У Х В А Л А
18.02.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю - прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
На розгляді у Автозаводському районному суді Полтавської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 302 ч.2 КК України.
11.11.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Поскільки спливає строк дії запобіжного заходу.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся з клопотанням до суду про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 обраного йому ухвалою суду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання посилаючись на те, що на момент обрання запобіжного заходу він не був учасником кримінального провадження, і на нього не покладались відповідні обов`язки, яких він повинен був дотримуватись і виконувати. Крім цього сторона обвинувачення не володіє достовірними доказами, які б свідчили, що під час розслідування кримінального провадження правоохороними органами здійснювались заходи спрямовані на належне повідомлення ОСОБА_4 про явку до слідчого, а також навмисне його ухилення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 хворіє з 17.10.2014 року по 23.10.2014 року проходив курс лікування в терапевтичному відділені Кременчуцької ЦРЛ з діагнозом хронічний бронхіт, плеврит, пневмонія. Під час перебування в розшуку ОСОБА_4 не вчиняв інших кримінальних правопорушень. Також обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується, тому сторона захисту вважає, що обрнаий відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою є для нього занатто суворим, не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, тому підлягає зміні на більше м`який, на особисте зобов`язання.
Обвинувачений підтримав заявлене адвокатом клопотання та просив задовольнити його. Прокурор заперечував проти задоволення судом клопотання, посилаючись на те, що існують ризики скоєння ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень. По справі не допитано 25 свідків, це люди з якими він працював, та на яких останній може здійснювати вплив, оскільки вину в скоєному не визнав. Крім цього ОСОБА_4 знаходився в рлзшуку, може скриватись від суду.
Суд вислухавши думку всіх учасників процесу знаходить клопотання необгрунтованих та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав не повному обсязі, знаходився в розшуку, не допитані ряд свідків, які були підпорядковані йому, і на яких він може здійснювати вплив знаходячись на волі.
Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є адекватним та обгрунтованим.
Крім того в судовому засіданні було встановлено, що застосування вказаного запобіжного заходу потребує продовження у зв`язку з закінченням двомісчного строку.
Виходячи з усього вищевикладеного суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою ще на два місяці.
Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливудвомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задовленні клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на особисте зобов`язання ОСОБА_4 відмовити.
Продовжити дію строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на два місяці, тобто до 18 квітня 2015 року.
Про прийняття рішення повідомити СІЗО № 23 м. Полтави.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя