Справа № 380/726/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/823/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 23.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження №0000133 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та прокурора на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв, Київської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, із середньою освітою, не військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за ч. 1 ст. 296, ч. ч. 1, 2 ст. 345 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України 2 (два) роки обмеження волі, за ч. 1 ст. 345 КК України 2 (два) роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 345 КК України 3 (три) роки позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 21 квітня 2015 року близько 15 години, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до житлового багатоповерхового будинку, що по АДРЕСА_2 , де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, розпочав безпричинно стукати у двері квартир вказаного будинку. На правомірну вимогу мешканців будинку припинити хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_8 не відреагував, а продовжував їх, безпричинно висловлювався на адресу мешканців будинку нецензурними словами.

Продовжуючи хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , де безпричинно із хуліганських спонукань почав ображати нецензурними словами мешканку будинку потерпілу ОСОБА_10 , а потім наніс їй удар кулаком в обличчя з права, спричинивши фізичний біль.

Далі обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, знову почав обзивати потерпілу ОСОБА_10 нецензурними словами, на зауваження сторонніх осіб про припинення порушення громадського порядку не реагував та повторно наніс удар рукою потерпілій, від чого вона впала на землю та зазнала фізичного болю.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_8 мешканці будинку викликали наряд міліції. На правомірну вимогу працівників міліції про припинення порушення громадського порядку обвинувачений ОСОБА_8 не реагував та із хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, навмисно наніс удар кулаком у потилицю потерпілій ОСОБА_10 , чим завдав їй фізичного болю.

Хуліганські дії обвинуваченого ОСОБА_8 були припинені працівниками міліції шляхом застосування до нього спецзасобу та поміщення його до службового автомобіля.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_8 , 21 квітня 2015 року близько 15 години 30 хвилин в м. Тетієві по вул. Робітничій, після вчинення хуліганства, з метою помсти працівникам міліції, які застосували до нього спецзасіб наручники та помістили до службового автомобіля, вийшов із службового автомобіля для медичного обстеження та усвідомлюючи, що працівники міліції виконують службові обов`язки, демонструючи явну зневагу до працівників міліції, переслідуючи умисел на заподіяння працівнику міліції тілесних ушкоджень, навмисно наніс потерпілому заступнику начальника СВ Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 удар головою в обличчя, чим завдав останньому фізичного болю.

Відразу ж після нанесення удару потерпілому ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переслідуючи умисел на заподіяння працівникові міліції тілесних ушкоджень, навмисно наніс потерпілому дільничному інспектору міліції Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_12 удар ногою в живіт, чим спричинив останньому фізичного болю.

Неправомірні дії обвинуваченого були припинені шляхом застосування заходів впливу та поміщення його до службового автомобіля.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_8 , під час умисного заподіяння працівникам міліції побоїв, усвідомлюючи, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виконують службові обов`язки, висловлював погрози щодо останніх, а саме погрожував знищенням їх майна та застосуванням насильства.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Тетіївського районного суду від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, у вступній частині вироку серед інших відомостей зазначити «раніше судимого вироком Тетіївського районного суду 24 липня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 27 червня 2014 року звільненого від відбування покарання на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році». Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було вказано всіх відомостей про особу обвинуваченого, які передбачені КПК України, зокрема, той факт, що на час вчинення інкримінованих правопорушень ОСОБА_8 мав непогашену судимість за ч. 2 ст. 185 КК України.

- захисник просить змінити вирок Тетіївського районного суду від 21 травня 2015 року та пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання. Дану позицію обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, так як покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема, при призначенні покарання не в повному обсязі враховано особу обвинуваченого, той факт, що він визнав вину повністю, щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти. Окрім того, сам обвинувачений хворіє на низку захворювань та його батьки, з якими він проживає, є інвалідами та потребують допомоги сина. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги, що жодних наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, нікому з потерпілих навіть не спричинено тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, щодо апеляційної скарги прокурора поклався на розсуд суду; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 та ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до ст.349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Що стосується апеляційної скарги захисника з приводу пом`якшення його підзахисному покарання, то відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє дя її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, врахував характеристики з місця проживання, думку потерпілих, які покладалися на розсуд суду, а також обставини, що пом`якшують покарання - ненастання від злочинів тяжких наслідків, каяття обвинуваченого та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на відсутність від дій обвинуваченого тяжких наслідків, не є таким, що впливає на правову кваліфікацію вчиненого і даний факт було враховано судом першої інстанції як обставину, що пом`якшує покарання.

Вказівка захисника на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено особу обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я, перебування на утриманні неповнолітньої дитини та того, що його батьки потребують допомоги, дійсно не бралася судом першої інстанції до уваги, оскільки документи на підтвердження даних фактів були надані захисником під час подачі апеляційної скарги. При цьому слід зазначити, що необхідність сторонньої допомоги батькам обвинуваченого не ґрунтується на матеріалах справи, а періодична виплата аліментів на утримання дитини не може суттєво вплинути на розмір покарання, призначеного ОСОБА_8 .

Колегія суддів, враховуючи зазначені обставини вважає, що вони не є підставою для пом`якшення обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, необхідно відмітити, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності /а.п. 31-34/, останній раз за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 24 липня 2013 року /а.п. 35-36/.

Окрім того, вчинення ним злочинів проти громадського порядку та проти авторитету органів державної влади вказують на те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не став і нехтує встановленими у суспільстві нормами поведінки.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Щодо апеляційної скарги прокурора з приводу не зазначення у вступній частині вироку судом першої інстанції серед інших відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 його попередньої судимості, то вони є слушними, оскільки в матеріалах провадження міститься вирок Тетіївського районного суду Київської області від 24 липня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 71 КК України призначено покарання 2 роки 2 місяці позбавлення волі /а.п. 35-36/.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяці і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для внесення до вступної частини вироку суду першої інстанції вказівки на те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий та звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки дані відомості не впливають на правову кваліфікацію діянь, за які засуджено обвинуваченого.

Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити із вступної частини вироку щодо ОСОБА_8 посилання суду на відсутність у останнього судимості відповідно до ст. 89 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із вступної частини вироку щодо ОСОБА_8 посилання суду на відсутність у останнього судимості відповідно до ст. 89 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_2