У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Філатова В.М.,

суддів

Таран Т.С., Косарєва В.І.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 31 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 06.03. 2007 р.,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,
раніше несудимий

засуджений за ст. 115 ч.1 КК України на 7 років позбавлення волі.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 19.11.2006
р. приблизно о 14 год. 30 хвил., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у
квартирі ОСОБА_2, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1під час сварки на ґрунті
неприязних стосунків умисно позбавив життя потерпілу ОСОБА_2.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи правильності кваліфікації та обґрунтованості засудження ОСОБА_1,
просить скасувати постановлений щодо нього вирок в частині призначеного покарання, оскільки
вважає, що воно є м'яким. Крім цього, не погоджується з рішенням суду про
призначення ОСОБА_1 примусового лікування на підставі ст. 96 КК України від
алкоголізму.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подання, розглянувши
матеріали справи, колегія суддів вважає що воно підлягає до задоволення
частково.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України підставами для скасування або зміни
вироку чи постанови, є, зокрема неправильне застосування кримінального закону,
або невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Як видно із вироку, висновки про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який
його засуджено, суд зробив на підставі показань самого засудженого, інших
доказах, яким дана належна оцінка, що не оспорюється у поданні.

Проте вирок підлягає зміні, оскільки суд необґрунтовано застосував до
засудженого ст. 96 та безпідставно застосував до нього примусове лікування від
алкоголізму.

За змістом ст. 96 КК України примусове лікування призначається особам, які
страждають на хвороби, що становлять небезпеку для здоров'я інших осіб. В той
же час алкоголізм та наркоманія не належить до такого захворювання.

За таких обставин судове рішення підлягає зміні, а вказівка про примусове
лікування від алкоголізму виключенню із вироку.

Щодо міри покарання призначеної засудженому, то як видно із вироку суд
обґрунтовано врахував каяття ОСОБА_1, що він сприяв розкриттю злочину, що він
позитивно характеризувався по місцю проживання і правильно визначив покарання в
межах санкції закону за який його засуджено.

Твердження прокурора про те, що суд призначив засудженому м'яку міру
покарання не ґрунтується на матеріалах справи, а тому позбавлене підстав.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання заступника прокурора
Луганської області задовольнити частково.

Вирок Антрацитівського міськрайонного
суду Луганської області від 6 березня 2007 року, щодо ОСОБА_1змінити.

Виключити із вироку вказівку суду про
застосування до ОСОБА_1
на підставі ст. 96 КК України примусове лікування від алкоголізму.

В решті вирок щодо ОСОБА_1 залишити без
змін.

Судді:

Філатов В.М. Косарєв В.І.
Таран Т.С.