Ухвала

іменем україни

22 січня 2015 р.м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14,

суддів ОСОБА_15., ОСОБА_16.,

за участю прокурора ОСОБА_17.,

засуджених ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

ОСОБА_2,

представника потерпілого ОСОБА_3,

захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року і ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 червня 2014 року. а також прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вказану ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2012 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно визначено 11 років позбавлення волі;

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що не має судимості,

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 визначено 10 років позбавлення волі;

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, не судимого,

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Вироком вирішено долю речових доказів, вирішено питання про стягнення судових витрат та вирішено цивільний позов.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 змінено - дії кожного перекваліфіковані з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалено вважати:

- ОСОБА_2 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч. 1 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно на 11 років позбавлення волі;

- ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно на 10 років позбавлення волі;

- ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 засуджено за вчинення таких злочинів.

02 травня 2011 року приблизно о 5 год. 30 хв., біля магазину «ОСОБА_13» на АДРЕСА_1 між двома групами осіб, в одній з яких був ОСОБА_8, а в іншій ОСОБА_10 виник конфлікт, і охоронці вказаного магазину ОСОБА_1 та ОСОБА_11 спробували його припинити. ОСОБА_10, який під час конфлікту погрожував ОСОБА_8 та ОСОБА_12 газовим револьвером марки "RЕСК-СОВRА" НОМЕР_1, почав втікати від охоронців та зробив один постріл в бік ОСОБА_11 Зрозумівши, що ОСОБА_10 застосував газовий револьвер відносно його колеги, ОСОБА_1, діючи з помсти, з метою позбавлення життя ОСОБА_10, почав його наздоганяти. ОСОБА_2, почувши постріл, вийшов з магазину на вулицю та приєднався до ОСОБА_1, який покликав його допомогти наздогнати ОСОБА_10 ОСОБА_8, якому ОСОБА_10 погрожував газовим револьвером, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи з мотивів помсти, також приєднався до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і почав переслідування потерпілого, який пробігаючи біля зупинки громадського транспорту на вул. Київській у м. Чернігові викинув газовий револьвер.

Навпроти будинку № 2 по вул. Щорса у м. Чернігові ОСОБА_2, наздогнавши ОСОБА_10, наніс йому два удари кулаком правої руки в голову, від яких той впав, після чого з метою вбивства наніс 2-3 ударив ногами по голові потерпілого. Після цього підбіг ОСОБА_1 та, з метою подолання опору потерпілого, який намагався підвестися, застосував щодо на нього сльозогінний газ та вдарив 3-4 рази ногою по тулубу. Потім підбіг ОСОБА_8 і наніс ОСОБА_10 ще 3-4 удари ногами по голові.

В результаті умисних дій ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_8, вчинених за попередньою змовою, ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події. Смерть ОСОБА_10 настала від набряку-набухання головного мозку внаслідок тяжкої внутрішньочерепної травми лівої скроневої, тім'яної та лобної долей у вигляді масивних субарахноїдальних крововиливів та забою головного мозку.

Відразу після цього, діючи самостійно, ОСОБА_2 викрав золоту обручку ОСОБА_10, вартістю 605,35 грн., а ОСОБА_1 викрав мобільний телефон потерпілого, вартістю 979,64 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_8, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 попередньої домовленості на вчинення умисного вбивства потерпілого, тому перекваліфікував дії засуджених з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, скоєне групою осіб без попередньої змови.

У касаційних скаргах:

- прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 і направлення справи на новий апеляційний розгляд. Посилається на порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості. Вважає, що рішення апеляційного суду про перекваліфікацію дій засуджених з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України не обґрунтоване належним чином. Зазначає, що апеляційний суд, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, не обґрунтував своє рішення належним чином.

- засуджений ОСОБА_8 порушує питання про зміну судових рішень щодо нього з підстав порушення вимог кримінально-процесуального закону, однобічності та неповноти досудового і судового слідства, неправильного застосування кримінального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. Вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України із призначенням мінімального покарання. Звертає увагу, що в ухвалі апеляційного суду не роз'яснено порядок її оскарження.

