ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 рік
м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Пушкарьової С.П.

при секретареві
Четвертак Л.М.

за участю:

прокурора
Жабаленко Т.В.

обвинуваченої
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

представника потерпілого - адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження відносно:

ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м. Золоте Луганської області,
українки, громадянки України, має
середню освіту (11 класів), неодруженого,
не працює, не одружена, малолітніх та
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, зареєстрована та проживає за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої, -
обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2013 року, близько 20-00 години, в
місті Дніпрорудне Василівського
району Запорізької області, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючи поблизу
будинку АДРЕСА_1, діючи з прямим умислом
на спричинення тілесних ушкоджень, на
ґрунті раптово виниклих особистих
неприязних відносин, під час побутової
сварки, нанесла ОСОБА_2 один удар
пластиковим відром по обличчю та
грудям. Своїми умисними діями ОСОБА_1
завдала ОСОБА_2 тілесні ушкодження, у
вигляді рани, садни, синця на верхній
губі, травми трьох зубів, які згідно
висновку експерта № 144 Д від 27.09.2013 року
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, які потягли за
собою незначну втрату загальної
працездатності менш ніж 10 процентів та
садна і синця на лівій молочній залозі,
які згідно вищевказаного висновку
експерта відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень.

Потерпілою ОСОБА_2 заявлено цивільний
позов про стягнення матеріальної шкоди
в розмірі 2 100 грн. (витрати на адвоката -
1500 грн. та 600 грн. - на часткове
протезування зубів) і моральної шкоди в
розмірі 15000,00 гривень.

Допитана в судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_1 свою провину
визнала частково та суду пояснила, що 11
серпня 2013 року ввечері вона попрала
білизну та розвісила її на вулиці.
Поряд з нею незнайомі хлопець та
дівчина поклали сміття, пил з якого
осів на білизну. Вона зробила їм
зауваження. Після цього дівчина почала
кричати на неї та казати, що буде класти
сміття куди захоче. В цей час до неї
підійшла жінка, стала їй погрожувати та
бити в область грудей і по плечам. Потім
вона почула голос своєї доньки - ОСОБА_1,
яка просила, щоб жінка припинила бити
її матір. А жінка, в свою чергу,
погрожувала її вагітній дочці і почала
рухатися до її доньки, злякавшись за
яку, вона несильно вдарила жінку
відром, яке тримала в руці, в обличчя в
область вуха. Вона бачила як ОСОБА_5
вдарив її доньку декілька разів по
обличчю рукою і всі

присутні пішли до себе в двір. Вона з
донькою у цей день в міліцію та лікарню
не зверталися, а через декілька днів її
донька сказала, що ходила в міліцію.
Цивільний позов потерпілої не визнає.

Не дивлячись часткове визнання своєї
вини обвинуваченою ОСОБА_1, її вина
знайшла своє повне підтвердження в
судовому засіданні та підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_2, яка суду
пояснила, що 11 серпня 2013 року біля 18.00
години вона разом із чоловіком пішла
провідати матір - ОСОБА_6, яка мешкає в
АДРЕСА_2. У матері знаходилися її донька
- ОСОБА_7 та її чоловік - ОСОБА_8, який
різав лозу винограду. Раптом, з вулиці
вона почула крики. Вийшовши на вулицю
побачила, що біля сусіднього
багатоквартирного будинку через
дорогу від них стоїть жінка з відром і
кричить на її доньку. Вона зрозуміла, що
приводом лайки було те, що донька з
зятем клали лозу з винограду на пустир,
а та жінка рахувала, що вони тим самим
засмічують двір. Вони попросили жінку -
ОСОБА_1, щоб та не кричала на її доньку.
До них також підійшла мати - ОСОБА_6,
котра сказала, що онуці дозволили
класти туди сміття. Між ними виникла
сварка. Донька та її чоловік стояли
напроти біля огорожі будинку. Потім
вона побачила, що в її обличчя летить
відро, яке краєм вдарило її по обличчю.
Від удару сильно заболіло обличчя, з
рота пішла кров і випав зуб. Декілька
хвилин вона була шокована подіями, що
трапилися. Після чого вона поїхала в
лікарню, де їй видалили три зуба.

Потерпіла ОСОБА_2 підтримує свій
цивільний позов про стягнення з
обвинуваченої на її користь
матеріальної шкоди в сумі 2100 грн. і
моральної шкоди в розмірі 15000 грн., так
як у результаті отриманих пошкоджень
вона переносить фізичний біль, стрес,
дискомфорт, сильні душевні страждання.

- показаннями свідка ОСОБА_7, яка суду
пояснила, що є донькою потерпілої
ОСОБА_2 11 серпня 2013 року, вдень, вона
разом з чоловіком пішла допомогти
бабусі - ОСОБА_6 прибратися біля двору
будинку АДРЕСА_2. Обрізаючи виноград, що
росте повздовж огорожі, вони клали
гілки на пустир напроти її двору.
Пізніше прийшли батьки. Біля 20.00 години
із багатоквартирного будинку вийшла
невідома їй жінка та почала кричати, що
вони кладуть сміття, тим самим
піднімаючи пил на її білизну. Жінка
висловлювалася на неї та чоловіка
нецензурними словами. Мати, яка вийшла
разом із бабусею, зробила тій жінці
зауваження, щоб та її не лаяла. В цей час
до них підійшли хлопець з дівчиною, яка,
як вона зрозуміла, була донькою тієї
жінки і стала також лаятися. Мама
зробила крок в сторону дівчини та
сказала, щоб та припинила казати на неї
образливі слова. В цей час жінка, яка
тримала в правій руці пластикове відро,
різко вдарила відром в обличчя мамі та
штовхнула її іншою рукою в груди. Вона
зразу підбігла до матері, яка втратила
рівновагу, нахилилася і помітила кров
на її обличчі, а також вибитий зуб.
Бабуся схопилася за серце, оскільки їй
стало погано. З двору вибіг її батько і
завів матір із бабусею у двір.

- показаннями свідка ОСОБА_9, який суду
пояснив, що він є чоловіком потерпілої
ОСОБА_2 11 серпня 2013 року близько 19.30
години, він разом з дружиною ОСОБА_2 та
онукою ОСОБА_10, пішов у гості до матері
дружини, яке мешкає в АДРЕСА_2, де сів за
столик разом із дружиною та ОСОБА_11
Через деякий час дружина піднялася та
швидко вийшла з двору на вулицю. Він
побачив, що донька ОСОБА_10 з чоловіком,
стояли справа від хвіртки біля забору
домоволодіння, від них відходила
незнайома йому жінка, в руці якої було
пластикове відро. Жінка сварилася з
донькою, ображала її нецензурною
лайкою. Дружина в цей час йшла від
хвіртки до вказаної жінки та почала
робити їй зауваження, щоб вона не
кричала на їх доньку, але жінка нікого
не слухала та продовжувала кричати.
Далі він побачив на обличчі дружини
кров. Вона сказала жінці, біля якої
стояла, що та вибила їй зуби. Після
цього він забрав дружину та повів
додому, а потім в лікарню, так як у неї
йшла кров і вона погано себе почувала.

- показаннями свідка ОСОБА_5, який суду
пояснив, що він є рідним братом
потерпілої ОСОБА_2 11 серпня 2013 року
вдень, біля 19.00 години, він поїхав
провідати матір, яка

мешкає в будинку АДРЕСА_2. На подвір'ї
біля її будинку мив автомобіль, а
донька сестри - ОСОБА_10 разом із
чоловіком обрізали лозу винограду та
носили його на купу сміття через
дорогу. Через деякий час він почув
крики та побачив, що з будинку АДРЕСА_2
вийшла жінка та почала лаятися
нецензурною лайкою на племінницю та її
чоловіка за те, що вони викидають
сміття. Потім побачив, що вийшла сестра
- ОСОБА_2 з матір'ю та пішли до вказаної
жінки і сказали їй, щоб вона не
сварилася. Потім з будинку вийшла ще
одна молода жінка і також почала
кричати. Його сестра ОСОБА_2 зробила
крок вперед до жінки, яка стояла з
відром, а та в свою чергу, розмахнулася
та вдарила відром в обличчя сестри.
Підбігши до ОСОБА_2, він побачив на її
обличчі кров, а його матір втратила
свідомість. Жінка з молодою дівчиною
пішли в будинок, а він відвів сестру з
мамою до подвір'я, а потім повіз ОСОБА_2
в лікарню.

- показаннями свідка ОСОБА_6, яка суду
пояснила, що вона є матір'ю потерпілої
ОСОБА_2 11 серпня 2013 року близько 18.30
години вона знаходилася вдома одна. До
неї прийшли онука - ОСОБА_7 разом зі
своїм чоловіком ОСОБА_8, які по її
проханню обрізали гілки дикого
винограду, що росли повздовж огорожі та
клали на узбіччя дороги з іншої сторони
від її подвір'я. Пізніше прийшла її
донька ОСОБА_2 зі своїм чоловіком
ОСОБА_9 та онукою ОСОБА_10 Зать пішов до
хати, а донька поралася в дворі. Далі
вона почула з вулиці крики і зрозуміла,
що кричали на її онуку. Донька вийшла на
вулицю. Вона чула нецензурну лайку та
сварку з приводу того, що її онука клала
сміття та гілки з винограду біля двору.
Коли вона теж вийшла на вулицю, то
побачила, що поблизу будинку АДРЕСА_2,
стояла її донька - ОСОБА_2, поряд з нею -
ОСОБА_4 (мешканка цього будинку) з
пластиковим відром і донька ОСОБА_4, яка
разом зі своєю матір'ю кричали на її
онучку ОСОБА_10. Що саме трапилося вона
не зрозуміла, але почувши крик,
побачила у ОСОБА_2 на обличчі кров.
Після цього вона крикнула ОСОБА_9 і він
повів ОСОБА_2 в двір будинку.

- показаннями свідка ОСОБА_8, який суду
пояснив, що він є зятем потерпілої і з
дружиною часто ходять до її бабусі -
ОСОБА_6 та допомагають їй. Так, 11 серпня
2013 року вдень вони прибиралися біля
двору бабусі - обрізали дикий виноград,
що ріс у неї повздовж огорожі. Гілки
клали на купу, а потім він переносив їх
на пустир напроти двору. Коли вони
працювали, прийшли батьки жінки та
зайшли в двір до бабусі. Біля 20.00 години,
він ніс гілки на купу сміття і в цей час
із багатоквартирного будинку вийшла
невідома жінка та почала вішати
білизну на канат неподалік вказаної
купи. Через деякий час зробила йому
зауваження, що пил від гілок забруднює
її білизну. Тому він вирішив гілки
перекласти в сміттєві баки, на що жінка
почала кричати та ображати його і
ОСОБА_10 нецензурною лайкою. Потім із
двору вийшли бабуся та мати дружини -
ОСОБА_2 та підійшли до жінки, яка на них
кричала і вони попросили її, щоб та не
лаялася і не ображала їх. У жінки в
руках було пластикове відро. В цей час
до них вийшла вагітна дівчина та
молодий хлопець. Він побачив, як жінка
навмисно вдарила відром в обличчя його
тещу - ОСОБА_2 і на її обличчі з'явилася
кров. ОСОБА_2 сказала, що їй вибили зуби.
Після цього її та бабусю, якій теж стало
погано від побаченого, завели у двір, а
потім ОСОБА_2 поїхала до лікарні,
оскільки погано себе почувала.

- свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
пояснила, що вона є знайомою
потерпілої. 11.08.2013 року вона разом із
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 стояли у дворі будинку
АДРЕСА_2 та розмовляли. Почувши крики,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вийшли за ворота. Вона
стояла із онукою у дворі та не бачила,
хто вдарив ОСОБА_2 по обличчю, але коли
ОСОБА_13 зайшла в двір, у неї на обличчі
була кров. Вона зрозуміла, що був
конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, однак
сама вона цього не бачила.

- показаннями свідка ОСОБА_1, яка суду
пояснила, що є донькою обвинуваченої.
Так, 11.08.2013 року близько 20.00 години, вона
знаходилася вдома за адресою: АДРЕСА_1.
Її мати - ОСОБА_1 вийшла на вулицю
розвісити білизну. Через деякий час
вона почула жіночий крик та зрозуміла,
що погрожують її матері. Тоді вона
вийшла на вулицю та побачила, що її мати
розмовляє з невідомою жінкою, а поруч з
ними стоїть молода дівчина і образливо
звертається до її матері. Вона підійшла
до них і жінка, яка сварилася із її
матір'ю, почала ображати її і
погрожувати. Жінка замітила, що вона
перебувала в стані

вагітності і коли вона зробила крок у
її сторону, всі події почали проходити
сумбурно. Що сталося потім, вона не
пам'ятає. Далі, її штовхнув чоловік і
вона впала. Потім бачила, як падала її
мати - ОСОБА_1, але хто її бив не знає.

- показаннями свідка ОСОБА_14, який суду
пояснив, що є співмешканцем доньки
обвинуваченої ОСОБА_1 Так, 11.08.2013 року
він був вдома в кв. АДРЕСА_2 разом із
вагітною дружиною та її матір'ю, яка
прала білизну. Після цього, ОСОБА_1
розвісила її на вуличній площадці.
Через декілька хвилин він з ОСОБА_1
почули крики з двору, підійшли до вікна
і побачили, що дві жінки різного віку
стояли біля його тещі та сварилися з
нею. ОСОБА_1 тримала в руці відро. На
крики жінок, ОСОБА_1 сказала їм, що
тільки попросила, щоб вони сміття не
кидали біля білизни. Побачивши таку
ситуацію, його дружина ОСОБА_1 вибігла з
будинку, а він пішов слідом за нею. В цей
час із двору будинку напроти вийшов
чоловік високого зросту та молода
дівчина. ОСОБА_1 почала робити
зауваження жінкам, але старша жінка
викрикнула ОСОБА_1, щоб вона замовчала
та зробила крок до неї. Після цього,
ОСОБА_1 з розмаху вдарила відром в
обличчя тієї жінки в область вуха. Від
удару жінка схопилася за обличчя та
відійшла в сторону, а ОСОБА_1 почала
кричати і до неї підбіг чоловік та
вдарив і її по голові. Від удару ОСОБА_1
впала та закрила живіт руками. Він
вмішуватися не став, так як не міг
зрозуміти, що йому робити і до кого
бігти. Далі всі розійшлися.

- згідно протоколу проведення слідчого
експерименту від 08.10.2013 року за участю
потерпілої ОСОБА_2 та свідків: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_5 стосовно механізму
завдання тілесних ушкоджень,
відповідно до якого, в ході проведення
слідчої дії потерпіла розповіла, а
також показала, яким чином ОСОБА_1
наносила її удари 11.08.2013 року. Потерпіла
та свідки підтвердили свої покази, які
давали слідчому раніше;

- згідно висновку експерта № 116 від
16.09.2013 року у ОСОБА_2 виявлені рана,
садна, синець на верхній губі,
відсутність зубів на верхній щелепі,
садна і синець на лівій молочній
залозі;

- згідно висновку експерта № 144 Д від
27.09.2013 року та № 162 Д від 19.10.2013 року, у
ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді: рани, садна, синця на верхній
губі, відсутність зубів на верхній
щелепі, які у сукупності відносяться до
категорії тілесних ушкоджень, що
спричинили незначну втрату загальної
працездатності менш 10%. Садна та синець
на лівій молочній залозі
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження. Всі вищеописані тілесні
ушкодження могли виникнути в
результаті одноразового ударного
травматичного впливу тупого предмету.
До такого предмету може бути віднесено
відро. У пошкодженнях характерних
особливостей травмуючого предмета не
відобразилося. Давність виникнення
пошкоджень не суперечить строкам та
обставинам, указаним у постанові.
Вищеописані ушкодження могли
утворитися так, як вказують ОСОБА_2 і
ОСОБА_5 при проведенні слідчого
експерименту від 08.10.2013 року.

Зазначений Висновок узгоджується з
показаннями потерпілої ОСОБА_2 і
свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 та підтверджує факт
насильницьких дій обвинуваченої по
відношенню до потерпілої, а саме: факт
нанесення удару відром ОСОБА_1 по
обличчю ОСОБА_2 та спростовує показання
обвинуваченої ОСОБА_1, а також свідків:
ОСОБА_1, ОСОБА_14 в частині того, що
ОСОБА_1 не наносила удари ОСОБА_2 ні по
обличчю, ні в груди;

- згідно протоколу проведення слідчого
експерименту та фототаблиць від 25.10.2013
року за участю підозрюваної ОСОБА_1
стосовно механізму завдання тілесних
ушкоджень, відповідно до якого, в ході
проведення слідчої дії підозрювана
розповіла, а також показала, яким чином
наносила удари ОСОБА_2 11.08.2013 року;

- згідно висновку експерта № 166 від
31.10.2013 року, у ОСОБА_2 виявлені рана,
садна, синець на верхній губі,
травматична екстракція 3-х зубів на
верхній щелепі, садна і синець на лівій
молочній залозі. Вказані пошкодження
могли утворитися, так як вказує ОСОБА_1
при проведенні слідчого експерименту
від 25.10.2013 року.

Із роз'яснень, викладених в п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», вбачається, що
визнання особи винуватою у вчиненні
злочину може мати місце лише за умови

доведеності її вини.

Таким чином, суд, відповідно до вимог
ст.ст. 84-86, 91, 94 КПК України, за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному й
неупередженому досліджені всіх
обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінивши всі докази
з точки зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів-з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийняття
відповідного процесуального рішення,
вважає, що вина ОСОБА_1 знайшла своє
повне підтвердження в судовому
засіданні, та кваліфікує дії
обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України,
кваліфікуючими ознаками якого є:
умисні легкі тілесні пошкодження, що
потягли короткочасний розлад здоров'я
та незначну втрату працездатності.

Часткове визнання обвинуваченою своєї
вини суд розцінює як спосіб її захисту
та намагання уникнути
відповідальності за скоєний злочин та
оцінює критично.

