АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-725 Номер провадження 11/1690/3506/11Головуючий у 1-й інстанції Карпушин Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст.115 ч.2 КК України ОТ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Герасименко В.М.

Суддів Гонтар А.А. Томилка В.П.

за участю прокурора Гриня Н.Г.

за участю захисника адвоката ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

законного представника неповнолітнього ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальну справу за апеляцією заступника прокурора Полтавської області на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, учень Хорольського міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців, раніше не судимий, мешканець с.Бовбасівка Хорольського району, Полтавської області,

засуджений:

за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі;

за п.9 ч.2 ст.115 КК України на 13 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 13 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним в наступному:

Так, 21 серпня 2010 року близько 13 години ОСОБА_5 прийшов до домоволодіння потерпілих ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7, яке розташоване в с.Кулики Хорольського району Полтавської області. Після спільного розпиття спиртних напоїв у великій кількості, близько 17 години між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, приводом до якої стали ревнощі останнього своєї дружини до ОСОБА_5, в ході якої ОСОБА_7 схопив ОСОБА_5 за одяг та витяг його на подвіря, після чого ОСОБА_5 поїхав додому.

З метою заподіяння умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_7, ОСОБА_5, приїхавши додому, взяв кусок свинцю циліндричної форми з метою подальшого його використання для збільшення сили удару і повернувся в с.Кулики Хорольського району Полтавської області. Зайшовши до будинку потерпілих, які спали, ОСОБА_5 завдав сплячому ОСОБА_7 не менше трьох ударів кулаком руки із зажатим в ній куском свинцю в область обличчя. Зважаючи на активний опір ОСОБА_7, реалізовуючи раптово виниклий намір на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, ОСОБА_5 взяв на столі в кімнаті кухонний ніж з металевою рукояткою. ОСОБА_7, побачивши дії ОСОБА_5, почав тікати з будинку на подвіря домогосподарства, а ОСОБА_5 із ножем у руці побіг вслід за ним. Наздогнавши ОСОБА_7 у дворі, ОСОБА_5 завдав потерпілому ззаду три удари ножем в область шиї, після чого лезо ножа зламалося, а ОСОБА_7 від отриманих ударів впав на землю.

В цей час ОСОБА_6, прокинувшись від шуму бійки та вибігши на подвіря домогосподарства, стала кричати на ОСОБА_5 та кидати в нього різні речі, таким чином вказуючи на протиправний характер дій останнього та своє негативне відношення до таких дій. Після цього у ОСОБА_5, який усвідомив, що ОСОБА_6 стала свідком суспільно-небезпечних дій по відношення до її чоловіка та може в подальшому викрити його у вчиненні даного злочину, виник намір на умисне вбивство двох осіб.

Реалізовуючи свій злочинний намір, він зайшов у приміщення літньої кухні, розташованої на території даного домогосподарства, де взяв інший ніж з деревяною рукояткою, а ОСОБА_7 за допомогою ОСОБА_6 повернулися до будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілих, ОСОБА_5, зайшовши в будинок, завдав ОСОБА_7 два удари ножем в область шиї, після чого останній впав на підлогу в кімнаті будинку. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 вісім ударів ножем в область голови, обличчя, шиї, тулубу та лівої кисті, а також завдав не менше 21-го удару кулаком руки із зажатим в ній куском свинцю в область голови, обличчя, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок. Від отриманих ударів ОСОБА_6 впала на підлогу.

Після цього, ОСОБА_5 з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілих, із сараю, який розташований на території домоволодіння потерпілих, взяв сільськогосподарські вила з трьома зубцями і, повернувшись до будинку, завдав ОСОБА_7 не менше трьох ударів гострими зубцями вил в область грудної клітини, живота та інших частин тіла. Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 було виявлено на місці події у непритомному стані та доставлено до реанімаційного відділення Хорольської ЦРЛ, де вжитими реанімаційними заходами вдалося врятувати його життя.

Внаслідок дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: множинних проникаючих колотих поранень грудної клітини, живота, з пошкодженням серця, шлунку, печінки та жовчного міхура з проявами жовчного перитоніту, гемопневмотораксу з обох сторін, травматичного шоку 3 ступеня та колотих поранень передпліччя, проникаючого колото-різаного поранення шиї з пошкодженням спинного мозку на рівні 6-7-го грудних хребців та непроникаючих колото-різаних поранень шиї та надпліччя, перелому дуги 6-го шийного хребця, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Після цього, ОСОБА_5, з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6, діючи з прямим умислом, завдав ОСОБА_6 не менше трьох ударів гострими зубцями вил в область обличчя, шиї, тулубу та інших частин тіла. Загалом ОСОБА_5 було спричинено ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: травматична екстракція 1-го зуб зліва на верхній щелепі, садна на нижніх кінцівках, синці на голові, лиці, верхніх та нижніх кінцівках, множинні пошкодження органів грудної і черевної порожнини, тіла груднини та черепа, рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, різані рани лівої кисті, перелом ребер справа по середньо-ключичній лінії 5-8, по передньо-підпаховій лінії 7-8, перелом 3-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії, субарахноїдальний крововилив, крововилив в мякі тканини голови, множинні колото-різані рани голови, лиця і шиї з пошкодженням сонної артерії і нервово-судинного стовбура, множинні колоті рани лиця, шиї тулубу, верхніх та нижніх кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали смерть. Смерть ОСОБА_6 наступила на місці події від гострої крововтрати внаслідок пошкодження сонної артерії та нервово-судинного стовбуру, яка явилася результатом колото-різаної рани шиї.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, приніс апеляцію, в якій просить вирок суду скасувати, в звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, безпідставне виключення кваліфікуючої ознаки «вбивство вчинене з особливою жорстокістю», що потягло неправильне застосування кримінального закону і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його мякості, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, п.1, 4 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі; за п.4,9 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

Постановою суду від 17.06.2011 року, що не оскаржена учасниками судового розгляду в апеляційному порядку, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду відмовлено та апеляцію засудженого визнано такою, що не підлягає розгляду.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану заступником прокурора Полтавської області апеляцію з підстав в ній зазначених, думку потерпілої, яка погодилася з апеляцію прокурора, заперечення захисника адвоката ОСОБА_2, законного представника неповнолітнього та засудженого ОСОБА_5, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляцію прокурора безпідставною, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_5 винуватим у закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб та в умисному вбивстві з метою приховати інший злочин.

Вина ОСОБА_5 підтверджена доказами, визнаними судом допустимими, належними, та достатніми, яким суд дав належну оцінку та в апеляції не оспорюється.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 суд прийшов до висновку про необхідність виключення з його обєму кваліфікуючих ознак « вбивство вчинене з особливою жорстокістю та з метою полегшення його вчинення», оскільки при встановлених судом обставин справи, які підтверджені зібраними по справі доказами, відсутні підтвердження того, що ОСОБА_5 під час вчинення дій, спрямованих на позбавлення життя потерпілих мав прямий умисел та усвідомлював, що, здійснюючи свій злочинний намір в спосіб зазначений в описовій частині вироку, він завдає потерпілим особливих фізичних, психічних чи моральних страждань і саме це є обовязковим кінцевим наслідком його злочинних дій.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає рекомендаціям, викладеним в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи» згідно з якими винна особа має усвідомлювати, що позбавляючи потерпілого життя в той чи інший спосіб він своїми діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Посилання прокурора в апеляції як на підтвердження своїх доводів щодо спричинення потерпілим особливих фізичних та моральних страждань, на дані висновку судово-медичної експертизи №202-А/204 від 02.10.2010 року, не заслуговують на увагу, оскільки за висновками вказаної експертизи не визначено, що внаслідок отриманих травм потерпілий ОСОБА_7 міг відчувати особливих фізичних, психічних чи моральних страждань. Згідно п.13 вказаної експертизи судово-медичним експертом лише зроблено висновок, що під час отримання пошкоджень потерпілий міг відчувати біль (а.с.26-28 т.2).

Відповідає вимогам ст.65, 70 КК України і призначене ОСОБА_5 покарання, яке обране з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та обставин, що помякшують та обтяжують покарання, тому саме призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5

Підстав для винесення нового вироку апеляційним судом та, відповідно, призначення ОСОБА_5 максимального покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 19.04.2011 року є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Хорольського районного Полтавської області від 19 квітня 2011 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_9