Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора
Матюшевої О.В.,

розглянула в судовому засіданні 02
грудня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 30 травня 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Черкаської
області від 04 серпня 2014 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до
покарання у виді обмеження волі на
строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік з покладенням на нього
обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4
ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
потерпілого ОСОБА_2 2 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винуватим та засуджено за те, що він 08
травня 2012 року, знаходячись на
території бази «ОСС» по вул.
Смілянській в м. Черкасах, агресивно
реагуючи на звичайну незначну
дорожньо-транспортну пригоду,
висловлюючись нецензурно, наніс ОСОБА_2
декілька ударів в обличчя, внаслідок
чого вибив 2 зуба і пошкодив ще 1 зуб, що
відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
постановленими щодо нього, через
неповноту та однобічність судового
слідства, невідповідність висновків
суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, істотне порушення
кримінально-процесуального закону та
неправильне застосування
кримінального закону, просить їх
скасувати, а справу - направити на новий
судовий розгляд. Свої вимоги
засуджений мотивує тим, що в матеріалах
справи відсутні відомості, які б
підтверджували вибиття ним зубів
потерпілому. Посилається на те, що
ухвала апеляційного суду не відповідає
вимогам кримінально-процесуального
закону, зокрема не містить пояснень
засудженого та захисника, як учасників
судового розгляду. Вказує також на те,
що в матеріалах справи немає ухвали про
визнання ОСОБА_2 потерпілим і цивільним
позивачем. Крім того, засуджений у
поданій скарзі зазначає про наявність
нескасованої постанови органу
дізнання про відмову в порушенні
кримінальної справи за статтями 296, 125
КК України щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2

На касаційну скаргу засудженого
представником потерпілого ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подано письмове заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора про часткове підтримання
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи,
наведені в касаційній скарзі та
письмовому запереченні на неї, колегія
суддів дійшла висновку, що вона
підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України (1960
року) підставами для скасування чи
зміни вироку, ухвали чи постанови є
істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 323 КПК України (1960
року) вирок суду повинен бути законним
і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок
на тих доказах, які були розглянуті в
судовому засіданні, й оцінює їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, керуючись законом. Законним є
вирок, постановлений за умови
правильного застосування
кримінального закону й дотримання при
провадженні у справі
кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України
(1960 року) мотивувальна частина вироку
повинна містити формулювання
обвинувачення, визначеного судом
доведеним, із зазначенням місця, часу,
способу та наслідків злочину, форми
вини і мотивів злочину.

Суд у вироку має
зазначити джерело доказу, фактичні
дані, що стосуються доказуваної
обставини, а також зазначити, які
обставини даними доказами
спростовуються або підтверджуються.
Остаточну оцінку доказам суд дає з
точки зору їх стосовності,
допустимості, достовірності й
достатності для вирішення питань,
зазначених у ст. 324 КПК України (1960 року),
а висновки суду щодо оцінки доказів
повинні бути викладені в точних і
категоричних судженнях, які виключали
б сумніви в їх достовірності.

Однак вищезазначені вимоги
кримінально-процесуального закону при
розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом
першої інстанції дотримані не були.

Як убачається з мотивувальної частини
вироку, суд перерахував докази, коротко
розкрив зміст лише їх частини, не
проаналізувавши та не вказавши, які
обставини ними підтверджуються або
спростовуються, обмежившись тільки
вказівкою про те, що не вбачає
обґрунтованих підстав сумніватися у
належності й допустимості перелічених
по справі доказів.

Крім того, обвинувачення щодо ОСОБА_1,
яке визнане місцевим судом доведеним,
містить суперечливі формулювання між
встановленими обставинами справи та
оціненими доказами. Так, суд формулюючи
обвинувачення, указав про нанесення
ОСОБА_1 ОСОБА_2 декількох ударів в
область обличчя, внаслідок чого вибив 2
зуба і пошкодив ще 1 зуб, пославшись при
цьому, як на доказ його винуватості на
висновок експерта № 559 від 20 лютого 2014
року (т. 1, а.с. 66). Але за висновком цієї
експертизи у потерпілого станом на 10
травня 2012 року мали місце ушкодження:
травматичний набряк слизової оболонки
верхньої губи, вивих першого зуба
верхньої щелепи зліва, травматичне
запалення (періодонтит) фіксуючого
апарату обох перших зубів верхньої
щелепи; забій м'яких тканин носа.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи не перевірив та не спростував
доводів засудженого про відсутність в
його діях інкримінованого складу
злочину, зокрема його версії про
отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
під час дорожньо-транспортної пригоди,
що сталася за їх спільною участю 08
травня 2012 року, та про що також зазначив
експерт у вказаному висновку. Крім
того, суд не дав належної оцінки не
скасованій постанові ДІМ Соснівського
РВ м. Черкаси від 14 травня 2012 року про
відмову в порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за
ознаками злочинів, передбачених ст. 296,
ст. 125 КК України.

Тобто, вирок суду щодо ОСОБА_1 не
відповідає вимогам статей 323, 324, 334 КПК
України ( 1960 року ).

За таких обставин вирок місцевого суду
не можна вважати законним і
обґрунтованим, а тому він підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий судовий розгляд.

Оскільки суд апеляційної інстанції під
час перегляду справи в апеляційному
порядку на зазначені порушення вимог
закону уваги не звернув, підлягає
скасуванню й ухвала апеляційного суду.

При новому розгляді справи суду
необхідно вжити всіх передбачених
законом заходів до повного, всебічного
й об'єктивного дослідження обставин
справи, докази дослідити відповідно до
вимог кримінально-процесуального
закону, дати їм належну оцінку,
перевірити інші доводи касаційної
скарги засудженого й постановити
законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 травня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Черкаської області від 04 серпня 2014
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук Т.В. Матієк