Справа №1-92-11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2013 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Іванова А.А.

при секретарі Власовій Т.Ю.

з участю прокурора Коропа С.В.

адвоката ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

представника цивільного відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого вантажником, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ст. 89 КК України не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_5 09 березня 2010 року, близько 09 год., перебуваючи у приміщенні складу МСП № 1, що розташований на території ВАТ «Уманьферммаш» по вулиці Енергетичній, 1 міста Умані Черкаської області, в ході сварки, яка виникла на ґрунті невиконання вимог ОСОБА_2 вимог щодо залишення приміщення складу після того, як він відмовився залишити дане приміщення, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс йому декілька ударів кулаком правої руки в область голови в результаті чого ОСОБА_2, згідно висновку судово-медичного експерта № 143мд/517 від 10.09.2010 року, отримав закритий перелом тіла лівої скулової кістки та скулової дуги зліва, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 у предявленому йому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України не визнав та пояснив, що 09 березня 2010 року він прийшов на роботу і зайшов у склад на своє робоче місце, потім прийшов ОСОБА_4, спитав де комірник і вони з ним вийшли за територію складу, а після 09.00 години прийшов ОСОБА_2 і направився в приміщення складу, але він сказав, що там нікого немає, але він не послухав і зайшов у склад, спитав чому запчастини привезли на склад, а не до нього. ОСОБА_5 відповів, що їх привезли ще в пятницю і без дозволу майстра він не мав права розпоряджатися куди вести запчастини, потім ОСОБА_2 висловився в адресу ОСОБА_5 нецензурними словами і він його попросив заспокоїтися, але той почав розмахувати руками, потім побіг до виходу зі складу, там стояв ящик з запчастинами, він взяв запчастину, металевий предмет і кинув по ОСОБА_5, потім подзвонив майстер і спитав чи був конфлікт, на що ОСОБА_5 відповів, що був, але не уточнював який саме конфлікт. Потім ОСОБА_2 пішов додому, а через пару днів на підприємство прийшли працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_2 лежить в нейрохірургічному відділенні лікарні і на ОСОБА_5 подана заява про нанесення тілесних ушкоджень. Також вони повідомили, що ОСОБА_2 дуже скандальна людина і він не заспокоїться, тому треба йти до нього і якимсь чином вирішувати питання. ОСОБА_7 домовилися, що ОСОБА_2 повідомить, що до нього не матюкався, щоб не компрометувати його перед працівниками підприємства, а ОСОБА_5 просто почав його бити. Тоді ж ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_5, хотів, щоб той говорив, що ОСОБА_2 його не чіпав, а ОСОБА_5 його вдарив сам і він повинен був оплатити йому лікування за ті дні, які він перебуватиме в лікарні. Він сказав, щоб ОСОБА_5 в понеділок зібрав весь колектив на роботі і розповів, що перший вдарив ОСОБА_2, а він не робив нічого. ОСОБА_5 погодився, але ОСОБА_2 знову почав говорити, щоб той оплатив йому не тільки лікування по чеках, це приблизно 650 грн., а й ті запчастини, які були зроблені іншими працівниками у його відсутність, бо вони дорого коштують. Потім було засідання на підприємстві, всі наполягали, що ОСОБА_5 винен, і що він повинен сплатити ОСОБА_2 матеріальний збиток на суму 650 грн. та моральний збиток на суму 300 грн. Після цього конфлікт наче був вичерпаний і пів року його ніхто не чіпав, але згодом таки порушили кримінальну справу.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину по факту нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_8М., який показав, що він працював на ПАТ «Уманьферммаш» і 09 березня 2010 року пішов на склад, там були ОСОБА_5 та ОСОБА_7, він запитав їх обох чому кутники привезли сюди, а не як завжди йому, ОСОБА_7 промовчав, а ОСОБА_5 відповів, що він не знає, бо він просто вантажник. ОСОБА_8 подумав, що його обманюють, тому і висловився нецензурно. Потім ОСОБА_5 намагався вигнати ОСОБА_8 зі складу і він зрозумів що йому не треба конфлікту. Потім він хотів присісти біля столу, щоб почекати і вияснити чому кутники привезли не йому і відчув, що його хтось взяв за руку, розвернувшись побачив руку ОСОБА_5, він наніс удар, ОСОБА_8 був між ящиками і не міг зрозуміти, що діється, бо удар був сильний, його бив ОСОБА_5, він спробував відбиватися, але не міг, потім його заштовхав в склад і він відчував удар в голову, потім взяв якусь металеву деталь і кинув в ОСОБА_5, але він відхилився і в нього не влучило, він його хотів ударити, але не зміг. Потім ОСОБА_8 пішов у медпункт, прикладаючи сніг. Медсестрі сказав, що його вдарив якийсь вантажник, вона змастила милом і сказала почекати, виписала направлення до травматолога, через 10 хвилин прийшов майстер і він сказав, що його вдарив вантажник. Майстер завів до себе в кабінет, запросив ОСОБА_5, але ОСОБА_8 говорив, що треба в лікарню, його всі просили, щоб він не писав заяву, бо ОСОБА_5 хворий. ОСОБА_8 вмовляли близько години і він погодився при умові, що все буде добре і сказав начальнику відділу кадрів, що вдарився кутником, тоді йому було погано і він поїхав в лікарню, там повідомив що його побили, але не казав де. На другий день прийшла дружина і вмовила його все розповісти, працівники міліції сказали, що це він сам в усьому винен, через два дні прийшов ОСОБА_5 сам, його ніхто не запрошував. 19 березня 2010 року ОСОБА_8 вийшов на роботу і з нього почали вимагати пояснення, бо відразу ОСОБА_9 і ОСОБА_7 обіцяли, що все буде оплачено, вони примушували писати, що він вдарився вдома, він не хотів і відмовлявся, говорив, що писав заяву в міліцію, бо хотів, щоб йому все оплатили, тому писав, що вдарився вдома;

