Справа №474/255/15-к 17.06.2015 17.06.2015 17.06.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000012, за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

якою його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарг.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин суспільно небезпечних діянь та висновків суду про доведеність вчинення зазначених діянь ОСОБА_6 у стані неосудності, а також застосування до нього примусового заходу медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, просить ухвалу суду скасувати через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали суду.
Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судове провадження, всупереч вимогам ст. 506, 512 КПК України, здійснено за відсутності законного представника ОСОБА_6 , що позбавило останнього можливості належним чином захиститись від кримінального переслідування.

Крім того, суд першої інстанції, ухваливши рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню. Судом не враховано положення ч. 1 ст. 44 КК України, згідно з якими особу можна звільнити від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, лише за вчинення злочину, та не взято до уваги роз`яснення, викладені у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року, відповідно до яких суди мають розмежовувати передбачені КК України випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли вона взагалі не можлива, зокрема у разі вчинення діяння у стані неосудності (ч. 2 ст. 19 КК України).

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду, 10 січня 2015 року, близько 12.00 години, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 знаходилися в домоволодінні за місцем проживання останнього по АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. ОСОБА_6 помітив в кімнаті будинку бензопилу "Stihl MS 180", після чого у нього виник умисел на незаконне заволодіння бензопилою. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 залишив будинок ОСОБА_9 та повернувся до себе додому. Того ж дня, близько 13.00 години, ОСОБА_6 з метою реалізації свого умислу, повернувся до домоволодіння ОСОБА_9 , проник до житлового будинку потерпілого, звідки таємно викрав бензопилу, чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на суму 1050 грн., який відшкодовано в повному обсязі.

Крім того, 24 січня 2015 року, близько 17.00 години, ОСОБА_6 йшов по вул. Торгова смт. Врадіївка до місця свого проживання, де зайшовши в один із дворів по АДРЕСА_3 та, скориставшись відсутністю господаря, таємно та умисно викрав з веранди будинку мобільний телефон "Nokia Asha" з SD- картою пам`яті 2 GB загальною вартістю 270 грн. та з викраденим зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки, які відшкодовано в повному обсязі.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , кий заперечував проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Згідно ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів провадження, технічного запису судового засідання та ухвали суду, розгляд клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру відбувся за відсутності законного представника особи стосовно якої застосовані заходи медичного характеру. Таким чином, судом порушено вимоги ст. 506,ст. 512 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції, ухваливши рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню. Судом не враховано положення ч. 1 ст. 44 КК України, згідно з якими особу можна звільнити від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, лише за вчинення злочину, та не взято до уваги роз`яснення, викладені у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року, відповідно до яких суди мають розмежовувати передбачені КК України випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли вона взагалі не можлива, зокрема у разі вчинення діяння у стані неосудності (ч. 2 ст. 19 КК України).

Таким чином, судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити

Ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2015 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді