справа 274/2553/15-к провадження: 1-кп/0274/291/15
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, на утриманні маючого двох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого: 26.06.2003 року Бердичівським міськрайонним судом за ст.ст. 187 ч. 2, 187 ч. 3, 187 ч. 4, 69 ч. 1, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 24.07.2014 року Бердичівським міськрайонним судом за ст. 125 ч. 2 КК України до 200 годин громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 185 ч. 2 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; потерпілої ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.
Так, 14.05.2015 року близько о 17 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на кухні будинку АДРЕСА_2 , куди був запрошений власником будинку ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, користуючись тим, що ОСОБА_6 заснув, усвідомлюючи, що його дії будуть не помічені іншими особами, зі столу повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo A-396I» вартістю 800 грн., який був споряджений флеш-картою «Micro CD» ємністю 2 Гб. вартістю 150 грн., сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., на рахунку якої грошей не було, який належить ОСОБА_5 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 970 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України.
28.05.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якою обвинувачений в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду, сторони визнають правильність кваліфікацій дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 2 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді 2 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки з обов`язками: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтримали угоду.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечила.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України, є злочином середньої тяжкості, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілою та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про примирення від 28.05.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 ч.1 п.п. 3,4 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Lenovo A-396I», який знаходяться у потерпілої, залишити потерпілій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст.469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1