Справа № 0216/1-29/2011 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

при секретарі Хонькович Л.І.

з участю прокурора Гладченко-Корнійчук Ю.М. підсудного ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

законного представника неповнолітнього підсудного ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА ОСОБА_4

представника кримінальної міліції у справах дітей Мурованокуриловецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, - у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в ніч з 23 на 24 жовтня 2010 року, маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6, розташованого в с. Новосілка Мурованокуриловецького району Вінницької області, та, відімкнувши ключем, якого знайшов на шифері, навісний замок, проник у гараж. З гаража ОСОБА_1 викрав: заднє колосе з редуктором ДС мотоцикла МТ-9 вартістю 510 гривень, два карбюратора ОТКЗ 8-73 вартістю 130 гривень, сітку від бака вартістю 7 гривень, кришку від бака вартістю 15 гривень, реле РР 302 вартістю 60 гривень, дві вихлопні труби вартістю 190 гривень, повітряний фільтр вартістю30 гривень, електрокотушку Б2Б6В вартістю 35 гривень, каністру вартістю 27 гривень. Всього ОСОБА_1 викрав майна ОСОБА_6 на загальну суму 1004 гривні, заподіявши йому на цю суму матеріального збитку.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині і показав: 23.10.2010 року він був у с. Бахтинок. Повертаючись ввечері додому в с. Ягідне і проїжджаючи велосипедом через с. Новосілка, він вирішив викрасти з гаража ОСОБА_6 запасні частини до мотоцикла. Про те, що вони там, є йому було відомо, оскільки нещодавно він придбавав у нього деякі запчастини. Він також знав, що ключ від замка лежить на шифері, а тому ним відчинив замок і проник всередину, а звідти уже викрав запчастини, які були необхідні йому для ремонту власного мотоцикла. Вдень він деякі запчастини встановив на свій мотоцикл, а 26.10.2010 року працівники міліції знайшли у нього викрадене і вилучили. Не може пояснити причину такої своєї поведінки, щиро кається, запевнює, що це було вперше і востаннє.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. Прокурор висловила думку про можливість захисту інтересів потерпілого, з врахуванням його заяви на попередньому судовому засіданні, без його особистої участі. Підсудний, захисник та законний представник неповнолітнього підсудного підтримали таку думку. На підставі ч. 1 ст. 290 КПК України суд постановив розглянути справу за відсутності потерпілого.

Підсудний ОСОБА_1 та його законний представник відмовилися від допиту у судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів у справі, заявивши, що не оспорюють ті фактичні обставини справи, про які вони стверджували на досудовому слідстві, визнають їх за правдиві і достовірні. За таким клопотанням та з врахуванням думки, суд визнав недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у справі, оскільки такі докази ніким не оспорюються, і дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом підсудного та дослідженням характеризуючих його особу даних.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні крадіжки особистих речей потерпілого з гаража доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, зокрема, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до класифікації злочинів, визначеної у ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу винного, який за місцем проживання та навчання (а.с. 16, 58, 117) характеризується виключно позитивно як такий, що на його поведінку не надходило ніяких скарг, що він старанний в навчанні, добросовісний і ввічливий, доброзичливий і активний, товариський і працьовитий. Суд також враховує, що неповнолітній ОСОБА_1 виховується у багатодітній сімї. Так він є найстаршою дитиною, має молодших брата та сестру. Мати підсудного ОСОБА_3 - заявила, що достатньо сил приклала, аби виховати сина достойним громадянином суспільства, не може припустити, що він міг взяти чуже. Законний представник неповнолітнього підсудного заявила, що батько ОСОБА_7 працює з ранку і до вечора, а вона сама часто хворіє, а тому на старшого сина дуже часто покладаються і в утриманні численного господарства і у вихованні та догляді за молодшими дітьми. Вважає, що сталося прикре непорозуміння, яке її син спокутав своєю подальшою бездоганною поведінкою. Суд вважає, що насправді мати має вплив на сина, він їй підчиняється, а вона може з впевненістю покластися на нього в будь-яких ситуаціях. До обставин, що помякшують покарання підсудному суд відносить щире каяття підсудного у протиправній поведінці та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім (а.с. 23), вчинення злочину вперше (а.с. 41) та повне відшкодування заподіяної шкоди (а.с. 113). Досудовим та судовим слідством не встановлено обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає, що неповнолітньому підсудному ОСОБА_1, з врахуванням сукупності помякшуючих для нього покарання обставин, характеризуючи його особу даних та умов його життя та виховання, а також думки потерпілого, який просить у своїй заяві (а.с. 113) не притягувати ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, суд вважає, що виправлення неповнолітнього можливе без призначення такого суворого покарання, яке передбачене санкцією інкримінованої частини статті 185 КК України. Тому суд вважає за можливе і правильне застосувати ч. 1 ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_1 більш мякий вид покарання, не зазначений у санкції інкримінованої частини статті. Зокрема, і підсудний і його законний представник заявили, що ОСОБА_1 має свій власний дохід від зайняття домашнім господарством, здачі горіхів і т.п., а тому суд приймає рішення про призначення ОСОБА_1 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому кримінальним законом тридцять неоподатковуваних мінімумів

- 2 -

доходів громадян.

З огляду на обране судом покарання для підсудного, а також його бездоганної процесуальної поведінки, суд не вбачає необхідності для залишення до вступу вироку в законну силу запобіжного заходу підсудному.

Речові докази по справі на підставі п. 5 ст. 81 КПК України мають бути повернені їх законному володільцю. Однак, із заяви потерпілого (а.с. 113) слідує, що за викрадене майно він отримав від матері підсудного грошову компенсацію і не має до останнього претензій матеріального чи морального характеру. Прокурор та захист заявили клопотання про повернення викрадених речей матері підсудного і суд вважає за правильне задовільнити таке клопотання.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 3 ст.185 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі пятсот десять гривень.

Скасувати запобіжний захід щодо ОСОБА_1, обраний постановою слідчого від 13 листопада 2010 року.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в Мурованокуриловецькому РВ УМВС повернути законному представнику підсудного ОСОБА_3.

На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: ____________