_10 , який все ще знаходився на підлозі у веранді свого будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_8 шляхом вільного доступу проник до веранди житлового будинку, де знову напав на потерпілого та застосував насильство, небезпечне для його життя в момент спричинення, що виявилось у здушуванні шиї ОСОБА_10 правою рукою до тих пір, поки останній не перестав подавати ознак життя.

Згідно висновків судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_10 , останньому було спричинені перелом під`язичної кістки, синці в м`яких тканинах гортані, на правій щоці горизонтальний синець темно-синюшного кольору на ділянці 8.0х3.5 см, аналогічний овальної форми синець на шкірі в області кута лівої виличної кістки розміром 4.0х2.5 см., на шиї справа на відстані 4.0 см від кадика синець розміром 3.5х1.5 см., на фоні якого мається поперечне садно з блискучою рожевою поверхнею розміром 1.0х0.5 см., на задній поверхні правого передпліччя в середній його третині в сторону кисті лінійної форми синець синюшної окраски розміром 4.0х2.0 см., у нижнього краю якого садно з червоною блискучою поверхнею розміром 1.0х0.5 см.

При цьому, тілесні ушкодження у вигляді перелому під`язичної кістки є небезпечними для життя в момент їх спричинення та по цьому критерію згідно п.2.1.3 (1) Правил судового медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці.

Смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з наявними пошкодженнями та настала в результаті механічної асфіксії, яка розвилась в наслідок удавлення рукою, про що свідчить перелом лівого ріжка під`язичної кістки, наявність синців в м`яких тканинах гортані та під плеврою легенів, синці в м`яких мозкових оболонках, набряк легенів.

В своїх апеляційних скаргах захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 просять вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з п. 9 ч. 2 ст. 115 і ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 115 і ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вважають, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 мотивують вимоги своїх апеляційних скарг тим, що мети вкрасти насильницьким чином та вбивати ОСОБА_10 у обвинуваченого не було, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_10 перебували у дружніх стосунках.

Також в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його адвокат вказують, що своїми показаннями свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю цивільної дружини обвинуваченого ОСОБА_8 , хотіла позбавитися зятя, ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_11 склалися неприязні відносини.

Окрім того, адвокат та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах просять врахувати сімейний стан обвинуваченого, перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей і стан його здоров`я ( ОСОБА_8 хворий на туберкульоз легенів) і призначити йому більш м`яку міру покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг і просили вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з п.9 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186 КК України на ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.115 КК України; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та вирок, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив обставини кримінального провадження, наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених п.9 ч.2 ст.115 та ч.3 ст.186 КК України.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив в сукупності з іншими доказами показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що 18.03.2014 року він, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_10 , під час виниклої сварки притримав останнього за шию з метою заспокоїти його, не бажаючи спричинити потерпілому тілесні ушкодження або смерть. При цьому факт заволодіння бензином ОСОБА_10 при вищевказаних обставинах ОСОБА_8 в суді першої інстанції не заперечував.

Показання ОСОБА_8 про відсутність у нього умислу на спричинення смерті ОСОБА_10 спростовуються показаннями свідка-очевидця ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції, надаючи детальні та послідовні показання, пояснила, що 18.03.2014 року вона разом з ОСОБА_8 їхала автомобілем з с. Ясенове-1 до с. Ясенове-2, по дорозі в них закінчилось пальне і вони разом прийшли до ОСОБА_10 , щоб попросити бензину. ОСОБА_10 відповів, що у нього бензину немає, став у дверях і не пускав ОСОБА_8 до будинку. Тоді ОСОБА_8 ударив ОСОБА_10 у груди, від чого останній упав на підлогу та застогнав. Після цього ОСОБА_8 взяв ключі з підвіконня і пішов до гаражу, де знаходився автомобіль ОСОБА_10 , з якого ОСОБА_8 злив бензин в пляшки і каністру. Далі ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_10 цього так не залишить і направився до будинку ОСОБА_10 , де останній лежав, важко дихав і харчав. Зайшовши до будинку, ОСОБА_8 зачинив двері. ОСОБА_11 хотіла вийти з будинку, але ОСОБА_8 вдарив її і наказав бути поряд, після чого рукою почав душити ОСОБА_10 , поки останній не перестав подавати ознак життєдіяльності. При цьому вона не могла втекти з місця події, оскільки двері були зачинені. Після того, як ОСОБА_8 задушив ОСОБА_10 , він сказав, що нічого не боїться і йому за це нічого не буде, а ОСОБА_11 , його не здасть, оскільки вона була разом з ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 забрав бензин, вони разом вийшли з дому ОСОБА_10 і пішли до машини, яку ОСОБА_8 залишив на дорозі. Коли ОСОБА_8 і ОСОБА_11 приїхали додому, остання розповіла про все, що трапилось, своїй доньці ОСОБА_12 , Коли ОСОБА_8 поїхав, ОСОБА_11 одразу зателефонувала до міліції і повідомила про те, що сталося, після чого співробітники міліції затримали ОСОБА_8 .

