Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки та мешканки АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, постановленою щодо ОСОБА_1, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно визнав докази сторони обвинувачення недопустимими, у своєму рішенні навів суперечливі висновки та не виконав вказівок суду касаційної інстанції, викладених в ухвалі від 06 листопада 2014 року.

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 3 ст. 284, ст. 417 КПК України.

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувалась в тому, що вона 05 вересня та 09 жовтня 2012 року за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 двічі незаконно, повторно збула «покупцю ОСОБА_2.» особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований - масою відповідно 0,113 г за 200 грн та 0,302 г за 300 грн, який завчасно виготовляла та зберігала з метою збуту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Пункт 3 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає можливість закриття кримінального провадження, коли, зокрема, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У своїй касаційній скарзі прокурор указує на безпідставність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 у зв'язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді й вичерпанням можливостей їх отримання, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.

Докази винуватості ОСОБА_1, на які посилалися органи досудового розслідування, ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого злочину.

Також суд апеляційної інстанції належним чином умотивував свої висновки про те, що в даному кримінальному провадженні дії «покупця ОСОБА_2.» носили провокативний характер, та про те, що суд першої інстанції, безпосередньо не допитавши особу, яка здійснювала закупівлю наркотичного засобу за дорученням працівників міліції, істотно порушив вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом апеляційної інстанції, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказує прокурор у касаційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5