УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/3434/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.187 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання - сім років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рудня - Димерська
Вишгородського району Київської області, жителя

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання - сім років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Запобіжний захід - домашній арешт, обраний відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування, залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту їх фактичного затримання.
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Давидки Народицького
району Житомирської області, жителя
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч.3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на три роки при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обов`язок, передбачений п. 3 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, навчання або роботи.
Запобіжний захід - особиста порука, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового розслідування, залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: дерев`яну палицю, пошкоджений електроліхтарик, газовий балончик «Терен-4» ухвалено знищити, камуфляжну куртку, рукавички, штани, належне обвинуваченим взуття повернуто їх законним власникам, гіпсові зліпки , марлеві тампони зберігати при справі до набрання вироком законної сили., автомобіль залишено в розпорядженні обвинуваченого ОСОБА_8 , грошові кошти в розпорядженні потерпілих.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави у рівних частках 1277,64 грн. процесуальних витрат на проведення п`яти криміналістичних експертиз, по 425,88грн. з кожного.
В результаті вчиненого обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 нападу, потерпілій ОСОБА_13 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синця - гематоми в лівій навколоорбітальній ділянці, розриву склери, гіфеми, гемоофтальму внаслідок контузії важкого ступеню лівого ока, що призвело до розвитку ускладнень у вигляді субатрофії лівого ока та легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді синця в ділянці підборіддя зліва, синця та поверхневої забійної рани в лівій лобно-скроневій ділянці, синця на задньо-зовнішній поверхні середньої та нижньої третини лівого плеча. Потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього надвиростка лівої плечової кістки, а також тілесні ушкодження у вигляді лінійного рубця лівої тім`яної ділянки волосяної частини голови, синця по зовнішній поверхні та середньої третини лівого стегна, які відносяться до категорії легких без короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок скасувати. Постановити новий вирок. Призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, ОСОБА_8 8 років 4 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, ОСОБА_9 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. Виключити з мотивувальної частини вироку такі пом`якшуючі вину обвинувачених обставин, як щире каяття та часткове, добровільне відшкодування завданого ними збитку і визнати таку обтяжуючу вину обвинувачених обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку. В решті вирок залишити без змін. Посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання є надто м`яким. Суд визнав, що всі обвинувачені повністю визнали свою вину у скоєному злочині, що суперечить обставинам провадження. Так, як обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_16 даючи покази в судовому засіданні заперечили факт нанесення потерпілим ударів дерев`яними палицями. В той же час потерпілі будучи допитаними в судовому засіданні наголошували, що обвинувачені били їх дерев`яними палицями, а ОСОБА_12 додав, що він бачив, як обвинувачений ОСОБА_9 також бив його матір на вулиці дерев`яною палицею. Факт нанесення обвинуваченими ОСОБА_17 та ОСОБА_16 ударів потерпілим дерев`яними палицями останні підтвердили при слідчому експерименті за їх участю. Згідно висновку одорологічної експертизи зразок запахової інформації з дерев`яної палиці, що вилучена при огляді місця події з будинку потерпілих має співпадання зі зразком запаху, відібраного від обвинуваченого ОСОБА_9 і яким чином вони попали на палицю останній пояснити не зміг. Згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження в ОСОБА_12 утворилися при нанесенні йому ударів дерев`яною палицею. Таким чином, невизнання обвинуваченими в суді факту нанесення потерпілим ударів дерев`яними палицями, коли ця обставина знайшла своє підтвердження в суді спростовує висновок суду щодо їх щирого каяття та визнання її обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених. Крім того, суд безпідставно визнав для обвинувачених таку пом`якшуючу покарання обставину, як часткове добровільне відшкодування останніми заподіяної шкоди, так як потерпілі стверджували, що викрадені в них грошові кошти їм повернули працівники міліції, а обвинувачені їм нічого не відшкодовували. Будь-яких доказів, письмових чи інших, про відшкодування шкоди потерпілим обвинувачені та їх захисники суду не надали, а тому визнання цієї обставини судом такою, що пом`якшує покарання обвинувачених є безпідставним. Разом з тим, встановивши, що обвинувачені вчинили злочин відносно потерпілої ОСОБА_13 , особи похилого віку, особливо тяжкий злочин не визнав цю обставину як таку, що обтяжує покарання обвинувачених. В резолютивній частині вироку, суд, визначив міру покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, але не вказав кому належного та всього чи часткового.