Обвинувачена ОСОБА_1, визнаючи свою
вину частково, посилалася, зокрема, й на
те, що вона захищала від незаконного
посягання потерпілої свою доньку
ОСОБА_1. Однак, у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт нападу,
побиття та спричинення тілесних
ушкоджень вагітній доньці
обвинуваченої - ОСОБА_1, яку начебто
захищала ОСОБА_4. Більш того, сама
ОСОБА_1 у суді пояснила, що вона
звернулась до Дніпрорудненського МВ
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області з заявою про її
побиття тільки 19.10.2013 р., тобто через 2
місяці після вказаної події.

Як вказано у висновку про результати
розгляду звернення ОСОБА_1 від 28.10.2013 р. -
опитані свідки та учасники події, яка
мала місце 11.08.2013 р. біля буд. АДРЕСА_2 -
застосування фізичної сили до ОСОБА_1
не підтвердили, а також не знайшов
підтвердження факт спричинення їй
фізичного болю, а тому подальшу
перевірку за зверненням ОСОБА_1 було
припинено.

За таких обставин, суд вважає, що у
обвинуваченої не було достатніх
підстав для того, щоб захищатися від
потерпілої, оскільки, в стані
«захисту», як і «необхідної оборони»,
вона не перебувала.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи
обвинувальний вирок, суд, залежно від
доведеності підстав і розміру позову,
задовольняє цивільний позов повністю
або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений потерпілою
цивільний позов про стягнення на її
користь з обвинуваченої матеріальної
шкоди в сумі 2100 грн. та моральної шкоди -
15000 тис. грн., суд вважає можливим
задовольнити частково і стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в сумі 600 грн., так як ця сума була
витрачена потерпілою на протезування і
вона підтверджується довідкою, виданою
лікарем-протезистом, яка є у матеріалах
кримінального провадження.

Разом з тим, суд вважає безпідставними
позовні вимоги в частині стягнення з
обвинуваченої грошових коштів у
розмірі 1500 гривень, оскільки вказана
сума є правовою допомогою потерпілої, а
не матеріальною шкодою від завданого
злочину.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав (частина 1); моральна шкода полягає:
2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів (частина 2); моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості
(частина 3); моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування (частина
4).

Суд, виходячи з характеру та обсягу
страждань, які понесла потерпіла
ОСОБА_2 внаслідок протиправних дій
обвинуваченої ОСОБА_1, які виразились у
фізичних стражданнях, а

також у змінах в її нормальному житті, з
врахуванням принципів розумності та
справедливості, вважає необхідним
частково задовольнити вимоги
потерпілої про стягнення моральної
шкоди та стягнути на її користь 5000
тисяч гривень в якості відшкодування
за завдану моральну шкоду. В іншій
частині ОСОБА_2 - відмовити.

При призначенні обвинуваченій
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані, які характеризують особу
обвинуваченої, стан її здоров'я,
матеріальний та сімейний стан, те, що
вона раніше не судима.

Крім того, суд враховує позицію
потерпілої, яка наполягає на суворому
покаранні для обвинуваченої, а також
ставлення обвинуваченої до скоєного,
яка частково визнає свою вину, що є її
правом, однак, разом з тим, вона не
розкаюється у скоєному, до
теперішнього часу не вибачилася перед
потерпілою, не запропонувала свою
матеріальну допомогу, що свідчить про
те, що вона на шлях виправлення не
стала.

Враховуючи всі ці обставини, суд вважає
необхідним призначити ОСОБА_1
покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК
України у вигляді громадських робіт.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
обвинуваченої є - позитивна
характеристика за місцем проживання.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
Конституцією України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
01.11.1996 року № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику по справам про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995
року зі змінами, ст.ст. 1166, 1167, 1168 ЦК
України, ст.ст. 84-86, 91-94, 118, 120, 124, 128, 129,
366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК
України та призначити її покарання у
вигляді 210 (двохсот десяти) годин
громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 -
залишити без змін у вигляді особистого
зобов'язання до вступу вироку в законну
силу

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
сумі - 600,00 (шістсот) грн., моральну шкоду
в сумі - 5 000 (п'ять тисяч) грн., а всього - 5
600,00 (п'ять тисяч шістсот) грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Речовий доказ, а саме: пакет із
пластиковим відром, вилучений у ОСОБА_1
та переданий на зберігання до
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області, - відповідно до
вимог ст. 100 КПК України, суд вважає
необхідним конфіскувати.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя Василівського

районного суду
С.П. Пушкарьова