Справа № 240/26673/25
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року

м. Київ

справа № 240/26673/25

касаційне провадження № К/990/6162/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області

на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року (головуючий суддя - Леміщак Д.М.)

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Граб Л.С.; судді: Сторчак В.Ю., Матохнюк Д.Б.)

у справі № 240/26673/25

за заявою Головного управління ДПС у Житомирській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАПЕРОВА ФАБРИКА»

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Головне управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС у Житомирській області, контролюючий орган) звернулось до адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАПЕРОВА ФАБРИКА» (далі - ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА», Товариство, платник податків).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року, у відкритті провадження за заявою ГУ ДПС у Житомирській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА» відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що судом встановлено наявність спору про право, що виключає можливість судового провадження у порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА» звернулось до суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 05 листопада 2025 року № 2901-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА». Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року в адміністративній справі № 240/25937/25 відкрито провадження за цим позовом. Таким чином, підставою звернення позивача з адміністративним позовом у справі № 240/25937/25 є призначення та проведення документальної позапланової перевірки відповідачем за відсутності на те, на думку Товариства, правових підстав, тобто у спосіб, який не відповідає встановленим нормам. Враховуючи, що предметом спору у справі № 240/25937/25, на думку судів попередніх інстанцій, є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА», останні дійшли висновку про наявність у спірних правовідносинах спору про право.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ГУ ДПС у Житомирській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотивуючи касаційну скаргу, контролюючий орган зазначає, що подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки не може розглядатися як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України, оскільки, враховуючи практику Верховного Суду, викладену у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21, згідно з якою, серед іншого вказано, що оскарження наказу про проведення перевірки не є спором про право і не перешкоджає розгляду судом заяви податкових органів про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника, вважаючи, що правовідносини в цій справі та у справі, в межах якої подано касаційну скаргу, є подібними.

Ухвалою від 17 березня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі.

У подальшому від ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА» надійшов відзив, у якому Товариство просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, аргументуючи тим, що в цьому випадку все ж наявний спір про право. На переконання платника податків, сам факт того, що контролюючий орган вважає незаконним недопуск його до перевірки, а Товариство вказує на незаконність наказу про проведення цієї перевірки і є спором про право.

Судами установлено, що податковий орган звернувся до суду в порядку статті 283 КАС України із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА», застосованого на підставі рішення начальника ГУ ДПС у Житомирській області від 21 листопада 2025 року.

Прийняттю зазначеного рішення передував недопуск платником податків контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 05 листопада 2025 року № 2901-п та направлень від 12 листопада 2025 року №№ 5551, 5552.

Не погоджуючись із наказом ГУ ДПС у Житомирській області від 05 листопада 2025 року № 2901-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАПЕРОВА ФАБРИКА», платник податків звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, дійшли висновку про наявність спору про право, яке полягає у незгоді платника податків із зазначеним вище наказом.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 283 КАС України врегульовано особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів.

Пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України визначено, що провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з частинами четвертою - п`ятою статті 283 КАС України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21, вирішуючи питання про те, чи можна вважати подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки спором про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, акцентував увагу на тому, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд у межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України.

У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з правовим висновком судової палати наявність спору про право у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою частиною першою статті 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як «спір про право».

Також судовою палатою зазначено, що з огляду на частину першу статті 4 КАС України, звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним рішення податкового органу про проведення податкової перевірки чи про застосування адміністративного арешту майна або дій такого органу при проведенні перевірки підпадає під поняття публічно-правового спору (пункт 2). Визначення цього терміну не дає підстав для висновку, що «публічно-правовий спір» є тотожним до терміну «спір про право».

Отже, подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки або накладення адміністративного арешту не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові безпосередньо стосується питання закриття провадження у разі встановлення судом першої інстанції такого факту вже після відкриття провадження, однак цей висновок фактично підлягає застосуванню і в цій справі, незважаючи на те, що перевірці у даній справі підлягають висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України з тих самих підстав.

Насамкінець, колегія суддів повторно зауважує, що оскарження платником податків наказу контролюючого органу про проведення перевірки, дій контролюючого органу при її проведенні, чи рішення про застосування адміністративного арешту майна не є спором про право у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України і не перешкоджає розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Перевірка причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків, обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій, що між сторонами існує спір про право, предметом якого є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування умовного адміністративного арешту, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі, є помилковим.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що порушення норм процесуального права допущено судами обох інстанцій, справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі № 240/26673/25 скасувати.

Cправу № 240/26673/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Гончарова І.Я.Олендер Р.Ф. Ханова