Окрім того, свідок ОСОБА_12 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 і дочкою свідка ОСОБА_11 , даючи аналогічні показання, в суді першої інстанції пояснила, що зі слів її матері - ОСОБА_11 їй стало відомо, що ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_10 , застосував до останнього насильство, після чого злив з автомобіля ОСОБА_10 бензин у пляшки та каністру, а потім повернувся до будинку ОСОБА_10 і задушив його.

Правдивість показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими та оціненими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами огляду місця події та огляду трупа від 19.03.2014 року, у відповідності до яких під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено труп ОСОБА_10 , при огляді якого на шиї виявлено крововилив синього кольору, на обличчі виявлено садно, а також виявлені рвотні маси та фекалії; висновками судово-медичних експертиз №29 від 19.03.2014 року та №б/н від 18.04.2014 року, згідно яких смерть ОСОБА_10 наступила в результаті механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок удавлення шиї руками; актом судово-медичного дослідження №170 від 19.03.2014 року, згідно якого на вилученій з трупа ОСОБА_10 під`язичній кістці виявлений поперечний перелом, який утворився внаслідок впливу травмуючої сили; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , під час якого останній добровільно показав, яким чином він душив ОСОБА_10 .

Всі вищезазначені докази свідчать про те, що ОСОБА_8 під час здушування шиї ОСОБА_10 застосував силу, яка була спрямована не на заспокоєння останнього, а на умисне позбавлення його життя, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав його показання неспроможними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за п.9 ч.2 ст.115 і ч.3 ст.186 КК України, оскільки ОСОБА_8 не розрахував силу і ненавмисно задушив ОСОБА_10 , хоча знав про його похилий вік і поганий стан здоров`я.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 , заперечуючи свою вину в убивстві ОСОБА_10 , висунув версію про вчинення даного кримінального правопорушення його тещею ОСОБА_11 і заявив, що наявний аудіозапис розмови з ОСОБА_11 , де остання визнає факт скоєння нею вбивства ОСОБА_10 .

З метою перевірки вищевказаної версії ОСОБА_8 апеляційним судом за клопотаннями обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 до матеріалів кримінального провадження був долучений CD-диск з аудіозаписом розмови громадянина ОСОБА_13 зі свідком ОСОБА_11 , а також за їх клопотанням був допитаний в якості свідка громадянин ОСОБА_13 .

Однак, під час прослуховування в судовому засіданні вказаного аудіозапису на СD-диску та аудіозапису на мобілому телефоні ОСОБА_13 було встановлено, що будь-якої інформації, яка має відношення до даного кримінального провадження, ці аудіозаписи не містять.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_13 пояснив, що раніше він з ОСОБА_11 знайомий не був, а спілкувався лише з її дочкою ОСОБА_12 . При першій зустрічі з ним ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почала висловлювати погрози на його, ОСОБА_13 , адресу, в ході яких заявила, що вона раніше когось загнала в могилу. На його, ОСОБА_13 , запитання, кого саме і коли вона загнала в могилу, ОСОБА_11 заявила, що вона це зробила разом з ним, ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_11 не пояснювала, кого, коли і яким чином вона загнала в могилу. Про вбивство ОСОБА_10 свідок ОСОБА_13 нічого не чув і не знає та ОСОБА_11 йому про це нічого не говорила.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_13 та вищевказаний аудіозапис не містять жодної інформації, яка могла би спростувати вказані у вироку докази вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Аналізуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, дії ОСОБА_8 вірно кваліфікував за п.9 ч.2 ст.115 та ч.3 ст.186 КК України та призначив йому необхідне і достатнє покарання, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника - адвоката ОСОБА_9 , а також для зміни або скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3