Справа № 551/425/15-к
ВИРОК
іменем України
06.07.2015 року Шишацький районний суд Полтавської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000267 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не судимого, не працюючого, не одруженого, інваліда третьої групи,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 18 травня 2013 року приблизно о 10 годині 15 хвилин на 9 км автодороги Шишаки-Поділ, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ЗАЗ-TF69YO державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , рухаючись по автодорозі Шишаки-Поділ в напрямку селища Шишаки, на прямолінійній ділянці автодороги, діючи з необережністю, перед початком маневру обгону попутного транспортного засобу, порушуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, не переконався, що здійснення даного маневру буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху і, порушуючи вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України, рухаючись зі швидкістю понад 75 км/год, що є перевищенням допустимої швидкості руху в населених пунктах, яка не може перевищувати 60 км/год, не врахував дорожню обстановку, втратив при цьому можливість постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого з`їхав з проїзної частини дороги на ліве по ходу руху узбіччя, де допустив зіткнення з мопедом «Навігатор EX50» під керуванням ОСОБА_8 , який їхав по узбіччю дороги в зустрічному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини голови по всій лобно-скронево-тім`яній ділянці та у м`яку мозкову оболонку лівої гемісфери головного мозку та правої тім`яної ділянки, багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, переломів 1-4 ребер зправа та 1-7 ребер зліва по декількох анатомічних лініях, переломів грудини в 2-му міжребіррі, перелому правої ключиці в ділянці грудинно-ключичного зчленування, перелому лівої ліктьової та променевої кістки в нижніх діалізах, перелому лівого стегна в нижній частині діафіза, перелому 1-ї клиноподібної кістки лівої стопи, перелому остистих відростків 4-5 грудних хребців, розриву 1-го плюсно-фалангового суглобу зліва, перелому лобного відростку лівої акулової кістки, ран, що розташовані в лівій надбрівній ділянці, з розповсюдженням на лобну ділянку зліва, на передній поверхні лівого променево-п`ясткового суглобу, на передній поверхні лівого стегна у середньо-нижній третині, на внутрішній поверхні лівої стопи, на тильній поверхні нігтевої фаланги 1-го пальця лівої стопи, на тильній поверхні лівої стопи, в проекції 1 плюстневої кістки, на тильній поверхні правої кисті, в проекції 3 п`ястної кістки, саден, що розташовані на зовнішній поверхні лівого колінного суглоба та лівої гомілки у верхній та середній частинах, синця на верхній повіці лівого ока, які могли утворитися від дії тупих предметів, та по ступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Від тілесного ушкодження у вигляді тупої травми голови, яка привела до виникнення рани голови, крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, перелому кісток склепіння та основи черепа потерпілий ОСОБА_8 помер на місці події.

Своїми протиправними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та його смерть, громадянин ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і підтвердив обставини вчинення злочину, викладені у обвинувальному акті. Просив звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що матеріальні збитки, завдані злочином їй частково відшкодовані, проте, не в повному обсязі. Заперечила проти звільнення обвинуваченого від покарання та просила призначити йому найбільш суворе покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються і обмежив обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, допитом потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та смерть потерпілого.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний та матеріальний стан, думку потерпілої щодо міри покарання, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, а також ту обставину, що вчинений ним злочин, згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та з урахуванням вищевказаних обставин дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім буде призначення покарання в виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, суд вважає також необхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» оскільки, обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин, вчинений ним до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», не є особливо тяжким та вчинений з необережності.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав повністю та просив задовольнити.

Потерпіла заперечила проти звільнення обвинуваченого від покарання.

Прокурор заперечень проти задоволення клопотання захисника не мав та вважав за необхідне його задовольнити.

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання особи, засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Згідно ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

У відповідності ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» (19.04.2014 року), з необережності вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України який, згідно ст.12 КК України, є тяжким.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» обвинувачений ОСОБА_5 являвся інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 15.07.2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Шишацькому районі Полтавської області та копією довідки сер.МСЕ серія 7-66 ТЕ від 20.11.2008 року згідно яких ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи безстроково.

Таким чином, обвинувачений належить до осіб, які підпадають під дію п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обставин, передбачених ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи, вищевикладене, та враховуючи що Закон України «Про амністію в 2014 році» передбачає звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, тобто, поліпшує становище обвинуваченого, суд вважає необхідним клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» задовольнити.

Судові витрати не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а матеріали провадження, надані прокурором та досліджені в судовому засіданні, не містять документального підтвердження таких витрат.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році», суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_5 від відбування призначених основного та додаткового покарань - звільнити.

Речові докази по справі:

- мопед марки «Навігатор EX50» - передати у власність потерпілої

ОСОБА_4 ;

- Автомобіль ЗАЗ-TF69YO передати власнику - ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам провадження які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя