АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2014 року місто Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_9

слідчого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Потсдам Німеччина, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 26 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 26 листопада 2014 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 січня 2015 року включно та визначено заставу у розмірі 250 000,00 грн.

Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, проживає не за адресою місця проживання, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що підтверджується наявними вагомими доказами.

На думку слідчого судді запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не погодившись з прийнятим рішенням подали апеляційні скарги в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , в якій просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисники посилаються на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, захисники посилаються на те, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, оскільки ОСОБА_9 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою не визнає, не намагатиметься переховуватися від слідства та суду, оскільки має постійне місце проживання в місті Дніпропетровську, має міцну сім`ю (дружину, двох дітей, тещу, яка є інвалідом 1-ї групи та проживає разом з ним), перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має, добровільно надав свої пояснення слідчому при допиті. Крім того ОСОБА_9 є хворою людиною, не має одного ока, у підозрюваного частково паралізована кість правої руки, страждає на виразку шлунку, через наявні хвороби визнаний непридатним до військової служби, є пенсіонером за віком, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисників, які кожен окремо вимоги апеляційних скарг підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, думку підозрюваного, який вимоги апеляційних скарг захисників в його інтересах підтримав та просив їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що підстави для задоволення вимог апеляційних скарг відсутні тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, вивчивши надані матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження з розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Доводи, викладені захисниками в обґрунтування вимог апеляційних скарг, щодо істотних порушень норм кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів апеляційного суду, є не обґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З наданих матеріалів кримінального провадження та судового провадження з розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається наступне.

25 листопада 2014 року органом досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим № 0000188 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом виявлення та вилучення за місцем проживання ОСОБА_9 предмета, який спеціалістом техніком-сапером визнаний вибуховою речовиною "Тротил".

В той же день, 25 листопада 2014 року, слідчим, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, на підставі ст. 208 КПК України у встановленому нормами кримінального процесуального закону було затримано ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

26 листопада 2014 року слідчим, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, у встановленому нормами кримінального процесуального закону було повідомлено ОСОБА_9 про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В той же день, 26 листопада 2014 року, слідчий, якому було доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке оскаржуваною ухвалою було задоволене.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до норм ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.
Як вбачається з наданих матеріалів, органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про що 23 травня 2014 року йому вручено письмове повідомлення про підозру.
Суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, також обґрунтував наявність ризиків, що підозрюваний, знаходячись на волі, може вчинити інший злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи апеляційної скарги захисників підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається в своєму клопотанні, на думку колегії суддів апеляційного суду, є необґрунтованими.
Із відповіді начальника ВКР УСБУ в Дніпропетровській області від 01 грудня 2014 року вбачається, що згідно даних автоматизованої системи "Гарт" Державної прикордонної служби України протягом липня 2014 року підозрюваний ОСОБА_9 тричі покидав територію України. У суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_9 пояснив, що він дійсно виїжджав за межі України на запрошення з метою відвідування семінарів, присвячених діяльності органів державного управління України, які були організовані громадянами Російської Федерації.
За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками слідчого судді про те, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обставини, які свідчать про особу підозрюваного (мати пенсійного віку) дійсно мають місце, однак самі по собі не можуть бути підставою для застосування того чи іншого запобіжного заходу.
Стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного, будь-які документи на підтвердження цих обставин стороною захисту надані не були ні в суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, тому до уваги не можуть бути прийняті.
Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти наявним ризикам.
Оскільки ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 26 листопада 2014 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ від 26 листопада 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскаржена в касаційному порядку не може бути.

Судді: