Справа № 11-211 Головуючий у І інстанції Мельник О.О.
Категорія 54 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Миколюка О. В,

суддів: Дриги А. М., Полосенка В. С.,

за участю: прокурора Стаховської Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 8 листопада 2010 року за яким засуджено:

ОСОБА_2, який народився 16 серпня

1970 року в с. Кошельове, Хустинського району, Закарпатської

області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодруженого, не маючого судимості , непрацюючого, проживаючого

за адресою: с. Уди, Золочівського району, Харківської області, вул.

Конна, буд. 14,

за ч. 2 ст. 332 КК України у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією знаряддя вчинення злочину телефону «Нокія-6021».

Згідно з вироком, ОСОБА_2 18 червня 2010 року, за попередньою змовою з невстановленою особою на імя «Іванов Юрій», який запропонував здійснювати незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, та за вказівками останнього зателефонував невстановленій органами досудового слідства особі на імя «Олександр»і домовився з ним про зустріч 18.06.2010 року в с. Щетинівка, Білгородської області, Російської Федерації. В той же день о 12 годині, ОСОБА_2 перейшовши Державний кордон України і Російської Федерації поза пунктами пропуску, зустрівся з вказаною особою в зазначеному місці, де прийняв від «Олександра»громадян ОСОБА_3 ОСОБА_4 та Моххамада Роккі, громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 Гаяна та громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 для подальшого переправлення їх поза пунктами пропуску через Державний кордон України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на сприяння в незаконному переправленні осіб через Державний кордон України, ОСОБА_2, вказуючи напрямок руху та надаючи вказівки, в темну пору доби в пішому порядку здійснив незаконне переправлення вказаних нелегальних мігрантів поза пунктами пропуску в районі с. Окіп, Золочівського району, Харківської області та привів їх у свій будинок по вул. Річній, 1 в село Уди, Золочівського району.

ОСОБА_10, сприяючи незаконному переправленню вказаних мігрантів через Державний кордон України, виконуючи телефонну вказівку особи на імя «Іванов Юрій», направлену на організацію незаконного переправлення осіб Через Державний кордон України за попередньою домовленістю групою осіб, 21.06.2010 року о 23 годині, знаходячись по вищевказаній адресі, передав вказаних мігрантів громадянину ОСОБА_9 для подальшого їх переправлення в м. Київ. 22 червня 2010 року в с. Іванків Бориспільського району мігранти були затримані працівниками правоохоронних органів.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить змінити вирок суду та помякшити йому призначене покарання, застосувавши ст. ст. 69 та 75 КК України.

В обґрунтування апеляції посилається на те, що призначаючи покарання, суд належним чином не врахував всі обставини вчинення злочину, особу винного, наслідки діяння, а також знаходження на його утриманні дружини, трьох неповнолітніх дітей та батька похилого віку.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який вважав необхідним залишити вирок без змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Вина засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України доведена сукупністю зібраних у справі доказів.

Всупереч доводам апелянта, призначаючи вид і міру покарання засудженому, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, щире каяття винного та позитивні характеристики за місцем проживання.

Твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, є безпідставним.

Як видно із протоколу судового засідання, судом були дослідження представлені із сільської ради довідки про перебування засудженого у цивільному шлюбі і знаходження на його утриманні трьох неповнолітніх дітей. Оцінивши дані довідки, суд дійшов висновку, що законних підстав вважати, що підсудний має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, немає, про що прямо наведено у вироку суду.

Підстав вважати призначене ОСОБА_2 покарання явно несправедливим внаслідок суворості, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 8 листопада 2010 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Вірно за належними підписами.

Суддя В. Полосенко