АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/1186/2012 Номер провадження 11/786/94/2013 Головуючий у 1-й інстанції Загнійко Доповідач Гавриш В. М.
Категорія: ч.1 ст.121 КК України - Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша В.М.

суддів Денисенко Л.М. Довгаль С.А. за участю прокурора Гринь А.С.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією з внесеними змінами державного обвинувача старшого прокурора прокуратури Котелевського району Полтавської області та заперечення захисника ОСОБА_1 на апеляцію прокурора подану на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2012 року,-

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, освіта базова загальна середня, не одружений, маючий на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий за тимчасовими договорами, раніше судимий:

- 26.12.2006 року Котелевським районним судом за ч.1 ст. 187, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

12.10.2007 року іспитовий строк скасовано з направленням засудженого для відбування призначеного покарання і на підставі постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2009 року умовно - достроково звільнено 31.03.2009 року на невідбутий строк 6 місяців 19 днів;

- 10.06.2011 року Котелевським районним судом за ч.2 ст. 185, ст. 69 КК України на 1 місяць арешту та звільнений 08.07.2011 року по відбуттю покарання;

- 09.04.2012 року Котелевським районним судом за ч.2 ст. 263 КК України до 120 год. громадських робіт; проживаючий АДРЕСА_2

визнаний винним та засуджений:

· за ч.2 ст. 389 КК України у виді 1 місяця арешту;

· за ч.1 ст. 121 КК України - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на засудженого обов'язків передбачених ст.76 КК України.

Одночасно з засудженого ОСОБА_2 стягнуто:

- на користь держави в особі фінансового управління Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області 2 924,06 грн. в рахунок відшкодування витрат затрачених Котелевською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3;

- на користь потерпілого ОСОБА_3 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди та 950,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної збитків, в всього 10 950 грн. 64 коп.

По справі вирішено питання речових доказів.

Вироком суду, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Котелевського районного суду від 09.04.2012 року за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт ухилявся від його відбуття.

Органами досудового слідства та судом визнано встановленим, що ОСОБА_2 будучи ознайомленим з порядком і умовами відбування покарання, наслідками ухилення від відбування покарання у виді притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_2, не зважаючи на неодноразово застосовані до нього застереження, умисно допустив неявку для відбуття покарання у вигляді громадських робіт 07,08,11,18,19,20,25,26,27, червня 2012 року та 02,03,04 липня 2012 року без повідомлення адміністрації Комбінату комунальних підприємств про причини неприбуття на роботу.

ОСОБА_2 також визнаний винним в тому, що 25.07.2012 року, близько 20 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на території колишньої заготівельної контори, розташованої по вул. Островського 21 в смт. Котельва умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, як вказав суд, що виникли раніше, під час сварки наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_3, який від нанесеного удару упав на спину. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 ще наніс кулаком близько шести ударів по різним частинам тіла потерпілого, доки ОСОБА_3 не втік від нього.

Внаслідок нанесених засудженим ударів, потерпілому ОСОБА_3 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у виді тупої травми живота з внутрішньочеревною кровотечею, розривом селезінки та з подальшим її видаленням.

На вирок суду подана апеляція державного обвинувача з внесеними змінами, в якій ставиться питання про скасування вироку суду в частині засудження ОСОБА_2 за ст. 389 ч. 2 КК України та призначення йому покарання за сукупністю злочинів з посиланням на те, що на момент розгляду справи він повністю відбув покарання за вироком цього ж суду від 9.04.2012 року у вигляді 120 годин виправних робіт.

Одночасно прокурор просить в іншій частині вирок залишити без змін, в тому числі щодо призначення ОСОБА_2 судом першої інстанції покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Гринь А.С., який підтримав апеляцію державного обвинувача з внесеними змінами, захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2, які не заперечували проти апеляції прокурора з внесеними змінами, обговоривши доводи апеляції та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає апеляцію підлягаючою до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. п. 11, 15 Розділу ХІ « Перехідні положення » справа розглядається за правилами КПК України в редакції 1960 року.

За змістом ч. 2 ст. 389 КК України, особа несе кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських чи виправних робіт лише в разі відсутності поважних причин.

Суб'єктивна сторона цього злочину виражається при наявності у засудженого прямого умислу та наявності спеціальної мети - ухилитися від відбування покарання.

Розглядаючи справу та визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні цього злочину шляхом бездіяльності, тобто нез'явлення до місця відбування громадських робіт, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 22 КПК України, належним чином не з'ясовані перелічені обставини та дійсні причини такої бездіяльності.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні, які стосуються його обвинувачення за ч. 2 ст. 389 КК України, на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, мати якого позбавлена батьківських прав, а тому з метою його утримання він вимушений був працювати і за цивільно-правовими угодами для отримання коштів на проживання та інші важливі життєві потреби. / т. 1 а. с. 230 /

Такі пояснення ОСОБА_2 об'єктивно стверджуються Актом депутата Котелевської селищної ради ОСОБА_5 від 3.10.2012 року, який фактично є актом обстеження місця проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 спільно з засудженим в АДРЕСА_2. / т. 1 а. с. 221 /

На користь твердження засудженого щодо його наміру виконувати суспільно-корисну працю з метою отримання коштів свідчить і довідка Котелевського районного центру зайнятості, де ОСОБА_2 зареєстрований як шукаючий роботу. / т. 1 а. с. 220 /

Нарешті про намір ОСОБА_7 відбути призначене судом покарання у вигляді 120 годин громадських робіт свідчить також і довідка заступника начальника Диканського МВ КВІ ОСОБА_8 в тому, що станом на 03.08.2012 року призначене покарання відбуте. / т. 1 а. с. 219 /

Таким чином, на момент пред'явлення обвинувачення ОСОБА_2 20.08.2012 року та 14.09.2012 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 389 КК України, а також завершення досудового слідства 14.09.2012 року він відбув покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. / т. 1 а. с. 133 - 136, 142 - 147 /

Приймаючи до уваги, що по справі відсутні докази, які б з достовірністю та беззаперечністю і об'єктивністю доводили факт умисного ухилення ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, вирок в частині його засудження за ст. 389 ч. 2 КК України підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю складу цього злочину на підставі ст. 6 ч. п.2 КПК України.

Оскільки судом першої інстанції засудженому ОСОБА_2 покарання призначалося за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, в тому числі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, вирок в цій частині також підлягає скасуванню.

Виходячи зі змісту внесених прокурором змін до поданої законність та обгрунтованість ОСОБА_2 за ст. 121 ч. 1 КК України ним не, як і іншими учасниками процесу не оскаржується, а тому ОСОБА_2 слід вважати засудженим до покарання призначеного судом першої інстанції із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України ( в ред. 1960 р), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора прокуратури Котелевського району задовольнити.

Вирок в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 389 КК України скасувати, справу в цій частині закрити провадженням за відсутністю в його діях складу цього злочину.

В решті вирок Котелевського районного суду від 15 листопада 2012 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін та вважати його засудженим до покарання призначеного судом першої інстанції.

С У Д Д І :

Гавриш В.М. Денисенко Л.М. Довгаль С.А.