Справа № 11а-455/07 Головуючий
у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
ст.ст.187 ч.3, Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
червня 2007 року
Колегія суддів Судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Пайонкевича Т.Т. Суддів: Тенюха В.П., Приколоти Ю.А. З участю: прокурора
Хадачкевича Ю.І. та адвоката ОСОБА_1

розглянули у відкритому судовому
засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та адвоката
ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду
м. Львова від ЗО листопада 2006 року. Цим вироком:

ОСОБА_4, 1984
р.н., раніше не судимий, засуджений:

·
за ст.296 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі;

·
за ст.187 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна;

·
за ст.186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі;

·
за ст.304 КК України на 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання
призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_4 покарання - 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

Під
вартою з 02.04.2005 р.

ОСОБА_2, 1988
р.н., раніше не судимий, засуджений:

·
за ст.296 ч.4 КК України на 4 рокипозбавлення волі;

·
за ст.187 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі;

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим визначено ОСОБА_2 остаточне покарання 7 років позбавлення волі;

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 855
грн. матеріальної шкоди.

Вирішено
питання про речовий доказ.

За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що восени
2004 року близько 18 год.
на вул. Дж. Дудаева в м. Львові в групі з невстановленими слідством особами,
умисно грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно завдав
побоїв заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень знаряддями (
ланцюгами, горловиною розбитої пляшки) потерпілим -громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_2 близько
21 год. ЗО хв.
16.12.2004 р.

в групі з невстановленими слідством
особами, в під'їзді будинку АДРЕСА_1, умисно грубо порушили громадській порядок
з мотивів

явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю,

безпричинно завдали побоїв
заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних

ушкоджень знаряддями (ланцюгами) потерпілим громадянам Лівану,

спричинивши їм тілесні ушкодження.

Окрім того, ОСОБА_4, ОСОБА_2 близько 21,30 год.
16.12.2004 p. за попередньою змовою групою осіб із невстановленими
слідством особами, в під'їзді буд. АДРЕСА_1, відкрито із погрозою ножем
застосувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров"я
потерпілого, викрали майно громадянина ОСОБА_9, а саме барсетку за 100 грн. з
грошима в сумі 300 грн.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_2 групою осіб із
невстановленими слідством особами, близько 20 год. 1.01.2005 р.
на вул. Дорошенка в м. Львові, грубо порушили громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, безпричинно завдали побоїв заздалегідь заготовленими для нанесення
тілесних ушкоджень знаряддями (ланцюгами) потерпілим - громадянам Індії
ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в середині січня 2005 р.
близько 19 год., в групі
осіб із невстановленими слідством особами, умисно, грубо порушили громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, яке виразилось в тому, що вони безпричинно завдали побоїв
заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень знаряддями
(ланцюгами) потерпілому - громадянину Індії ОСОБА_11.

Крім того, ОСОБА_4 за попередньою змовою із
невстановленими слідством особами, близько 20 год. 30 хв. 20.03.2005 р. на АДРЕСА_2, повторно, відкрито, із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров"я
потерпілого - громадянина Нігерії ОСОБА_5,
викрав в нього мобільний телефон „Нокія" за 855 грн., заподіявши йому
легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_2 близько 20 год. 24.03.2005 р. на вул. Мечнікова в
м. Львові в групі із невстановленими особами, умисно, грубо порушили
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалася особливою зухвалістю, яке виразилась в тому, що вони
безпричинно завдали побоїв заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних
ушкоджень знаряддями (ланцюгами) потерпілому - громадянину Маврикії ОСОБА_14, спричинивши
йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Окрім того, ОСОБА_4 за відомо знаючи, що ОСОБА_2 є
неповнолітнім, в проміжок часу з 16.12.2004 р. по 24.03.2005 р. втягнув його у
злочинну діяльність - скоєння ряду хуліганств та розбійного нападу.

В апеляції адвокат
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 покликається на те, що в процесі досудового слідства було порушено вимоги
кримінально-процесуального законодавства, не зібрано достатніх доказів винності
ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.296 ч.4, 187 ч.3 КК України,
просить скасувати вирок районного суду і виправдати його.

В апеляції адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого
ОСОБА_4 покликається на те, що вилучений у останнього металевий ланцюг не
являється холодною зброєю, тому його дії слід було кваліфікувати за ст.296 ч.2
КК України, він раніше не судимий, позитивно характеризується, просить змінити
вирок та пом'якшити йому покарання, застосувавши ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_1 та засудженого
ОСОБА_2 на підтримання апеляції, міркування прокурора про законність і
обґрунтованість вироку, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення.

Висновок районного суду про доведеність винності ОСОБА_4
та ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в
судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

В суді ОСОБА_4 пояснював, що вечором 24.03.2005 р. на
вул. Мечнікова перебував у під'їзді із знайомою дівчиною і зустрівся із
потерпілим ОСОБА_5, який йому нахабно посміхався, його це обурило і він вдарив
потерпілого ланцюгом в ділянку грудної клітки, та ще ударив в обличчя, по інших
епізодах заперечив свою вину.

ОСОБА_2 пояснював, що ОСОБА_4 є його знайомим, вони
інколи спільно проводили вільний час, злочинних дій не вчиняв, оскільки
перебував в м. Києві на Помаранчевій революції.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснював, що близько 20 год.ЗО хв.
20.03.2005 р. на АДРЕСА_2 на нього напали двоє, утримували, ОСОБА_4 наніс удар
ланцюгом, в нього відібрали мобільний телефон „Нокія".

Окрім
цього, винність засуджених у вчинених злочинах стверджується:

- показаннями
потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,ОСОБА_18;

показаннями
свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 (т.1 а.с. 127-128).; даними висновків
судово-медичних експертиз про
спричинені потерпілим тілесні ушкодження, (т.1 а.с. 10,51, 55-56);

·
даними протоколу вилучення в ОСОБА_4 металевого ланцюга
довжиною 75 см. (а.с.59);

·
даними протоколів пред'явлення осіб для впізнання, згідно
яких потерпілі впізнали ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як осіб, які вчинили щодо них
злочинні дії (т.1 а.с.40,90-94, т.2 а.с.62-66).

Оцінивши зібрані по справі докази, місцевий суд правильно кваліфікував дії
засуджених за ст.ст. 187 ч.3, 296 ч.4 КК України, а ОСОБА_4 ще й за ст.ст.186
ч.2, 304 КК України.

Оскільки засуджені вчиняли злочинні дії із застосуванням металевого ланцюга
- предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тому
покликання в апеляції захисника ОСОБА_3 на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_4 за
ст.296 ч.4 КК України розцінюються колегією суддів як необґрунтовані.

Доводи адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 викладені в апеляції, зокрема
про відсутність вини
останнього у вчинених
злочинах

спростовуються
наведеними показаннями потерпілих, даними протоколів впізнання та визнаються
колегією суддів як безпідставні.

Призначаючи покарання засудженим, місцевий суд врахував тяжкість вчинених
злочинів, дані про їх особи, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини,
визначене їм покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його
пом"якшення, а отже і для задоволення апеляції захисника ОСОБА_3 не
вбачається.

Керуючись
ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2006 року
відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити без змін, апеляції їх захисників - без
задоволення.