В апеляційних скаргах поданих 09 квітня 2015 року і які за змістом є ідентичними, потерпілі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 просять вирок щодо ОСОБА_8 змінити. Призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Посилаються на те, що ОСОБА_8 призначено занадто суворе покарання. В судовому засіданні вони просили призначити йому покарання відповідно до закону, але мали на увазі міру покарання не пов`язану з позбавленням волі. Зазначають, що після скоєння злочину, ОСОБА_8 неодноразово приїжджав до них та просив вибачення за скоєне, допомагав матеріально, відшкодував спричинену злочином шкоду. ОСОБА_8 , як на досудовому слідстві та в суді розкаявся в скоєному. Претензій матеріального та морального характеру вони до ОСОБА_8 немають, про що вказували в розписці від 25 червня 2014 року. Також в розписці вказували щоб його суворо не карали. Тяжких наслідків від скоєного ним злочину для них не настало. Вважають, що дані обставини не були судом враховані при призначені покарання.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок відносно нього змінити. Призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.ст. 69, 75 КК України. Посилається на те, що при обранні йому міри покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та абсолютно не врахував, відповідно до ст. 66 КК України - добровільне відшкодування шкоди потерпілим. Потерпілі претензій матеріального та морального характеру до нього не мали, збитки їм відшкодовані, просили суворо мене не карати, що підтверджується розпискою. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлені не були. Також не в повній мірі враховано, що він має постійне місце проживання та місце роботи, характеризується позитивно. Будь-яких наслідків від скоєного ним злочину не настало.
В запереченнях, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок Овруцького районного суду залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора і потерпілих без задоволення. Вказує, що вирок суду є законним, а апеляційні вимоги прокурора і потерпілих щодо ОСОБА_9 суперечливими та безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу прокурором, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в тій частині де вони просять призначити ОСОБА_8 покарання не пов?язане з позбавленням волі, обвинувачених, їх захисників, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 і потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в частині де вони просять призначити ОСОБА_8 покарання не пов?язане з позбавленням волі та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які просили обвинувачених суворо не карати, проте потерпіла ОСОБА_13 вказала, що зазнала сильних душевних переживань і ушкодження здоров?я, наслідки яких відчуває і на теперішній час, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволенню не підлягають.
Згідно п.п.2,7 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду, а також коли у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в порушення ч.3 ст. 35 КПК України не визначено колегії суддів для розгляду провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 . Згідно довідки про повторний автоматичний розподіл справи між суддями (а.п.130) провадження призначено головуючому судді ОСОБА_18 , а до складу колегії суддів визначена лише суддя ОСОБА_19 . Вирок винесено колегією у складі трьох суддів, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_1 . За наведених обставин вирок ухвалено незаконним складом суду. В порушення ч.4 ст. 107 КПК України, судове провадження 23 січня 2015 року (а.п.138), не фіксувалося за допомогою технічних засобів, матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації цього судового засідання. Такі порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які відповідно п.п.2,7 ч.2 ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування судового рішення.
За наведених обставин доводи наведені в апеляційних скаргах прокурора ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 не можуть бути перевірені колегією суддів в повному об`ємі.
При новому судовому розгляді слід врахувати наведене, перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах та прийняти рішення відповідно до вимог закону.
Разом з тим, якщо об?єм обвинувачення не зміниться то призначення покарання за ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_9 із застосуванням ст. 75 КК є необґрунтованим, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слід вважати м?яким.
Враховуючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства і на даний час існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов?язків, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання з покладенням обов?язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
В порядку ст.404 КПК України, вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати. Призначити новий судовий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суддів.
Обрати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.
В порядку ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов?язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися населеного пункту, в якому вони зареєстровані, працюють та навчаються без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця роботи та навчання.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: