Справа № 645/8476/14-к
Провадження № 1-кп/654/106/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину доньку 1998 року народження, має середню спеціальну освіту, на момент затримання не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання мешкав за даною адресою, раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 06 вересня 2014 року, приблизно об 23 годині 26 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним транспортним засобом «SKODA- Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 а) «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», та рухаючись по проспекту Маршала Жукова у м. Харкові зі сторони проспекту Московського в напрямку вул. Танкопія, зі швидкістю 100 км/год. в районі будинку № 4-б, ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 б), 12.4, 18.1, 18.4 ПДР України, відповідно до яких п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю на більше 60 км/год.; п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п.18.4 - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка в цей час переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно руху його автомобіля. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження від яких загинула у лікарні. Порушення вимог ПДР України ОСОБА_7 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «SKODA- Octavia», в стані алкогольного сп`яніння рухався зі швидкістю, яка перевищувала допустиму у населеному пункті, виявив неуважність, не зорієнтувався в дорожній обстановці, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу та проігнорував те, що транспортний засіб, який рухався попереду нього зліва в попутному напрямку зменшував швидкість руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому переходила проїжджу частину пішохід ОСОБА_8 , та яку він об`єктивно був спроможний побачити, не вжив заходів для зменшення швидкості, не зупинився щоб дати дорогу пішоходу та скоїв на неї наїзд, що спричинило тяжкі наслідки.
Крім того, після вчинення вищевказаної дорожньо транспортної пригоди, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що своїми діями він поставив потерпілу ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, маючи обов`язок і реальну можливість надати первинну медичну допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі на місці дорожньо транспортної події не зупинився, не переконався чи потребує потерпіла медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а залишив її в небезпеці та з місця події зник, що спричинило смерть ОСОБА_8 ..
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 , посилаючись на щире каяття щодо наїзду на пішохода ОСОБА_8 , та часткове визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів пояснив, що 06 вересня 2014 року він керував транспортним засобом «SKODA- Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, при цьому швидкістю руху його транспортного засобу була приблизно 80 км/год. та близько об 23 годині він проїжджав по проспекту Московському у м. Харкові, побачив транспортний засіб, який рухався в попутному напрямку попереду нього та який почав гальмувати, для того щоб уникнути зіткнення з даним транспортним засобом він повернув кермо свого транспортного засобу вправо та рухався далі, після чого почув удар, тобто ОСОБА_7 пояснив, що він взагалі не замітив пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїжджу частину по пішохідному переходу, в результаті чого здійснив наїзд на неї. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що після того як він відчув удар, то зрозумів, що він збив пішохода. Обвинувачений ОСОБА_7 з приводу наїзду на пішохода ОСОБА_8 , дійсно щиро каявся у вчиненому, визнав свою вину за ч. 2 ст. 286 КК України у повному обсязі. Проте, що стосується завідоме залишення ОСОБА_8 без допомоги, тобто щодо кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 135 К України, ОСОБА_7 пояснив, що після наїзду на пішохода, він був в стані нервового шоку, у зв`язку з чим не зупинився на місці ДТП, а проїхав на автомобілі ще 17 секунд приблизну відстань з місця ДТП всього лише 0,5 км, після чого здійснив зупинку транспортного засобу та вийшов з автомобіля для того щоб йти до міліції, але його затримали громадяни. ОСОБА_7 пояснював, що не мав наміру залишати потерпілу ОСОБА_8 в небезпечному для життя стані.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї провини, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком загиблої ОСОБА_8 , яка була вагітна на час ДТП. 06 вересня 2014 року приблизно об 23 годині він разом зі своєю дружиною йшли до дому. Підійшовши до проїзної частини проспекту Маршала Жукова в м. Харкові, на пішохідному переході, який був облаштований знаками та «зеброю», подружжя стали переходи дорогу. При цьому, вони переконалися, що зліва, з боку вул. Танкопія, транспортних засобів не було. Дружина йшла на 1 метр попереду нього. В районі подвійної суцільної смуги дружина зупинилася, він зупинився позаду неї, оскільки побачили, як справа, з боку проспекту Московського до них наближається легковий автомобіль червоного кольору, водій якого побачивши пішоходів, почав гальмувати. Після того, як автомобіль червоного кольору почав гальмувати, пропускаючи пішоходів, вони з дружиною продовжили рух. Коли він проходив біля автомобіля червоного кольору, який вже стояв, то побачив, як справа в правому ряду на пішохідний перехід виїжджає на великій швидкості інший автомобіль, оскільки дружина знаходилася попереду нього, він побачив, як на великій швидкості автомобіль «SKODA- Octavia», збив його дружину, при цьому автомобіль навіть не зробив спроби для гальмування. Від удару ОСОБА_8 підлетіла вверх та її тіло упало на відстані від місця ДТП приблизно на 30 метрів, а автомобіль, який збив його дружину одразу зник з місця ДТП, навіть не здійснивши спробу зупинитися. Люди, які знаходилися поблизу від місця ДТП викликали швидку медичну допомогу, оскільки сам потерпілий був в стані шоку та тримав на руках дружину. Швидка медична допомога приїхала приблизно через 5 хвилин, лікарі погрузили ОСОБА_8 до автомобіля та одразу поїхала до 4 ї лікарні м. Харкова, по проїзду до лікарні дружина була доставлена до реанімаційного відділення, а через 20 хвилин вона померла. Після цього він повернувся на місце ДТП на проспект Маршала Жукова у м. Харкові, де відбулося ДТП, там вже перебували працівники ДАІ, а також в районі місця ДТП знаходився автомобіль «SKODA-Octavia», який збив його дружину, поцікавившись звідки появився даний транспортний засіб, йому повідомили, що даний автомобіль без водія привезли працівники міліції;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що він займається приватним перевезенням пасажирів. 06 вересня 2014 року, приблизно об 23 год. 15 хв. він рухався на автомобілі «Део Ланос» з боку проспекту Московського у м. Харкові в сторону Героїв Сталінграду, під`їхавши до будинку № 19 він почав заїжджати у двір, коли почув удар та крики, оглянувшись він побачив, як біля супермаркету «АТБ» сталося ДТП, побачивши автомобіль чорного кольору «SKODA-Octavia», який почав прискорюватись під час руху. Він одразу під`їхав до місця ДТП та вирішив догнати автомобіль «SKODA-Octavia» та по « ОСОБА_13 » передав всім водіям про дану подію. По проспекту ОСОБА_14 в районі будинку № 10 він побачив автомобіль «SKODA- Octavia» чорного кольору, на даному автомобілі були явні пошкодження, а саме: пошкоджений передній бампер, деформований капот, розбите лобове скло. До нього також під`їхав його знайомий на автомобілі ВАЗ 2110. Вони побачили, як з автомобіля «SKODA - Octavia» вийшов водій, який був в стані алкогольного сп`яніння, він з іншим водієм стали його утримувати, що б він не зник з місця ДТП та дочекавшись працівників ДАІ передали водія ним. Свідок також пояснив, що від місця, де сталося ДТП та до місця, де зупинився автомобіль «SKODA-Octavia», приблизно 800 м., або 1 км.;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що він був очевидцем подій дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 06 вересня 2014 року, так 06 вересня 2014 року приблизно о 23 годині, в районі супермаркету «АТБ» по проспекту Маршала Жукова у м. Харкові він зустрів своїх знайомих ОСОБА_16 та його дружину ОСОБА_17 . Поспілкувавшись декілька хвилин вони попрощалися та подружжя ОСОБА_18 спрямували до пішохідного переходу проспекту Маршала Жукова, щоб перейти на інший бік дороги. Через декілька секунд він почув звук сильного удару, обернувшись він побачив як тіло якоїсь людини знаходиться в повітрі, а автомобіль чорного кольору на великій швидкості рухається повз тролейбусної зупинки в бік вул. Танкопія. Свідок побачивши як до тіла підбіг ОСОБА_19 , то зрозумів, що збили дружину ОСОБА_16 , свідок також підбіг до ОСОБА_20 , ОСОБА_17 знаходилася без усвідомлення, хтось зі сторонніх людей, які бачили ДТП, викликали швидку медичну допомогу, яка приїхала через 5 хвилин, після чого ОСОБА_8 погрузили до карети швидкої допомоги, ОСОБА_20 поїхав з ними, він також на таксі поїхав слідом за автомобілем швидкої медичної допомоги, приїхавши до лікарні, через декілька хвилин увійшов лікар та повідомив, що ОСОБА_8 померла. Свідок також пояснив, що автомобіль, який збив ОСОБА_8 після ДТП навіть не зробив спроби для гальмування та на великій швидкості продовжив рух;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що 06 вересня 2014 року об 08 годині він знаходився на чергуванні з охорони громадського порядку у Фрунзенському районі м. Харкова. Приблизно об 23 годині він разом із напарником проїжджали на службовому автомобілі біля супермаркету «АТБ», який розташований по проспекту Маршала Жукова, 4-б у м. Харкові та побачили бригаду швидкої медичної допомоги та багато людей, громадяни повідомили, що відбулося ДТП, при цьому водій зник з місця ДТП. У зв`язку з чим ними було прийнято рішення щодо виявлення даного автомобіля та рухаючись по проспект Маршали Жукова в напрямку Героїв Сталінграду на зупинці громадського транспорту, біля будинку № 10 вони побачили автомобіль «SKODA - Octavia» з явними ознаками пошкодження. Після чого свідок побачив водія даного транспортного засобу, який був в стані алкогольного сп`яніння, якого затримали громадяни, після чого ОСОБА_7 передали ним, та, дочекавшись працівників ДАІ ОСОБА_7 був переданий саме працівникам ДАІ. Свідок пояснив, що ОСОБА_7 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та відстань між місцем ДТП та зупинки автомобілю «SKODA-Octavia» становить приблизно 800 метрів;
- змістом протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 07 вересня 2014 року (том1 а.к.п 17-19);
- схемою ДТП (том 1 а.к.п. 25);
- таблицею к протоколу огляду місця ДТП від 06 вересня 2014 року (том 1 а.к.п. 26-36);
- змістом протоколу огляду та затримання транспортного засобу (том 1 а.к.п. 37);
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.09.2014 року відповідно до якого ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння (том1 а.к.п. 38);
- змістом протоколу затримання особи, підозрюваною у вчиненні злочину (том 1 а.к.п. 46-49);
- змістом відеозапису диску, зміст якого був переглянутий в судовому засіданні (том 1 а.к.п. 94);
- змістом протоколів огляду предметів від 16.09.2014 року (том1 а.к.п. 95,97, 98, 99);
- змістом протоколів проведення слідчого експерименту від 16.09.2014 року та схемою до нього (том1 а.к.п. 166-168);
- висновками судової автотехнічної експертизи № 859/14 від 22.09.2014 року відповідно до яких у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «SKODA-Octavia» ОСОБА_7 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1, 18.4, і 12.4 ПДР України. У розглянутій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п. 18.1, 18.4 ПДР України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з даною дорожньо транспортною пригодою (том 1 а.к.п. 173- 175);
- висновками медичної експертизи № 287-Ат/14 від 25.09.2014 року відповідно до яких у в зв`язку з подіями від 06.09.2014 року у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: голови садна на обличчі і правої вушної раковини, масивна кровоподтечность м`яких тканин лобної і волосистої частини голови, забита рана тім`яної області, лінійний перелом потиличної кістки з поширенням його на основу черепа, крововиливу під тверду і в м`яку мозкові оболонки, вогнища контузії полюсно - базальних відділів лобових часток, обох часток мозочка, забій головного мозку; тулуба - садна в області правого надпліччя та грудної клітини, садно на правій сідниці, множинні переломи ребер , перелом правої ключиці , розрив легенів, крововиливи в плевральні порожнини; кінцівок - садна на верхніх і нижніх кінцівках, закриті переломи більше- та малої гомілкових кісток правої гомілки, кровоподтечность м`язів правої нижньої кінцівки по задній поверхні. Причиною смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 00 год. 30 хв. в лікарні швидкої допомоги, поєднана тупа травма тіла, що ускладнилася своїм протіканням декомпенсованим травматичним шоком.Вищеперелічені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах ДТП при обставинах, викладених в історії хвороби, та у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. В момент первинного контакту з автомобілем, ОСОБА_8 знаходилася у вертикальному або близького до нього положенні, та імовірно за все, була повернута до нього задньою поверхнею тіла (том 1 а.к.п. 178,179).
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_7 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Вказані докази, надані прокурором, суд вважає належними та допустимими, та такими, які в повному обсязі підтверджують вину овинуваченого у скоєнні інкримінованих йому правопорушень.
Не визнання ОСОБА_7 вини за ч. 3 ст. 135 КК України, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності. Крім того, його вина за ч.3 ст. 135 КК України підтверджена показаннями потерпілого, свідків, які безпосередньо допитані судом, крім того, ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що після того як він відчув удар, то зрозумів, що він збив пішохода, але при цьому не здійснив дій щодо зупинки транспортного засобу одразу, для того щоб переконатися, чи потребує потерпіла допомоги, не здійснив дій для надання допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, не викликав карету швидкої медичної допомоги.
Стороною захисту не надано до суду доказів, яків б спростовували докази, надані прокурором.
Дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 ..
Дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 135 КК України, завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи.
Вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України суд вважає доведеною.
Підстав для виправдання ОСОБА_7 , як просив захисник за ч. 3 ст. 135 КК України, суд не вбачає, виходячи з наступного, відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в ухвалі від 6 березня 2014 року, постановленій в порядку ст.ст.445, 454, 455 КПК України, за змістом диспозиції ст.135 КК України суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.
Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці (абзаци 8, 9 п.4 ухвали ВСУ).
Тобто, ОСОБА_7 , після наїзду на пішохода, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обв`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не зупинився, не переконався, чи потребує потерпіла допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, які обтяжує покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацездатних батьків.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, на час вчиненні злочинів не працював, має неповнолітню доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатних батьків, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом із застосування ст. 70 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.
Що стосується цивільного позову ОСОБА_4 , то він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно статті 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.13 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, в частині відшкодування матеріальної шкоди суд, виходячи з положень ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а також ст.1201 ЦК України, вважає необхідним стягнути на користь потерпілого доведені належними доказами витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, даних у п.24 постанови №6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Оскільки, відповідно до п.37 ст.291.7, ст. 296.10 Податкового кодексу України платники єдиного податку не застосовують реєстратори розрахункових операцій, суд, виходячи з положень статей 11, 57-60 ЦПК України, що не суперечить статті 128 КПК України,.
З огляду на вищезазначене суд стягує 24 683 грн. 97 коп. ритуальні послуги, квіти в сумі 456 грн. (від 09.09.2014 року), венки в сумі 1930 грн. (товарний чек від 09.09.2014 року), а всього 27 069 грн. 97 коп..
При цьому медичні витрати на проведення екстракорпорального запліднення в 40 989, 68 грн. суд не задовольняє, оскільки не є шкодою в розумінні ст. ст. 1166, 1187 ЦК України.
Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення проведення помінального обіду, оскільки такі витрати, відповідно до ст. 1201 ЦК України не передбачені.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема дружині, дітям, батькам померлого.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Оскільки в діях ОСОБА_7 є невідповідності вимогам пунктів 18.1, 18.4 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією, суд, виходячи з наслідків вчиненого ОСОБА_7 злочину, потерпілий ОСОБА_4 безумовно зазнав моральних страждань, викликаних смертю його близької людини - дружини, яка на час ДТП була вагітною, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, та виходячи з засад виваженості, суд вважає моральну шкоду, заявлену потерпілим у 300 000 грн., достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді семі років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки;
за ч. 3 ст. 135 КК України у вигляді шести років позбавленні волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк семі років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 300 000 (триста тисяч) грн. та на відшкодування матеріальної шкоди 27 069 (двадцять сім тисяч шістдесят дев`ять) грн. 97 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертизи в сумі 386 грн. 80 коп..
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі №27 до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання за підозрою у вчиненні злочину - з 07 вересня 2014 року.
Речові докази предмети, вилучені при огляді місця пригоди від 07.09.2014 року по АДРЕСА_2 (фрагменти пластикового облицювання передньої частини автомобіля «SKODA - Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкрита скляна пляшка з етикеткою «Пиво Львівське 1715» об`ємом 0,5 літри, кросівок білого кольору з шнурком, передані на зберігання до кімнати для зберігання речових доказів СУ ГУМВД України в Харківській області, після набрання вироком законної сили, - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя