Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Гошовської Т.В., Кривенди О.В.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 15 лютого 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 28 листопада 2005 року щодо ОСОБА_1
Вироком Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не
судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на один рік обмеження волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік із застосуванням
ст. 75 КК України та звільнено від покарання на підставі п. “б” ст. 1 Закону
України “Про амністію” від 31 травня 2005 року.

За ч.ч.2,3 ст. 190 КК
України ОСОБА_1 виправдано.

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 28 листопада 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у
тому, що він 19 жовтня 2003 року приблизно о 8-й годині 35 хвилин, керуючи
власним автомобілем “Шкода-Феліція”, НОМЕР_1 на привокзальній площі
“Запоріжжя-1” в м. Запоріжжя, рухаючись заднім ходом, порушив п.п. 10.1, 10.9
Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3,
заподіявши їй середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він у жовтні 2003 року
заволодів 44 000 гривень, що належали ОСОБА_2, зловживаючи його довірою.

У своїй касаційній
скарзі потерпілий ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали апеляційного
суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд, зазначаючи про
невідповідність висновків суду щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні шахрайства
фактичним обставинам справи та неправильне у зв'язку з цим застосування
кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 286 КК України, та кваліфікація дій засудженого в цій частині є правильними
і в касаційній скарзі не оспорюється.

На
думку колегії суддів, суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку
про необхідність виправдання ОСОБА_1 за ч.ч. 2,3 ст. 190 КК України.

Як свідчать дані протоколу
судового засідання і зміст вироку, суд при розгляді справи в частині
обвинувачення ОСОБА_1 за ч.ч.2,3 ст. 190 КК України дослідив всі обставини, які
могли мати значення для прийняття рішення у справі, повно і всебічно перевірив
зібрані на досудовому слідстві докази і дав їм у сукупності належну оцінку
відповідно до вимог ст. 67 КПК України.

Суд відповідно до вимог ст.
334 КПК України належним чином умотивував свій висновок про відсутність доказів
того, що отримуючи від ОСОБА_2 гроші для придбання насіння соняшника, ОСОБА_1
мав намір їх присвоїти, а зобов'язання - не виконувати.

Апеляційний суд, розглянувши
апеляції прокурора та потерпілого
ОСОБА_2 на вирок, визнав правильною оцінку доказів судом першої
інстанції та постановив ухвалу з дотриманням вимог ст. 377 КПК України.

Оскільки передбачені ч.1 ст. 398 КПК
України підстави для скасування або зміни ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1
відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної скарги
ОСОБА_2
судді:

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Кривенда О.В.