АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/436/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
2) Справа №614/1329/14-к Доповідач: ОСОБА_2
3) Категорія: ч.1 ст.414 КК України
4)
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Борівського районного суду Харківської області від 17.12.2014р., -
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Пирятин Полтавської області, українець, громадянин України, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, молодший сержант, командир відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України і йому призначено покарання 2 роки позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки: протягом випробувального терміну не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінальну виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінальну виконавчу інспекцію.
Відповідно до ст.126 КПК України постановлено стягнути обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-балістичної експертизи, в розмірі 3813грн. 60коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_9 на його користь спричинений кримінальним правопорушенням матеріальний збиток в розмірі 12112грн. та моральну шкоду в розмірі 100000грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, молодший сержант запасу ОСОБА_9 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року призваний до лав Збройних Сил України та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №12 від 28 квітня 2014 року молодший сержант ОСОБА_9 призначений на посаду командира відділення охорони взводу.
28 квітня 2014 року молодший сержант запасу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та в цей же день солдат запасу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року призвані до лав Збройних Сил України та направлені для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №28 від 15 травня 2014 року особовий склад військової частини, у тому числі молодші сержанти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_8 , вибули у військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , для виконання завдань за призначенням.
Згідно ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_9 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках.
Так, у відповідності до ст.ст. 21, 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України військовослужбовці мають право застосовувати зброю - для захисту свого здоров`я і життя, здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу. Застосуванню зброї повинно передувати попередження про намір застосувати зброю і постріл у гору. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Відповідно до ст. 52 Керівництва по 5,45 мм автомату Калашникова (АК74, АКС74, АК74Н, АКС74Н) та 5,45 - мм кулемету Калашникова (РПК74, РПКС74, РПК74Н, РПКС74Н), введеного в дію наказом Командувача Сухопутними військами від 24 червня 1975 р. № 34 (далі - Керівництва) автомат знімається з запобіжника тільки перед заряджанням та перед стрільбою.
Окрім того згідно ст. 111 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України та додатку №6 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин (КС СЗ і БМ - 05), введеного у дію наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №44 від 01 квітня 2009 року, під час зарядження і розрядження ствол зброї має бути направлений вгору(під кутом 45 - 60 градусів) і в бік від оточуючих жилих приміщень і об`єктів, які охороняються. Забороняється направляти зброю на людей.
У той же час, молодший сержант ОСОБА_9 , в порушення зазначених норм чинного законодавства України, внаслідок власної недисциплінованості, порушив вищевказані правила поводження зі зброєю, чим заподіяв потерпілому військовослужбовцю військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_8 тілесні ушкодження.
Так, 27.06.2014 року солдат ОСОБА_8 та молодший сержант ОСОБА_10 несли службу у складі добового наряду днювальними наметового містечка на території військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для чого останній отримав у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 автомат АКС-74 заводський номер НОМЕР_3 та бойові набої калібру 5,45 мм загальною кількістю 120 шт.
Близько 18 годині 45 хвилин цього дня солдат ОСОБА_8 та молодший сержант ОСОБА_10 знаходились один проти одного біля входу до намету та розмовляли. При цьому, автомат у ОСОБА_10 перебував у положенні через плече з правої сторони.
В цей же час, молодший сержант ОСОБА_9 підійшовши ззаду до молодшого сержанта ОСОБА_10 , з метою пожартувати, без потреби, грубо порушуючи правила поводження зі зброєю та вищевказані норми діючого законодавства України, і в той же час не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень, не звернувши уваги, що до автомату приєднаний магазин із бойовими набоями, навів вказаний автомат на солдата ОСОБА_8 , перевів запобіжник у положення «одиночний вогонь», відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник та натиснув спусковий гачок, що призвело до пострілу.
Внаслідок пострілу солдату ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження: вогнепальне наскрізне кульове поранення середньої третини правого стегна з пошкодженням судинного пучка, що ускладнилось розвитком загрожуючого для життя явища - геморагічного шоку 3 ступеня та вогнепальне наскрізне кульове поранення м`яких тканин лівого стегна в середній третині, які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.09.2014 року № 3225-ая/14 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, 27 червня 2014 року, близько 18 години 45 хвилин, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_9 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 21, 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 111, 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 52 Керівництва по 5,45 мм автомату Калашникова (АК74, АКС74, АК74Н, АКС74Н) та 5,45 - мм кулемету Калашникова (РПК74, РПКС74, РПК74Н, РПКС74Н), введеного в дію наказом Командувача Сухопутними військами від 24 червня 1975 р. №34 та додатку №6 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин (КС СЗ і БМ - 05), введеного у дію наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №44 від 01 квітня 2009 року та достовірно знаючи порядок поводження зі зброєю, перебуваючи на території наметового містечка військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою пожартувати, без потреби, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень, порушив правила поводження зі зброєю - автоматом АКС-74 заводський номер № НОМЕР_4 , направив її у бік солдата ОСОБА_8 з під`єднаним спорядженим набоями калібру 5,45 мм магазином та, знявши її з запобіжника, перевів затвор у положення для стрільби «одиночний вогонь» та натиснув на спусковий гачок, здійснивши з вказаної стрілецької зброї постріл, що заподіяло ОСОБА_8 вогнепальне наскрізне кульове поранення середньої третини правого стегна з пошкодженням судинного пучка, що ускладнилось розвитком загрожуючого для життя явища - геморагічного шоку 3 ступеня та вогнепальне наскрізне кульове поранення м`яких тканин лівого стегна в середній третині, які у своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи від 30.09.2014 року № 3225-ая/14 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить змінити вирок, збільшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на його користь з обвинуваченого, до 1500000грн., а також не застосовувати до призначеного ОСОБА_9 покарання у виді 2 років позбавлення волі положення ст.75 КК України.
Потерпілий не погоджується з висновком суду щодо можливості виправлення та перевиховання обвинуваченого з застосуванням до нього покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, оскільки, на думку потерпілого, суд не врахував того факту, що дії обвинуваченого свідчать про навмисність цілеспрямованого приниження його особи шляхом направлення на нього стрілецької зброї, яке було здійснено, як встановлено судом, з метою жарту, що, на думку потерпілого, вказує на те, що жарти обвинуваченого є небезпечними для суспільства, а тому його виправлення без ізоляції від суспільства є неможливим. Потерпілий просить врахувати, що обвинувачений не відшкодував завдану шкоду, особисто не вибачився, з чого вбачається, що визнання ним вини та щире каяття є позицією захисту. А крім того вважає, що суд взагалі не оцінював поведінку обвинуваченого та його ставлення до праці.
Також потерпілий зазначає, що в цивільному позові він просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 1500000грн., посилаючись на безповоротність втрати кінцівки та додаткові матеріальні затрати для облаштування в подальшому свого життя, проте суд визначив розмір спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 100000грн., що є недостатнім для компенсації всіх нематеріальних втрат, оскільки відновити втрачену кінцівку взагалі неможливо, у зв`язку з чим потерпілий в подальшому не зможе в повній мірі реалізувати себе в трудовій та в інших сферах.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого обвинувачений ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін. Обвинувачений вважає доводи потерпілого безпідставними. Так, ОСОБА_9 зазначає, що твердження потерпілого про те, що тілесні ушкодження були спричинені йому умисно, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями обвинуваченого, які узгоджуються з висновками судово-балістичної експертизи, а також показаннями свідка ОСОБА_11 . Як вказує обвинувачений, потерпілий підтверджував у своїх показаннях, що завжди підтримував з ним дружні стосунки, про обставини спричинення йому вогнепального поранення взагалі пояснити нічого не зміг, а крім того, якщо б його дії були умисними, то вони повинні бути кваліфікованими за іншої статтею КК України.
Крім того, заперечуючи твердження апелянта про те, що він не розкаявся та не відшкодував завдану шкоду, ОСОБА_9 вказує, що після даного випадку він цікавився станом здоров`я потерпілого, допомагав йому з лікуванням, придбав для нього інвалідний візок вартістю 8000грн, особисто перераховував кошти до постановлення вироку на відкриті на ім`я потерпілого карткові рахунки, всього на 8000грн., а після постановлення вироку продовжує перераховувати йому кошти, що підтверджено відповідними чеками та банківськими документами. Обвинувачений вказує, що після події він одразу звернувся до приватного підприємця з проханням організувати збір коштів та допомогти у побуті ОСОБА_8 , оскільки сам обвинувачений цього зробити не міг у зв`язку з виконанням обов`язків по військовій службі. Таким чином потерпілому було зібрано значну суму коштів, зроблений ремонт у квартирі, ванній кімнаті, відремонтовано каналізацію, встановлено пральну машинку. Обвинувачений також вказує, що його батьки допомагали потерпілому продуктами харчування, а знайомі, на прохання обвинуваченого, передавали кошти потерпілому шляхом поміщення їх у скриньки, що були розташовані у м.Пирятині для допомоги ОСОБА_8 .
Обвинувачений зазначає, що у скоєному він розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, до свого вчинку ставиться критично, що підтверджено судово-психіатричною експертизою.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого військовий прокурор Харківського гарнізону ОСОБА_12 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану, а вирок - без змін як законний. Прокурор вважає, що доводи потерпілого є надуманими, оскільки вони не нічим підтверджені, натомість вирок ґрунтується на всебічно та об`єктивно досліджених доказах.
Заслухавши доповідь судді, потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі не є обґрунтованими.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, а також те, що він повністю визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беззаперечних доводів щодо небезпечності обвинуваченого для суспільства та необхідності його ізоляції, потерпілим не наведено. Натомість обвинувачений підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду те, що він перераховує на рахунки потерпілого грошові кошти, заявив про те, що проходить службу в зоні антитерористичної операції, отримує заробітну плату та має твердий намір і надалі фінансово допомагати потерпілому.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання майже в максимальних межах інкримінованої йому санкції статті КК України у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від його відбування з іспитовим строком, відповідає характеру, тяжкості та суспільній небезпечності вчиненого злочину, даним про його особу, а тому таке покарання є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на його користь, то, на думку колегії суддів, вони не позбавлені підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд, задовольняючи позовні вимоги потерпілого в частині часткового відшкодування моральної шкоди та визначивши її розмір в 100000 гривень належним чином не врахував вимоги закону про те, що розмір відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди повинен бути визначеним в залежності від заподіяних збитків, характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд обов`язково повинен був навести у вироку відповідні мотиви.
Однак, суд хоча і вказав у вироку, однак недостатньо врахував при визначенні розміру спричиненої потерпілому моральної шкоди глибину його душевних страждань, характер дій обвинуваченого.
Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням моральних і фізичних страждань потерпілого ОСОБА_8 , який внаслідок вчиненого злочину втратив кінцівку та залишився інвалідом, потребує медичного лікування, морально страждав через приниження, частково втратив працездатність, що вкрай негативно вплинуло на життя потерпілого, оскільки його звичайний життєвий устрій зазнав значних змін, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя, - суд визначив спричинену потерпілому моральну шкоду в недостатньому розмірі. Такі обставини є підставою для зміни вироку суду в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 300 000 гривень, що не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію злочину.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Борівського районного суду Харківської області від 17.12.2014р. у відношенні ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову змінити.
Збільшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 в рахунок компенсації моральної шкоди до 300000 (ТРЬОХСОТ ТИСЯЧ) гривень.
В іншій частині вирок Борівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5