В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Заболотів, Онятинського району, Івано-Франківської обл., громадянину України, неодруженого, раніше судимого, останній раз 04.11.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.28, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1
· по ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 15.09.2014 року в період часу з 00.00год. до 01.00год., перебуваючи на території парку «Високий Замок» в м.Львові, вчинив грабіж, відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, нанісши удари по обличчю ОСОБА_8 викрав у неї мобільний телефон марки «Нокіа» з навушниками вартістю 245 грн.,тобто, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 19.09.2014р. біля 05.30 год.,за попередньою змовою в групі із встановленою слідством особою ОСОБА_9 , знаходячись на польовій дорозі на околиці м.Дубляни Жовківського району Львівської області, вчинив розбій, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства , небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Зокрема, належним ОСОБА_7 автомобілем марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , потерпілого ОСОБА_5 завезли у лісосмугу демонструючи ніж, заволодів майном потерпілого : портативним комп`ютером марки «Асеr» із блоком живлення та маніпуляцій ним пристроєм/ мишка/ вартістю 480,00грн.; грошима в сумі 1100доларів США, грошовими коштами в сумі 1090,00грн., мобільним телефоном «Сіменс с-55» ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 120,00 грн., із сім картою «оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 20,00грн.; карткою для виплат «Приватбанку», на рахунку якої знаходились кошти в сумі 2 623,00грн., всього викрав майна ОСОБА_10 на загальну суму 19 100,52грн.,тобто, вчинив злочин,передбачений ч.2 ст.187 КК України.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
З врахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів , прийшла до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого правопорушення.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року , норм Конституції України, КПК України , які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію , держави , яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи , визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України .

Так, встановлені судом обставини щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.3, ст.187 КК України, підтверджуються доказами та документами , дослідженими під час судового розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення по ч.2 ст.186 КК України - пограбування потерпілої ОСОБА_8 винним себе визнав повністю; показав, що дійсно викрав у неї мобільний телефон,оскільки вона себе неправильно вела в цей вечір. За ч.2 ст.187 КК України, винним себе не визнав та показав, що до вчинення розбійного нападу жодного відношення немає; він дійсно був очевидцем даного злочину, яки вчинив його знайомий ОСОБА_11 щодо потерпілого ОСОБА_10 ; визнає , що може нести відповідальність по ст.396 КК України - за приховування злочину .

Зокрема, показав? що на початку вересня 2014 року в м.Львові, придбав легковий автомобіль марки ВАЗ-2101 бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Приблизно рік тому познайомився з гр. ОСОБА_12 , жителем м.Львів, який працював у його тітки, займався продажем різних товарів. Йому відомо, що ОСОБА_11 теж раніше судимий, проживає по вулиці ОСОБА_13 , номера не знає .

19 вересня 2014 року приблизно о 03 год. 30 хв. подзвонив ОСОБА_14 і попросив відвезти його додому із Стрийського парку. Він погодився, і поїхав на зустріч; ОСОБА_11 був ще з двома особами, а саме хлопець на ім`я ОСОБА_15 та дівчина на ім`я ОСОБА_16 , яка є співмешканкою ОСОБА_17 /; вони всі разом поїхали в напрямку центральної частини м.Львова. Зупинились ми неподалік Оперного театру, де з автомобіля вийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , які пішли в магазин щось собі купити, через декілька хвилин вони повернулись; ОСОБА_15 відійшов в сторону і розмовляв по телефону, ОСОБА_11 присів на лавочку і теж з розмовляв по телефону; він / обвинувачений / знаходився в автомобілі і не чув розмови. Через деякий час ОСОБА_15 підійшов до ОСОБА_17 , і вони двоє між собою про щось розмовляли, а потім втрьох підійшли до потерпілого почали спілкуватись,оскільки ОСОБА_19 не мав чим доїхати додому в ОСОБА_20 ,то вони запропонували його підвезти за гроші. ОСОБА_5 сказав, що заплатить 100 гривень. Всі підійшди до автомобіля; потерпілий сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сіли на заднє сидіння. Поїхали в напрямку м.Дубляни; знаходячись на вулиці Чорновола в районі ресторації «Кумпель», ОСОБА_14 сказав йому сидіти , нічого не робити, вони зараз щось будуть робити і щоб в це не вмішуватись, бо за це буде погано. Про що саме розмовляли ОСОБА_21 із ОСОБА_22 на задньому сидінні автомобіля, обвинувачений не чув. Заїхавши в м.Дубляни, вони проїхали парк, який був розташований по правій стороні по напрямку руху; в цей час ОСОБА_11 сказав, щоб повернути направо в напрямку земельних ділянок. Коли він повернув, то ОСОБА_15 , який сидів на задньому сидінні, сказав щоб зупинитись, він хоче в туалет. З автомобіля вийшли ОСОБА_14 із ОСОБА_22 , в цей час ОСОБА_16 спала на задньому сидінні. Через декілька хвилин ОСОБА_15 підійшов до автомобіля, і попросив потерпілого вийти поговорити. ОСОБА_23 вийшов з автомобіля, і всі троє стояли на вулиці на віддалі приблизно 5 метрів з права від автомобіля, про щось розмовляли, їхньої розмови він не чув. Після цього до нього підійшов ОСОБА_11 , який сказав, щоб про все,що зараз буде відбуватись нікому не розповідати . Через декілька хвилин, ОСОБА_11 крикнув, щоб він швидко відкрив багажник автомобіля. ОСОБА_7 вийшов на вулицю і відкрив багажник, після чого знову сів в автомобіль. Через пару хвилин до автомобіля підійшли ОСОБА_14 із ОСОБА_22 , своїм знайомим; закрили багажник автомобіля, після чого першим в автомобіль на переднє сидіння сів ОСОБА_15 , на заднє сів ОСОБА_18 , потерпілий вмашину не сідав . Вони швидко швидко поїхали в напрямку м.Львова. Коли ОСОБА_18 сів в автомобіль, я бачив у нього сумку для ноутбука чорного кольору, така ж сама, яку мав при собі ОСОБА_24 . По дорозі до Львова Капустинський ОСОБА_18 дав йому ОСОБА_7 гроші в сумі 1300 гривень, купюри номіналом 20,10,5 гривень. Вони заїхали в центральну частину міста Львова, де ОСОБА_18 попросив під`їхати до банкомату «ПриватБанка», який знайшли напроти Оперного театру.Він із ОСОБА_12 вийшли з автомобіля, підійшли до банкомату, з якого зняли гроші в сумі 2600 гривень. ОСОБА_11 сказав, що ця банківська картка належить ОСОБА_25 , якого вони підвозили. Коли ОСОБА_18 знімав гроші, то в руках він тримав мобільний телефон, який також належить потерпілому, і по якому він якимось чином дізнався пін-код банківської картки. Капустинський ОСОБА_18 віддав ОСОБА_7 половину цієї суми, а саме 1300 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень. Вони повернулись до автомобіля, де він підвіз ОСОБА_22 на вулицю Чорновола, де він вийшов біля «Макдональдз» на зупинці, після чого відвіз ОСОБА_18 із ОСОБА_16 , після чого поїхав додому. По дорозі ОСОБА_11 сказав, що в багажнику автомобіля є ноутбук, зарядний пристрій та комп`ютерна мишка, які він пізніше забере. Коли він / обвинучаений / приїхав додому, то в багажнику свого автомобіля побачив ноутбук марки «Асер» сірого кольору, зарядний пристрій до ноутбука чорного кольору, комп`ютерну мишку . В подальшому ці речі були вилучені вилучені з його автомобіля працівниками міліції. Він , ОСОБА_7 , ще в Дублянах зрозумів , що ОСОБА_11 з ОСОБА_22 пограбували потерпілого ОСОБА_5 , однак він не бачив як саме відбувалось пограбування. Разом з тим, бачив , коли ОСОБА_14 другий раз підійшов до автомобіля і знову повернувся до потерпілого із ОСОБА_22 , то він із сумки ОСОБА_26 взяв ніж довжиною приблизно 13-15 см., ручка темного кольору, більше цього ножа я не бачив.

Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення ; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів , а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 18.09.2014р. на нього було вчинено розбійний напад ОСОБА_7 таще однією невідомою особою, які під видом надання послуг таксі завези його на польову дорогу біля ОСОБА_20 , де погрожуючи насильством із застосуванням ножа, який тримав в руках саме ОСОБА_7 , відібрали в нього сумку, в якій знаходився ноутбук, з зарядним пристороєм, мишка та гроші в сумі 1100доларів США та мобільними телефонами. На своїх показаннях настоює; переконаний , що напад на нього з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, з метою заволодінням майном вчинили ОСОБА_27 та інша особа; обох він в подальшому опізнав від час досудового слідства; присутність інших осіб при вчиненні злочину заперечує..

Щодо до деталей розбійного нападу , то показав, що 18.09.2014 року після робочого дня, приблизно о 17:20 год. Забравши ноутбук марки «Асер», сріблястого кольору, який знаходився в сумці для комп`ютера, також в цій сумці, в боковій кишені знаходились грошові кошти в сумі 1100 доларів США та зарплатна карточка Приватбанк, на якій знаходилися грошові кошти в сумі 2623 гривні, ключі від квартири. Крім цього із собою мав: мобільний телефон марки «Сіменс С-55», ІМЕІ НОМЕР_2 , із сім карткою «Київстар» № НОМЕР_3 , а також гроші у лівій кишені штанів, в сумі 1200 грн. Разом колегами по роботі пішла повечеряли, випили пива, і біля 21:30 год. мав намір поїхати додому. Проходячи по проспекту Шевченка, біля пам`ятника Т.Г. Шевченку, вирішив присісти на лавку; його розморила жара, випите пиво,томсу він присів на лавку і заснув . Через деякий час до нього підійшов не знайомий чоловік і запитав чи все в порядку і чи потрібна якась допомога; запропонував купити води, на що він погодився і з кишені сорочки витягнув 10 гривень та передав незнайомому ,який через кілька хвилин приніс йому пити. Юіля 03:00год. підійшли двоє незнайомих , серед них був один чоловік, який брав гроші, щоб купити воду, і запропонували відвезти його додому. Він погодився і разом із ними підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 2101» номерного знаку не бачив, бежевого кольору; підійшовши до автомобіля один з чоловіків запропонував покласти речі в багажне відділення автомобіля, проте він відмовився і тримав свою сумку біля себе, т.я. в ній,крім ноутбука, були гроші. В цей час незнайомий чоловік сказав, що у них немає пального в автомобілі, після чого він витяг з лівої кишені штанів купюру номіналом 100 гривень та передав їх незнайомому чоловіку. Він / потерпілий / сів на переднє пасажирське сидіння, сказав куди відвезти і вони почали рух в сторону Дублян. Він звернув увагу, що на задньому сидінні автомобіля сидів незнайомий мені чоловік, який першим підходи до нього в центрі міста. жінка і дитина років 5-4; за кермо автомобіля сів ОСОБА_7 . Дорогою заїхали на АЗС «WOG», що по вулиці Чорновола вони заправили машину і поїхали в м. Дубляни, Жовківського району. По дорозі вони розмовляли з водієм про автомобіль. Вїхавши в м. Дубляни, ОСОБА_28 несподівано звернув з головної дороги, на бічну сторони поля. Виїхавши за місто, на польову дорогу, обвинувачений зупинив автомобіль, вийшов із нього, та сказав йому вийти та віддати усі своїречі,бо якщо ні, то заріже. Злякавшись за своє життя та здоров`я , він вийшов із автомобіля; в цей момент побачив у ОСОБА_7 ніж у правій або лівій руці, точно вже не пригадує. Він сказав нападникам, що нічого цінного немає, однак, ОСОБА_7 , який постійно тримав у руках ніж, підійшов до нього ближче, демонструючи ніж , погрожував його застосуванням. Обвинувачений , тримаючи ніж в руках перед обличчям потерпілого, обшукав нагрудну кишеню сорочки та ліву кишеню штанів, витягнувши з них все вмістиме, в т.ч. гроші , мобільний телефон марки «Сіменс С 55», світло сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_5 , із сім карткою «Київстар» - НОМЕР_3 , - вартістю 120 грн., сім картка 20 грн; В той час, інший нападник , підійшовши ззаду ножем відрізав шлею сумки та заволодів нею . У сумці знаходились гроші в сумі 1100 доларів США та портативний комп`ютер «Асер», вартістю на даний час 1700 грн., із блоком живлення, вартістю 800 грн.

На своїх показаннях потерпілий ОСОБА_19 настоює.

Суд надає віри показанням потерпілого, т.я. такі є послідовними та правдивими, об`єктивно відображають обставини справи; стверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні. До обвинувченого ОСОБА_23 упереджено не відноситься,підстав оговорювати його немає.

ОСОБА_7 , заперечуючи показання потерпілого не навів доводів та мотивів ,за якими ОСОБА_5 може його оговорювати.

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України , доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи , висновків експертів; докази , будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 23.09.2014р. за участю ОСОБА_7 під час огляду автомобіля марки ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , в багажному відділенні останнього виявлено та вилучено ноутбук « Асеr», зарядний пристрій, комп`ютерна мишка, мобільні телефони « НОМЕР_6 », «Htc», чотири сліди рук / а.с.30-31/.

Суд не вбачає підстав для визнання цього доказу недопустимим,т.я. такий відповідно до ст.87 КПК України не містить істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України.

Відсутність у протоколі відомостей про технічні характеристики цифрового фотоапарату, та відомостей про дату народження і місце проживання учасника процесуальної дії ОСОБА_7 , за умови дотримання всіх основних процесуальних вимог, передбачених ст.ст.104, 223, 237 КПК України, не дає суду підстав вважати істотними порушеннями прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений визнав, що така процесуальна дія мала місце за його участі; він добровільно надав для огляду автомобіль марки ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 ; зауважень до протоколу огляду місця події від 23.09.2014р. немає.

Із даних протоколів пред`явлення речей для впізнання від 24.09.2014р., потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених йому речей опізнав свій ноутбук «Асеr», зарядний пристрій до нього, оптичну мишку, як речі, які були в нього викрадені 19.09.2014р.під час розбійного нападу на нього /а.с.64-69/.

Як вбачається із висновку експерта №81 від 08.11.2014р. НДКЦ /а.с.130-135/ чотири відбитки пальців рук, вилучених під час огляду автомобіля марки ВАЗ -2101 під керуванням ОСОБА_7 від 23.09.2014р. по пр.Шевченка,23 придатні для ідентифікації особи і залишені відбитком долоні лівої руки, вказівним пальцем лівої руки, великого пальця правої руки безіменного пальця лівої руки ОСОБА_7 .

Із даних протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , в присутності захисника ,обвинувачений добровільно і в деталях відтворив обставини події 19.09.2014р.Зазначив також,що ОСОБА_11 по приїзді до Львова після пограбування потерпілого дав йому 1300 грн.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.10.2014. за участю потерпілого ОСОБА_5 стверджується факт вчинення щодо нього розбійного нападу ; зокрема, потерпілий вказав на місце куди саме по приїзді на польову дорогу м. Дубляни він разом з ОСОБА_7 вийшли з машини і відійшли від неї на кілька метрів; ОСОБА_7 , погрожуючи ножем , проник в нагрудну кишеню сорочки, потім в ліву кишеню штанів; коли він тримав сумку руками, ззаду інший нападник відрізав шлейку його сумки і заводолів нею / а.с.161-172/.

Потерпілий категорично настоює на таких показаннях в судовому засіданні.

Крім повного визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину,передбаченого ст.186 ч.2 КК України, його винуватість стверджується також заявою потерпілої ОСОБА_29 про те, що 15.09.2014р. в парку «Високий Замок», хлопець по імені ОСОБА_30 ,нанісши їй тілесні ушкодження ,відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа»,ІМЕІ НОМЕР_7 , та навушниками до нього на загальну суму 245,0 грн./ а.с.8/; висновком експерта №1633 від 03.10.2014р.,з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлено: синці над лівою бровою, в ділянці нижньої щелепи зліва,садно в ділянці правого колінного суглобу,які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 15.09.2024р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження/а.с.18-19/; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.10.2014р., під час якого ОСОБА_7 в присутності адвоката, детально розповів про обставини пограбування потерпілої ОСОБА_8 та вказав, як він наносив потерпілій три удари долонею руки та забрав мобільний телефон /а.с.40-48/; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.11.2014р.згідно якого ОСОБА_31 серед пред`явлених осіб опізнала ОСОБА_32 ,як особу , яка відкрито заволоділа її мобільним телефоном 15.09.2015р./а.с.53-58/;даними протоколу огляду предмету мобільного телефону марки «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_7 , викраденого у потерпілої /а.с.49-51/.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; жоден доказ немає наперед встановленої сили. При цьому, суд при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненому, виходить із аналізу норм права, обставин справи та наданих сторонами звинувачення та захисту, доказів, які містять всебічну повну та об`єктивну оцінку обставин справи .

Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані ч.2 ст.187 КК України, оскільки обвинувачений вчинив розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою в групі осіб.

Вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 по ч.2 ст.186 КК України, оскільки обвинувачений вчинив грабіж - відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - суд не встановив; обставин, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття у вчиненні грабежу.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 характеризується задовільно, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності; після звільнення з місць позбавлення волі не працював .

З врахуванням наведених обставин суд вважає , що покарання слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції ст.187 ч.2, 186ч.2 КК України .

Відповідно до ст..71 КК України, до призначеного покарання за даними вироком , слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.11.23014р., яким ОСОБА_7 засуджений по ч.2 ст.186, ч.2 ст.28,ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України на чотири роки і шість місяців позбавлення волі.

Речові докази : мобільний телефон марки «Нокіа 1280»ІМЕІ: НОМЕР_7 повернути потерпілій ОСОБА_33 /а.с.52/.

Речові докази: портативним комп`ютером марки «Асеr» із блоком живлення та маніпуляцій ним пристроєм/ мишка/ повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягненню з ОСОБА_7 179.36 судових втрат за проведення експертизи в прибуток держави

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_34 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання :

- за ч.2 ст 187 КК України - сім років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна ;
- за ч.2 ст.186 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначити сім років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.11.2014р. та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання - сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
Речові докази : мобільний телефон марки «Нокіа 1280»ІМЕІ: НОМЕР_7 повернути потерпілій ОСОБА_33 /а.с.52/.

Речові докази: портативним комп`ютером марки «Асеr» із блоком живлення та маніпуляцій ним пристроєм/ мишка/ повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_7 1179.36 судових втрат за проведення експертизи.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання рахувати з 23.09.2014року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку ; прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1 .