Дата документу 12.05.2015
Справа № 334/3250/15-к
Провадження № 1-кп/334/296/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001043 від 12.03.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 27.01.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850грн., штраф сплачено 01.04.2015 року,

за ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 у вересні 2014 року, знаходячись в районі Бородінського мікрорайону в м. Запоріжжі, знайшов посвідчення Ветеран праці серії НОМЕР_1 , видане 10.08.2004 року, Управлінням соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя на ім`я ОСОБА_5 .

Після цього, у ОСОБА_4 виник умисел на підроблення знайденогопосвідчення Ветеран праці з метою його використання у громадському транспорті, що б надавало йому право на безоплатний проїзд, шляхом переклеювання фотокартки та допискою рукописних записів в графах Ім`я, По батькові.

З цією метою ОСОБА_4 в той же день, знаходячись за місцем мешкання, підробив посвідчення Ветеран праці шляхом переклеювання фотокартки та допискою рукописних записів в графах Ім`я, По батькові, після чого став зберігати при собі для безоплатного проїзду в громадському транспорті.

12.03.2015 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, знаходячись в тролейбусі № НОМЕР_2 , що рухався по маршруту №17, з проспекту Леніна до вул. Товариської у місті Запоріжжі, пред`явив водію тролейбуса посвідчення Ветеран праці серії НОМЕР_1 , видане 10.08.2004 року Управлінням соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя на ім`я ОСОБА_5 , що надавав право на безоплатний проїзд у міському транспорті. Згідно висновку експерта № 26 від 17.03.2015 року, пред`явлене ОСОБА_4 посвідчення має місце зміни первісного змісту документа, внесені шляхом переклеювання фотокартки та дописки рукописних записів в графах Ім`я, По батькові. Після цього, в цей же день о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 на кінцевій зупинці тролейбусу №17 по вулиці Товариській в місті Запоріжжя, був зупинений співробітниками міліції, які в ході огляду виявили та вилучили вище зазначене посвідчення Ветеран праці.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 358 КК України, тобто підроблення посвідчення, яке видається установою, з метою його використання підроблювачем, та злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 27.04.2015р., укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.

Сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч.4 ст. 358 КК України до одного року одного місяця обмеження волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у вигляді одного року одного місяця обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити укладену угоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1, ч.4 ст. 358 КК України, повністю визнає свою вину у вчинених злочинах, розуміє вид покарання та заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, які йому роз`яснені судом, а також підтвердив, що угода укладена ним з прокурором добровільно без застосування насильства, примусу та погроз. Під час досудового розслідування скарг на слідчого чи прокурора не подавав. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч. 4 КПК Україниугода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 суд переконався, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд вважає, що погоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК Українисуд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 квітня 2015 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001043 від 12.03.2015р., укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК Україниі призначити покарання

за ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року одного місяця обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді одного року одного місяця обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

В порядку ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення: засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК Україниугода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1