АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження: № 11-кп/791/76/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000397 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15.07.2014 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Первомайське Автономної Республіки Крим, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, -
в с т а н о в и л а :
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, належного обвинуваченому на праві власності, з поміщенням обвинуваченого до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Строк відбування покарання обчислено з 29.03.2014 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Вирішено питання щодо речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він, переслідуючи корисливий умисел, направлений на порушення правового режиму обороту наркотичних засобів, діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої слідством особи з метою збуту наркотичний засіб - дезоморфін, масою 0,0012 грам, який згідно висновку експерта № 371 від 23.02.2014 року, являється особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, і який 21.02.2014 року близько 12 год. 40 хв. у парковій зоні, розташованій по вул. Гвардійській в м. Цюрупинську Херсонської області, в ході проведення оперативної закупівлі незаконно збув шляхом продажу за 100 гривень ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий умисел, направлений на порушення правового режиму обороту наркотичних засобів, умисно, діючи повторно незаконно придбав у невстановленої слідством особи з метою збуту наркотичний засіб - дезоморфін, масою 0,0052 грами, який згідно висновку експерта № 543 від 24.03.2014 року, являється особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, і який 24.03.2014 року близько 17 год. 00 хв. в м. Цюрупинську Херсонської області в ході проведення оперативної закупівлі поблизу будинку № 5 по вул. Миру незаконно збув шляхом продажу за 100 гривень ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_7 , переслідуючи корисний умисел, направлений на порушення правового режиму обороту наркотичних засобів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно повторно придбав у невстановленої слідством особи з метою збуту наркотичний засіб - дезоморфін, масою 0,0005 грам, який згідно висновку експерта № 614 від 02.04.2014 року являється особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, і який 29.03.2014 року близько 15 год. 30 хв. у м. Цюрупинську Херсонської області у ході проведення оперативної закупівлі поблизу будинку АДРЕСА_3 незаконно збув шляхом продажу за 100 гривень ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації своїх дій, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.Вважає, що суд не врахував виняткові обставини справи, а саме: незадовільний стан його здоров`я оскільки він являється ВІЛ інфікованим та потребує постійного лікування, його мати ОСОБА_9 перебуває на обліку в онкодиспансері, а батько ОСОБА_10 являється дитиною війни та інвалідом ІІІ групи і потребують постійного догляду. З урахуванням зазначених обставин просить вирок суду змінити, застосувати до нього положення ст. 69 КК України, призначивши покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 307 ч. 2 КК України та звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому злочинів, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним, за пропозицією прокурора, дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину, вчиненого ОСОБА_7 в апеляції під сумнів не ставляться.
Таким чином, вина обвинуваченого у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України є доведеною і ніким не оспорюється.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 вищевказані вимоги кримінального закону дотримано не в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції надано оцінку тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, віднесених до категорії тяжких, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують.
Разом з цим, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, зокрема наявність в нього тяжких захворювань (а.п.325), його задовільні характеристики за місцем проживання (а.п. 212, 274), те, що він на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 268, 270), в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є раніше не судимим (а.п. 201, 202).
Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, якими колегія суддів визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, незадовільний стан здоров`я через тяжкі захворювання та необхідність постійного лікування, а також сукупність позитивних даних про особу винного, у тому числі те, що він раніше не судимий, задовільно характеризується, має постійне місце проживання, страждає на ряд захворювань, колегія суддів вважає, що встановлені обставини дають підстави для призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України, оскільки вони є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та свідчать, що мети покарання буде досягнуто при призначенні ОСОБА_7 основного покарання нижче нижчої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
З наведених підстав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України із пом`якшенням основного покарання.
При цьому, клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього амністії (а.п. 290) задоволенню не підлягає, оскільки він не є суб`єктом Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII.

Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 1, ч.1. ст. 408, ст. 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 15.07.2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання обчислювати з 29.03.2014 року.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2