- засуджений ОСОБА_2 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього з підстав неправильного застосування кримінального закону, порушення вимог кримінально-процесуального закону, однобічності та неповноти досудового і судового слідства. Посилається на суперечливість висновків суду. Вважає, що його дії необгрунтовано визнані вчиненими групою осіб, оскільки ч. 1 ст. 115 КК України не передбачає наявності такої кваліфікуючої ознаки. Вказує, що суд неправильно встановив мотив злочину, не звернув уваги, що його діями потерпілому не було заподіяно серйозних тілесних ушкоджень і умислу на вбивство він не мав. Вказує, що діяв не з метою помсти, а з метою затримання потерпілого для передачі його працівникам міліції. Вважає, що судом апеляційної інстанції не виконані вказівки, зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при направленні справи на новий апеляційний розгляд, а також порушено його право на захист, оскільки в ухвалі не роз'яснено порядок її оскарження. Просить закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину.

- засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та закриття кримінальної справи за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Посилається на неправильне застосування кримінального закону та порушення кримінально-процесуального закону. Вважає необгрунтованим висновок суду про вчинення злочину з мотивів помсти, оскільки насправді він намагався затримати потерпілого у зв'язку з його неправомірною поведінкою щоб передати його правоохоронним органам, вважав, що з цією метою діяв і ОСОБА_2 Зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що смерть потерпілого не є наслідком його дій, якими останньому було спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, що він з ОСОБА_2 намагалися відтягнути ОСОБА_8 від ОСОБА_10, коли той став стрибати на потерпілого, а також вжив заходи для надання потерпілому допомоги після побиття. Вказує, що судом неправильно встановлено обставини вбивства потерпілого, докази у справі не доводять його винуватості у вчиненні цього злочину, а вирок ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не виконав вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при новому апеляційному розгляді справи, не обґрунтував свого рішення належним чином. Крім того, просить пом'якшити призначене йому покарання.

- захисник ОСОБА_9 порушує питання про закриття справи в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. Вказує, що апеляційний суд при повторному розгляді справи не дотримався вимог ст. 399 КПК України 1960 року, не розмежував, ким з засуджених і які саме заподіяні тілесні ушкодження, не встановив спрямованості умислу та мотиву дій кожного засудженого, не взяв до уваги, що ОСОБА_1 переслідував потерпілого лише з метою затримання і припинення його протиправних дій та заподіяв йому лише тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості. Вважає призначене засудженому покарання надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених та захисників, які вважали, що касаційні скарги підлягають задоволенню, міркування представника потерпілого про необхідність залишення судових рішень без зміни, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, касаційні скарги засуджених та захисника підлягають частковому задоволенню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід задовольнити, касаційні скарги засуджених та захисника задовольнити частково, а справу направити на новий апеляційний розгляд з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України 1960 року, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обовʼязковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2014 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 грудня 2012 року, а справу було направлено на новий апеляційний розгляд. Підстави, з яких касаційний суд дійшов висновку про необхідність скасування судового рішення, та вказівки щодо їх усунення були належним чином викладені в ухвалі суду касаційної інстанції.

Касаційний суд, скасовуючи попередню ухвалу суду апеляційної інстанції, звернув увагу, що апеляційним судом не надано належної оцінки доводам апеляційних скарг з приводу неправильної оцінки судом суб'єктивної сторони злочину, з урахуванням конкретних дій ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_8 при спричиненні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, наслідком яких настала його смерть, розмежування тяжкості заподіяних потерпілому кожним з засуджених тілесних ушкоджень, спрямованості умислу, мотиву і мети кожного із них. При новому розгляді апеляційний суд припустився того ж порушення.

При цьому, апеляційний суд, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 попередньої домовленості щодо умисного вбивства потерпілого, визнав засуджених винними в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому групою осіб без попередньої змови. При цьому апеляційний суд перекваліфікував дії кожного з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, залишивши поза увагою, що диспозицією ч. 1 ст. 115 КК України такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину групою осіб, не передбачено.

Таким чином, під час нового апеляційного розгляду апеляційний суд не дотримався вимог ст. 399 КПК України 1960 року і прийняв рішення, яке не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки в повній мірі не врахував вказівок суду касаційної інстанції, всупереч вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, не проаналізував належним чином доводів поданих апеляцій щодо незаконності вироку суду першої інстанції, не надав на них вичерпні відповіді, не навівши достатніх доказів, визнав ці доводи безпідставними, не обґрунтував своє рішення належним чином.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене та розглянути справу відповідно до вимог КПК України.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України від 28 грудня 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити. Касаційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_8 скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_16