ВИРОК

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

Справа № 1 -
509/2007

7 травня 2007 року Стрийський міськрайонний суд
Львівської області

в
складі: головуючого-судді: Сапіги
В.П.

при
секретарі Кулешник
С.М.

з участю
прокурора Поповича М.В.

адвоката ОСОБА_4

представника служби
в справах неповнолітніх Стрийської райдержадміністрації Ратич М.М.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрия кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженця та жителя с. Верчани,
Стрийського району,
Львівської області,
українця, громадянина
України, непрацюючого, не одруженого, учня 8-го класу Верчанської ЗОШ, раніше не судимого, допризовника,
в скоєнні злочину передбаченого диспозицією ст. 185ч.1КК України

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2006
року, близько 11 години 35 хвилин
підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в класі
історії Верчанської ЗОШ, що в с.
Верчани, Стрийського району, Львівської області, побачив на парті мобільний телефон марки
"Самсунг -Х 620", який
належить неповнолітньому ОСОБА_2
та, якого в той час не було, з особистих корисливих спонукань, переслідуючи мету протиправної наживи за
рахунок незаконного заволодіння чужим майном,
таємно викрав даний телефон вартістю 694 гривні, з сім карткою "Діджус" - вартістю
50 гривень, на якій були гроші в сумі 2
гривні, а всього завдав потерпілому
шкоди на загальну суму 746 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав
себе винним в скоєнні даного

злочину
і пояснив, що 17 листопада 2006
року, близько 11 години 35 хвилин, знаходився в

класі
історії Верчанської ЗОШ, побачив на
парті мобільний телефон "Самсунг -Х 620",

який
належить неповнолітньому ОСОБА_2 якого в
той час не було взяв цей телефон, та

сховав в
трубу на спортивному майданчику школи. Після уроків виявив, що телефон

відсутній
на місці, де він його сховав.

Суд вважає, що доведена вина підсудного в скоєнні злочину
у вигляді таємної крадіжки чужого майна,
тобто злочину передбаченого
ст.185 ч.1 КК України, та що
недоцільно досліджувати інші докази,
оскільки учасники судового розгляду не оспорюють фактичних обставин
справи.

В судовому
засіданні ОСОБА_2 заявила позов до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди
та витрат, пов'язаних з наданням
юридичної допомоги. В процесі розгляду справи відповідачем було відшкодовано
шкоду та витрати і позивач відмовився від позовних вимог.

Суд вважає, що клопотання педагогічного колективу
Верчанської ЗОШ щодо звільнення підсудного від покарання із застосуванням до
нього примусових заходів виховного характеру не підлягає до задоволення, оскільки з представленої характеристики
поданої досудовому слідству, останній
характеризується посередньо (активності в громадській роботі та трудових
колективних справах не спостерігається,
не завжди відробляє літню трудову практику, іноді пропускає уроки без поважних
причин, буває замкнутим, неправдивим),
що вказує на те, що підсудний не
проявляє бездоганної поведінки.

При обранні міри
покарання суд враховує суспільно-небезпечний характер вчиненого злочину і
звертає увагу на особу підсудного, який
є неповнолітнім, своїми діями сприяв у
розкритті злочину, а тому з урахуванням
наведеного слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, звільнивши при цьому від відбування покарання
з випробуванням.

2

Керуючись ст.323,
324 КПК України
суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за
ст.185 ч.1 КК України на один рік позбавлення волі та у відповідності до ст.
75, 104 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного
покарання, встановивши іспитовий строк
один рік.

Зобов'язати
засудженого, згідно ст. 76 КК України, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання та періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу засудженому, підписку про невиїзд
з постійного місця проживання, залишити
без змін до вступу вироку в законну силу.

На вирок суду
протягом 15 діб з дня проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного
суду Львівській області.