- показами свідка ОСОБА_7, який пояснив, що 09 березня 2012 року, близько 09 години, він прийшов до складу з метою отримання деталей, там був ОСОБА_5, який повідомив, що комірник вийшов і його треба почекати. ОСОБА_7 стояли розмовляли, в цей час підійшов ОСОБА_2, став говорити щось про деталі, ОСОБА_5 пояснив йому, що немає комірник, що треба почекати, після чого ОСОБА_2 став вимагати, потім сваритись, а потім вони обоє пішли на склад першим ОСОБА_2, а за ним ОСОБА_5, він за ними не заходив, їх не було 3-4 хвилини, а потім зі складу вийшов ОСОБА_2 та пішов, а за ним вийшов ОСОБА_5, що там сталося йому не відомо;

- показами свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що весною 2010 року ОСОБА_2 прийшов зранку зі скаргами на сердечні болі і йому нормалізували серцевий ритм. ОСОБА_7 помітила у нього синець під лівим оком, на що він пояснив, що отримав його вдома, крім синця, інших травм у ОСОБА_2 вона не помітила. Коли працівник заводу звертається з травмою, то вона повідомляє адміністрацію заводу, а ОСОБА_2 пояснив, що травму отримав вдома, тому ніхто нічого не повідомляв. Щодо конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 їй достовірно нічого не відомо;

- показами свідка ОСОБА_11, яка пояснила, що 09 березня 2010 року на роботі вона на прохідній зустріла ОСОБА_2 та запитала його, куди він йде у робочий час, на що той повідомив, що він прихворів, у нього болить серце. Під оком вона у нього помітила синець темного кольору та запитала у ОСОБА_2 про нього, на що він пояснив, що перечепився, не повідомивши де саме. Їй було відомо, що ОСОБА_2 потім перебував у лікарні, але не було відомо з якого приводу;

