У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді Міщенка С.М.,

суддів Глоса Л.Ф. і
Кармазіна Ю.М.,

за участю прокурора Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 17 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора м. Києва на
судові рішення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Вироком Оболонського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2006року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженець та житель смт.
Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, раніше неодноразово
судимий, останній раз 13.05.2005 року Києво-Святошинським районним судом
Київської області за ч. 2 ст.309, ч. 4 ст. 70 на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 3 роки,

засуджений за
ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання за
вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2005
року і визначено ОСОБА_1. остаточне
покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 2 місяці.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

уродженець та житель м. Києва,

раніше не судимий,

засуджений за п. 5 ст. 27 і ч. 2
ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_2. звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на
ОСОБА_2. покладені обов'язки періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, роботи.

Постановлено стягнути в солідарному
порядку із ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь НДЕКЦ при МВС України в Київській
області 423грн. 70 коп.

У апеляційному
порядку вирок щодо засуджених не переглядався.

Як визнав суд, 11 липня 2006 року
ОСОБА_1 за попередньою змовою із невстановленою
особою на ім'я ОСОБА_3 та пособництва
ОСОБА_2., який керував
автомобілем ВАЗ-2105, прибули до АДРЕСА_1 Київської області, де повторно придбали
без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований.
Після чого ОСОБА_1, зберігаючи придбаний наркотичний засіб при собі, разом з
особою на ім'я ОСОБА_3 на автомобілі під керуванням ОСОБА_2., перевезли
його до Київської міської тублікарні
уАДРЕСА_1, де ОСОБА_1. і ОСОБА_2. було затримано працівниками міліції в салоні
вказаного автомобіля та у ОСОБА_1. було
виявлено та вилучено медичні шприци, які містили особливо небезпечний
наркотичний засіб - опій ацетильований, вагою в перерахунку на суху речовину
0,134 г. та 0,146г.

У касаційному поданні заступник
прокурора м. Києва вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки суд при постановленні
вироку щодо ОСОБА_1. порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, а також неправильно
кваліфікував дії ОСОБА_2., оскільки, на його думку, він є не тільки пособником,
а безпосередньо брав участь у вчиненні незаконного придбання, зберігання та
перевезення наркотичного засобу без мети
збуту і його дії належало
кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України. Заступник прокурора просить вирок
щодо засуджених скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення прокурора Морозової С.Ю., яка просила
касаційне подання задовольнити частково, перевіривши матеріали справи,
обговоривши наведені у поданні доводи, колегія суддів вважає, що подання
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на досудовому слідстві та під час
судового розгляду справи повністю визнали свою вину і докладно розповіли, за
яких обставин вони скоїли злочин. Достовірність їх показань об'єктивно
підтверджується іншими дослідженими судом доказами, зміст яких наведено у
вироку.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи не встановлено процесуальних порушень, які б ставили під сумнів
правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_2. за п. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 309
КК України, відповідно до пред'явленого йому обвинувачення.

Призначене ОСОБА_2. судом покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення
засудженого і попередження нових злочинів, що не заперечуються і в касаційному
поданні.

Разом з тим, при призначенні за
сукупністю вироків покарання ОСОБА_1. судом було порушено вимоги ч. 4 ст. 71 КК
України, відповідно до яких остаточне
покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за
новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається із матеріалів справи,
суд призначив ОСОБА_1. покарання за новий злочин у виді 2 років позбавлення
волі, на підставі ст. 71 КК
України остаточне покарання визначив у
виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, тобто за розміром меншим від
невідбутої частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 травня 2005 року, за яким ОСОБА_1. було призначено 3
роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3
роки.

З урахуванням наведеного, вирок
Оболонського районного суду м.
Києва від 23 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1. у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону підлягає скасуванню, а справа поверненню на
новий судовий розгляд.

Якщо під час нового судового розгляду
буде доведена винуватість ОСОБА_1. у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні
без мети збуту небезпечного наркотичного
засобу, то слід визначити йому остаточне покарання з дотриманням вимог ч. 4 ст.
71 КК України.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

касаційне
подання заступника прокурора м. Києва задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2006року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Цей же вирок щодо ОСОБА_2
залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кармазін Ю.М. Л.Ф. Глос