У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Вус С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора Кравченко
Є.С.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 9 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2004 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
жителя м. Рені Одеської області, раніше неодноразово судимого, останній раз
22.12.1999 року за ч. 2 ст. 140, ч. 1
ст. 229, ст. 43 КК України 1960 року на
2 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 6 років
позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України на 5 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 19 квітня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що 12
листопада 2002 року близько 20 години по вулиці Чапаєвської дивізії у м. Рені Одеської області він
повторно незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-21093, вартістю 12 579 грн., який
належав на праві власності ОСОБА_2.

Крім того, будучи особою, щодо якої
постановою Центрального районного суду м. Одеси від 14.02.2002 року встановлено
адміністративний нагляд терміном на 15 місяців та накладено обмеження у вигляді
заборони виїзду за межі м. Рені Одеської області, перебувати поза межами свого
житла з 22 години до 6 години ранку наступного дня, порушив ці правила та в період з грудня 2002
року без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду,
самовільно залишив своє місце проживання та виїхав в Одесу, а потім за межі України. 2 березня
2004 року він був затриманий поблизу кордону
Республіки Румунії.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильну кваліфікацією
його дій, просить судові рішення щодо нього змінити - перекваліфікувати його дії з ч. 3 на ч.2 ст. 289 КК України, пом'якшивши покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
Кравченко Є.С., яка вважала обґрунтованими доводи касаційної скарги
ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Висновок суду про
доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у незаконному заволодінні
транспортним засобом за викладених у вироку обставин підтверджується
дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і є
обґрунтованим.

В частині засудження за порушення правил адміністративного нагляду в
касаційній скарзі не оспорююється.

Проте кваліфікація дій засудженого за ч. 3 ст. 289 КК України є
неправильною.

Як убачається із матеріалів справи,
суд визнав винуватим ОСОБА_1 у незаконному заволодінні
транспортного засобу, вартість якого у 250 разів перевищує неоподаткований
мінімум доходів громадян, вчинено повторно.

Відповідно до вимог Закону України “Про внесення зміни до статті 289 КК
України” від 22.09.2005 року ( набрав чинності з 13.10.2005 року), статтю 289
КК України викладено в новій редакції, згідно з якою кримінальна
відповідальність за ч. 3 настає за незаконне заволодіння транспортним засобом,
що завдало великої матеріальної шкоди. При цьому за п. 3 примітки до вищевказаного
Закону матеріальна шкода визначається великою у разі заподіяння реальних
збитків на суму понад двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Також вказаним Законом пом'якшено кримінальну відповідальність за
вчинення такого злочину, що згідно зі ст. 5 КК України має зворотну дію в часі.

Із матеріалів справи убачається, що реальних збитків внаслідок незаконного
заволодіння транспортним засобом не заподіяно, а тому, враховуючи кваліфікуючу
ознаку-повторність, дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації із ч. 3 ст. 289 КК
України на ч. 2 ст. 289 КК України з призначенням йому покарання, передбаченого цим законом із
застосуванням ст. 69 КК України.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2004 року
та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2005 року щодо
ОСОБА_1 змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 2 ст.
289 КК України і призначити йому за цим законом із застосуванням ст.69 КК
України покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У решті цей вирок щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

Вус
С.М. Школяров
В.Ф. Глос Л.Ф.