- показами свідка ОСОБА_9, який показав, що чув про конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, це було півтора, два роки назад, самого конфлікту він не бачив, не може сказати, де він відбувався. Йому не відомо, чи писав ОСОБА_2 якесь пояснення, а про інцидент на території заводу 09.03.2011 року він знає лише по слухам, чому ОСОБА_2 знаходився в лікарні йому не відомо. ОСОБА_9 не може стверджувати, що ОСОБА_5 бив ОСОБА_2, він лише чув, що конфлікт був між ними, але не просив у ОСОБА_2 писати пояснення, не тиснув на нього, не примушував його писати. Оскільки він являється начальником ОСОБА_2, то до нього прийшов ОСОБА_5, попросив передати ОСОБА_2 гроші за якийсь конфлікт, тому що він не хотів з ОСОБА_2 спілкуватись. ОСОБА_9 приніс ОСОБА_2 1000 гривень, але він почав кричати, що сума замала, він залишив кошти та повідомив, щоб вони самі між собою розбирались;

- показами свідка ОСОБА_12, яка показала, що 09 березня 2010 року її чоловік ОСОБА_12 пішов на роботу не побитий. Про інцидент вона дізналася о 19-ій годині, оскільки о 17.25 приїхав автобус, а чоловік з роботи не прийшов і вона вирішила, що він залишився на роботі, тому подзвонила йому, але там повідомили, що він в лікарні. ОСОБА_7 подумала, що він в кардіологічному відділенні, так як у нього проблеми з серцем, але він повідомив, що він в нейрохірургії. На запитання що трапилось, він повідомив, що це не телефонна розмова, необхідно щоб вона приїхала в лікарню. Там вона побачила, що він в жахливому стані, тримав лід біля обличчя, у нього ліва сторона обличчя та око заплили, губи опухли, були побиті. Чоловік сказав, що його побив вантажник зі складу. Туди ж приходили ОСОБА_5 і комірниця, яка повідомила, що вони прийшли подивитись який ОСОБА_12. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_5 про те, чи її чоловік його бив і ОСОБА_5 повідомив, що бив, тоді її чоловік запитав ОСОБА_5 про те, навіщо він прийшов, якщо говорить неправду. Потім ОСОБА_5 сказав, що він погарячкував, що він вдарив ОСОБА_12. Комірниця сказала ОСОБА_12, що він не мав приходити на склад, що вона запише нестачу на нього, потім ОСОБА_5 сказав, що в понеділок прийде на роботу і всім розповість, що це він першим не бив ОСОБА_12, також повідомив, що в суботу прийде з дільничним інспектором і при ньому все розповість. 09 березня 2010 року, коли її чоловік йшов на роботу, на обличчі його ніяких слідів не було, а потім він повідомив, що його заставляли написати пояснювальну, але вона не була присутня при цьому;

- показами свідка ОСОБА_13, яка показала, що 08 березня 2010 року вона з чоловіком були у її батьків, тобто у ОСОБА_12, вітали маму з святом, там ми були до 21-ї години. ЇЇ батько - ОСОБА_12 в той день був не побитий, він не ударявся, не падав, на ньому не було ран та ссаден. Наступного дня зранку чоловік їхав на роботу на «Уманьферммаш», бачив батька, він не був побитий. Після роботи чоловік розповів, що батька побив вантажник зі складу. Коли батько вийшов на роботу з лікарняного, то його попросили написати пояснення, щоб оформити не як нещасний випадок, тоді батько передав їй звернення до прокурора та заяву про недійсність пояснювальної, які зберігаються у неї два роки.

Батько розповідав, що йому не хотіли оплачувати лікарняний, не хотіли оформляти виробничу травму, попросили написати, що він травмувався вдома, але дома він не травмувався;

- показами свідка ОСОБА_14, який показав, що він взнав про те, що його батька ОСОБА_14 побили 09 березня 2010 року, йому подзвонила мати та повідомила про це. Він ввечері приходив до батька в лікарню, приніс йому речі та їжу, на обличчі батька бачив синці, було червоне око, яке повністю заплило, величезний синець зліва та розбитий зуб; зранку 09 березня вони з батьком бачились, так як проживають в одній квартирі і на лиці у батька зранку 09 березня нічого не було. У квітні 2010 року ввечері батько прийшов з роботи та сказав, що він написав неправдиве пояснення, так як його налякали та попросили написати це пояснення, що він вдарився вдома, батько давав йому листи, які він написав про неправдиве пояснення і говорив, щоб в разі розгляду кримінальної справи він віддав ці листи суду;

- показами свідка ОСОБА_15, який показав, що він працює лікарем-нейрохірургом комунального підприємства "Уманська міська лікарня", потерпілому ОСОБА_2 був діагнозтований перелом скулової кістки, цей діагноз встановлював лікар-стоматолог, а рентгенологи підтвердили його рентгенологічно, рентгенограма була проведена 15.03.2010 року в історії хвороби є запис рентгенолога від 15.03.2010 року, а хто довідку давав він не знає. Проведення рентгену реєструється в історії хвороби записом рентгенолога, інформація, що є в довідці повністю відповідає записам в історії хвороби, якби рентген не проводився, то записів в медичній документації не було б. Рентгенолог описує в історії рентгенограму, знімки, якщо немає знімків, то ніхто їх не описує і якщо є відомості в медичній документації, то така дія проводилася. Він 10.03.10 року направляв ОСОБА_2 на рентгенограму по рекомендації стоматолога, так як стоматолог є консультантом у відділенні, то він рекомендує. Він може сам направити пацієнта, так як рентген-кабінет знаходиться навпроти кабінету стоматолога. Він виставляв заключний діагноз по тим обстеженням, які йому проводились. При зверненні до лікаря у ОСОБА_2 були скарги на головний біль, головокружіння, блювоту, зі слів хворого він був побитий 09.03.2010 року вранці відомою йому особою, хворому був поставлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої, садна обличчя. Цей діагноз був поставлений без додаткових методів обстеження. Були проведені додаткові обстеження: комп'ютерна томографія та інші: флюорографія кісток носу, флюорографія виличної ділянки, оглянутий спеціалістами: лором, стоматологом, тоді був поставлений заключний діагноз після огляду всіх спеціалістів, після всіх даних обстежень. Заключний діагноз співпадає з первинним, але він більш розширений. Закрита черепно-мозкова травма і там, і там присутня, додалося в заключному діагнозі: перелом лівого виличного комплексу без зміщення, скол коронкової частини перших зубів верхніх, перелом кісток носа, викривлення перетинки носа, забій обличчя;

- показами свідка ОСОБА_16, який показав, що 11.03.2010 року він оглядав ОСОБА_2 і був поставлений діагноз: перелом лівого виличного комплексу, скол коронкової частини зубів, є запис в історії хвороби і виставлений діагноз, рекомендовано повторний огляд після розсмоктування гематоми. 15.03.10р. він призначив повторну рентгенографію виличної кістки і повторний огляд. Він не може пояснити, чому в.о. головного лікаря написала, що рентгенограма 15 березня не проводилася, а він написав, що рекомендовано, рентгенограми він не виконує. Через один рік сліди такого перелому ще будуть, а пізніше можуть і не бути, оскільки кістки лицевої ділянки зростаються за три тижні, утворюється кістковий мозоль, який просліджується на протязі року, пізніше він може розсмоктатись. Записів ОСОБА_17 в історії хвороби ОСОБА_2 він не бачив, там є його записи та записи нейрохірурга. ОСОБА_2 було рекомендовано пройти рентгенограму 15.03.10 р. після розсмоктування гематоми, наявні у потерпілого ушкодження відповідали тим, що були записані в медичній документації, якби таких ушкоджень не було, то він би не заносив їх у медичну картку.

З історії хвороби свідчить, що рентгенограма була проведена, 15.03.10р. є запис лікаря рентгенолога, що рентгенограма проведена, виявлено перелом тіла скулової кістки, а 15.03.10р. є його останній запис, він був мабуть після проведення рентгенограми. За відсутності рентгенограми він не міг зробити останні запис 15.03.10р., рентгенолог подивився, описав, а він потім вже виставив свій клінічний діагноз на основі додаткових методів обстеження. Він не може згадати, чи був знімок, який був зроблений значно раніше, рентгенівські знімки маркуються, на знімку завжди стоїть дата, приклеєно папірець, на якому написано прізвище хворого і дата та на основі знімку та запису рентгенолога він виставив клінічний діагноз. Існує встановлений порядок прийому хворих, а саме: спочатку лікар оглядає пацієнта, виставляє клінічний діагноз, так як дана ділянка - вилична специфічна, тому завжди рекомендується повторний огляд через декілька днів, щоб нічого не пропустити. В даному випадку хворий був оглянутий, була призначена повторна рентгенографія;

- заявою ОСОБА_2 від 10.03.10 року

(т.1 а.с.22);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) №143 м/д

(т.1 а.с.29-31);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_5 від 10.12.2010 року

( т.1а.с. 92);

Оцінюючи зібрані по справі докази в результаті повного, всебічного та обєктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що предявлене ОСОБА_5 обвинувачення доведено.

Враховуючи, що в КП "Уманська міська лікарня" відсутній єдиний електронний реєстр рентгенограм, тому суд критично оцінює інформацію викладену виконуючим обовязки головного лікаря Уманської міської лікарні ОСОБА_17 від 17.01.2011 року (т.2 а.с.33) щодо того, що 15.03.2010 року рентген обстеження громадянину ОСОБА_2 в рентгенологічному кабінеті стаціонару Уманської лікарні не проводилось, оскільки автором даного повідомлення не зазначено джерело такої інформації. Окрім того, викладене в довідці спростовується показами лікарів, які були допитані в судовому засіданні, а саме ОСОБА_16, який показав, що 11.03.2010 року він оглядав ОСОБА_2 і був поставлений діагноз: перелом лівого виличного комплексу, скол коронкової частини зубів, є запис в історії хвороби і виставлений діагноз, рекомендовано повторний огляд після розсмоктування гематоми. 15.03.10р. він призначив повторну рентгенографію виличної кістки і повторний огляд. З історії хвороби свідчить, що рентгенограма була проведена, 15.03.10р. є запис лікаря рентгенолога, що рентгенограма проведена, виявлено перелом тіла скулової кістки, а 15.03.10р. є його останній запис. За відсутності рентгенограми він не міг зробити останні запис 15.03.10р.

Щодо повідомлень ОСОБА_2 про причини отримання ним тілесних ушкоджень нібито в домашніх умовах, то самим ОСОБА_2 в ході як досудового так і судового слідства було спростовано дане твердження й підтверджено дійсність обставин, при яких він отримав тілесні ушкодження, що підтверджується вище зазначеними доказами.

Дії підсудного ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинений підсудним ОСОБА_5, передбачений ч.1 ст. 122 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи особу підсудного, його ставлення до вчиненого, те що він працевлаштований на ПАТ«Уманьферммаш» й має стабільний дохід, що конфлікт, який стався між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був спровокований саме потерпілим, суд вважає за можливе призначити підсудному ОСОБА_5 покарання у вигляді виправних робіт із відрахуванням у розмірі 15 відсотків із суми його заробітку в доход держави.

Суд вважає, що цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_2 до ПАТ «Уманьферммаш» не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_5 завдав ОСОБА_2 шкоду не в звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків, а в звязку з раптово виниклими неприязними відносинами до останнього повязаними з поведінкою самого ОСОБА_2

Цивільний позов заявлений заступником прокурора міста Умані (т.1 а.с.124) підлягає до задоволення й з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави 836 (вісімсот тридцять шість) грн. 20 коп.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.323,324КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді виправних робіт строком на один рік із відрахуванням у розмірі 15 відсотків із суми його заробітку в доход держави.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов заявлений заступником прокурора міста Умані задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 836 (вісімсот тридцять шість) грн. 20 коп.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 до ПАТ «Уманьферммаш» - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб після проголошення.

Головуючий А.А. Іванов