АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1301/15 Справа № 206/1214/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001341 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м. Дніпропетровську,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань до призначеного покарання приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор вказує, що суд всупереч положенням ст.349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження розміру завданої ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, за власною ініціативою зменшив суму матеріальної шкоди до 3888,99 гривень, при цьому не навівши у вироку належних підстав та мотивів для прийняття такого рішенням.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 04 серпня 2014 року у нічний час, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, з телефонного колодязя, який розташований навпроти будинку №6а по вул.К.Волкова у м.Дніпропетровську, таємно викрав телефонний кабель марки ТІШ 100*2*0,4 загальною довжиною 133 метрів, завдавши ДФ ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 3195 гривень 99 копійок.

Окрім цього органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 11 серпня 2014 року у нічний час більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, знаходячись біля бетонного паркану розташованого по вул.20 років Перемоги №77 у м.Дніпропетровську повторно, таємно за допомогою палки та кусачок перекусив кабель, який був розташований на телефонному стовпі, тим самим викрав телефонний кабель марки ТПГІ 50*2*0,4 загальною довжиною 55 метрів, завдавши ДФ ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 693 гривні.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, просила вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Учасники судового процесу будучи повідомленими належним чином в судове засідання не з`явились, оскільки явка останніх визнана необов`язковою, апеляційний розгляд здійснений без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.

Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніві у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Однак, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені.

Суд, встановивши порядок дослідження доказів, яке виразилось у допиті обвинуваченого та потерпілого і дослідження характеризуючи даних, всупереч вимогам ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів на підтвердження розміру завданої потерпілому ПАТ «Укртелеком» зменшив суму відшкодування моральної шкоди до 3888,99 гривень не навівши при цьому у вироку належних і достатніх підстав та мотивів для прийняття такого рішення.

Згідно цивільного позову, заявленого ПАТ «Укртелеком» (а.п.18), сума матеріальної шкоди завданої злочинними діями ОСОБА_7 становить 4758 гривень 27 копійок.

Як вбачається зі змісту технічного запису судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєному визнав повністю, але заперечував проти позовних вимог потерпілої сторони.

Зі змісту ст.349 КПК України вбачається, що дана норма права є імперативно, а отже, визнання недоцільним дослідження даних щодо визначення розміру матеріальної шкоди, коли обвинувачений не погоджується з заявленою сумою, є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Отже, прийнявши згідно ч.3 ст.349 КПК України рішення про недоцільність дослідження доказів при запереченні обвинуваченим позовних вимог потерпілого, суд безпідставно обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і потерпілого, та дослідженням даних, що характеризують його особу, і закінчив судове слідство, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тим самим, потерпілий не тільки безпідставно був обмежений в дослідженні доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а й був позбавлений права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення судового слідства в разі застосування судом першої інстанції ч.3 ст.349 КК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.п.13, 15 ч.1 ст.7 КПК України та ст.20 КПК України, ст.24 КПК України, відповідно яким - до загальних засад відноситься забезпечення права на захист та права особи на оскарження процесуальних рішень, вказаний вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відповідно до пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий рогляд у суді першої інстанції.

Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і права на захист та його права на оскарження рішення суду в частині фактичних обставин, при новому розгляді справи суду необхідно виконати вимоги КПК України, які регулюють процедуру судового розгляду, повно і всебічно дослідити наявні в матеріалах справи докази та прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення.

Що стосується запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, то з огляду того, що обвинувачений відбуває покарання за іншим вироком, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни і вважає за доцільне залишити запобіжний захід обвинуваченому по даному кримінальному провадженню у виді тримання під вартою на визначений термін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити тримання під вартою строком до 20 серпня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді