АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/768/15 Справа № 172/1612/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000893 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у смт. Письменне

Васильківського району Дніпропетровської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року, в якій він просить змінити вирок в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, приєднано не відбуте покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років обмеження волі.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, вказує про те, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність оскільки суд першої інстанції у резолютивній частині вироку двічі призначив обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України, при цьому застосував положення ст.70 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки за окремими епізодами або пунктами статті (частини ) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 01 жовтня 2014 року близько 21:30 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу з території домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_1 , таємно викрав майно належне ОСОБА_9 вартістю 735грн., чим завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 01 листопада 2014 року близько 19:00 години обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись по АДРЕСА_1 таємно, повторно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 232,62 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і правильність кваліфікації його дій за цим злочином у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів зазначає, що дії обвинуваченого в обох інкримінованих йому в вину епізодах крадіжки кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність,сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Відповідно до положень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення покарання за сукупністю злочинів застосовується у випадках самостійної кваліфікації вчиненого закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив два злочини, які утворюють повторність та кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто за однією частиною однієї статті, тоді як за окремими епізодами злочинної діяльності або окремими пунктами статті (частини статті) особливої частини Кримінального кодексу, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається, що призвело до безпідставного застосування ч.1 ст.70 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню; що відповідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді