Справа № 420/4595/26
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4595/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50066, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

визнати протиправним та скасувати рішення ОДЕСЬКОЇ МИТНИЦІ, ЯК ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ МИТНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, про коригування митної вартості товарів № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025 року, а також визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000338;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОДЕСЬКОЇ МИТНИЦІ, ЯК ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ МИТНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом позивача ТОВ «ІМЕКС КР» було подано електронну митну декларацію (ЕМД) № 25UA02U5 від 18.12.2025, за якою, в подальшому, Одеською митницею було відмовлено у випуску товарів (картка відмови № UA500050/2025/000338) та прийнято рішення про коригування митної вартості (рішення № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025).

Позивач вважає, що Відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товару, порушено порядок та процедуру визначення та коригування такої вартості. Позивач вказує, що декларантом було надано всі документи, необхідні для здійснення митного оформлення товару за поточною митною вартістю, а Відповідачем було протиправно витребувано документи, які не стосуються сформованих ним в оскаржуваному рішенні зауважень. Також позивач вказав, що ним визначено ціну у відповідності до приписів МК України, оскільки єдиними витратами, що були понесені з придбанням та ввезенням товару є сплата його вартості за контрактом, специфікацією до нього та виставленим Постачальником інвойсом.

Ухвалою суду від 23.02.2026 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.

26.02.2026 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11.03.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також витребувано в Одеської митниці належним чином засвідченні копії документів, які були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2025/000338.

26.03.2026 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відзиві зазначено, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 25UA02U5 від 18.12.2025 року, відповідно до якої за умовами поставки CIF на митну територію України надійшов товар ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ». Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 25UA02U5 від 18.12.2025 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA02U5 від 18.12.2025 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Як зазначив відповідач, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025 та картки відмови № UA500050/2025/000338 від 18.12.2025 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ».

26.03.2026 року до суду від представника Одеської митниці надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.03.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що він не погоджується з викладеними у відзиві аргументами Відповідача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, нормам Митного кодексу України та судовій практиці Верховного Суду. Як стверджує позивач, зауваження, що стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень є формальними та не впливають на достовірність митної вартості.

Позивач наголошує, що Одеською митницею не було наведено обґрунтування для прийняття оспорюваних рішень: не вказано, які саме складові вартості (ціна товару, транспорт, страхування) під сумнівом, джерела порівняння з вартістю аналогічних товарів та чому подані документи недостатні для визначення митної вартості за основним методом тощо.

Щодо додаткового запиту документів позивач вказав, що при їх витребовуванні митним органом не було визначено які складові митної вартості (ціни товару) непідтверджені, та чому подані документи (контракт, інвойс та інші) є недостатніми.

31.03.2026 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого митниця не погоджується з аргументами позивача з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 31.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

У ході здійснення господарської діяльності позивача ПАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» та Компанією METINVEST INTERNATIONAL SA (Швейцарія) 18.10.2024 року був укладений Контракт купівлі-продажу бентоніту № 2024/BENT-MI/C, відповідно до умов вказаного контракту Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти поставку та сплатити Товар, з описом, якістю, кількістю та за ціною, зазначеною у відповідних Додатках, та відповідно до умов цього Контракту (п.1.1. Контракту). Також визначено умови постачання - CIF Incoterms 2020.

Відповідно до п. 2.1. Контракту, платежі за цим Договором здійснюються в доларах США та/або євро та/або гривнях. У разі, Якщо валюта платежу відрізняється від валюти ціни, зазначеної в рахунках-фактурах, перерахунок валюти ціни у валюту платежу здійснюється за кроскурсом згідно з офіційним курсом валют Національного банку України. (НБУ) на дату сплати платежів у гривнях. Покупець повинен здійснити оплату за доставлену продукцію протягом 45 календарних днів після дати коносамента.

28.11.2025 року сторони уклали додаткову угоду № 3 до Контракту № 2024/BENT-MI/C від 18.10.2024 року, якою домовились внести зміни до пункту 1.1 «Місце відвантаження» та «Місце постачання» Розділу 1 «ТОВАР» Контракту №2024/BENT-MI/С від 18.10.2024, та викласти їх в наступній редакції: Місце відвантаження: ПОРТИ УКРАЇНИ Місце постачання: ПОРТИ УКРАЇНИ.

16.10.2025 року Сторонами було укладено Специфікацію № 4 до Контракту № 2024/BENT-MI/C від 18.10.2024 року, в якій сторони, погодили, що загальна кількість товару, що поставляється становить 10000,00 тон (+/-10%), а загальна вартість товару складає 900 300 USD. Також в Специфікації було визначено умови постачання: CIF PIVDENNYI, UKRAINE/ CIF порт Південний, Україна. В специфікації також визначено умови оплати Оплата 100% протягом 45 дней від дати коносаменту.

23.10.2025 року продавцем був виставлений інвойс № 95665173, який містить посилання на Специфікацію № 4 від 16.10.2025 року та на Контракт № 2024/BENT-MI/C від 18.10.2024 року.

18.12.2025 року уповноваженою позивачем особою з метою митного оформлення імпортованого товару до Одеської митниці подано митну декларацію № 25UA02U5 на товар:

1.АКТИВОВАНИЙ БЕНТОНІТ:- ПЕРЕРОБЛЕНИЙ БЕНТОНІТ (СИПКІ ГРУДКИ) ДЛЯ ВИРОБНИЦТВА ОКАТКІВ - 10000,000 МТ.ФАКТИЧНІ ПАРАМЕТРИ:*Вміст карбонату натрію - 2,3-2,8%;*КУСКИ вміст вологи 13.74%;*Значення рН (5% суспензія) - 9.86;*Показник вільного набухання 28хв;*Поглинання води (пластина) - 673хв;*Калібрування (0-40мм) - 99.50хв;*Вміст монтморилоніту - 72.96хв;*Кремнезем у вигляді SiO2 49.65%;*Натрій у вигляді Na2O - 2.85%;*Сірка S - 0.040%ПОСТАВЛЯЄТЬСЯ ДЛЯ ВЛАСНИХ ВИРОБНИЧИХ ПОТРЕБ ПРАТ "ЦГЗК".НЕ ДЛЯ ВІЙСЬКОВОГО ПРИЗНАЧЕННЯ.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №95665173 від 23.10.2025 року;

Коносамент (Bill of lading) №A-B 1 від 23.10.2025 року;

Статус особи, яка подає митну декларацію №2;

Рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця №EX/72/25-26 від 16.10.2025 року;

Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №03-1/1498 від 25.11.2025 року;

Розрахунок ціни (калькуляція) (КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ) від 23.10.2025 року;

Страховий поліс №T-0 від 23.10.2025 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2024/BENT-MI/C від 18.10.2024 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) ДОД. УГОДА № 3 від 28.11.2025 року;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) ДОДАТОК № 4 від 16.10.2025 року;

Доповнення до внутрішнього договору (контракту) ДОД. УГОДА № 11 від 25.12.2024 року;

Доповнення до внутрішнього договору (контракту) ДОД. УГОДА № 12 від 30.04.2025 року;

Договір про надання послуг митного брокера №198-61-04 від 03.03.2016 року;

Електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/ або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат №GCCI/2025/016/1419925A/0004797 від 25.10.2025 року;

ГЕНЕРАЛЬНИЙ АКТ №1 від 17.12.2025 року;

Лист-роз`яснення 01.05.2025 від 05.01.2026 року;

СЕРТИФІКАТ АНАЛІЗА № GIPL/QAL/ від 01.08.2018 року;

ТЕХНОЛОГІЧНИЙ ПРОЦЕС від 22.10.2024 року;

Копія митної декларації країни відправлення №6232922 від 16.10.2025 року.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до наданого рахунку про здійснення платежів від 16.10.2025 № EX/72/25-26 зазначені ціни на умовах FOB KANDLA PORT, INDIA, тоді як в інвойсі від 23.10.2025 № 95665173 ціни на CIF PORTS OF UKRAINE, а у документі № КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ від 23.10.2025, зазначено CIF PIVDENNYI, UKRAINE;

2) відсутні відомості які підтверджують митну вартість товарів, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості щодо складових митної вартості задекларованих товарів документально не підтверджені), відсутні відомості (не виділені окремими складовими) щодо складових митної вартості, а саме вартості витрат на транспортування, страхування, пакування, маркування, завантаження які повинні бути включені у вартість товару; в наданому страховому полісі 23.10.2025 № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів;

3) в митній декларації країни відправлення (код документу 9610) від 16.10.2025 № 6232922 зазначено судно GLOBE VEGA але у гр.21 митної декларації від 18.12.2025 № 25UA02U5 вказано m/v ANNA-BARBARA, що не підтверджено документально (витрати на розвантаження-завантаження);

4) згідно Додатка № 4 від 16.10.2025 Оплата 100% протягом 45 календарних днів від дати коносаменту № A-B-1 від 23.10.2025 на день подання митної декларації від 18.12.2025 № 5UA02U5 - не підтверджено платіжними документами.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 2,3 статті 53,54 МКУ зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та або інформація біржових організацій про вартість товару , 8) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 9) банківський платіжний документ, підтверджуючий попередню оплату до митного оформлення; 10) митну декларацію країни відправлення. Також декларанта було повідомлено вимоги п.6 ст. 53 Митного кодексу України, де зазначено, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів.

Листом підприємства від 18.12.2025 № ЛИСТ Б/Н до EМД від 18.12.2025 № 25UA02U5 , декларант повідомив митний орган, що додаткових документів, відповідно до ч. 3 статті 53 МКУ надати немає можливості.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, в рамках проведення консультації з декларантом відповідно до ч. 5 статті 55 МКУ, враховуючи інформацію викладену у Листі підприємства від 11.12.2025 №ЛИСТ Б/Н до ЕМД від 18.12.2025 № 5UA02U5, що митну вартість товарів, заявлену до митного оформлення буде скориговано, оскільки декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ.

Згідно статті 57 МКУ кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МКУ. Згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до частини 1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) за резервним методом.

Отже, 18.12.2025 року Одеська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA5000500/2025/000031/2, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме з було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), з урахуванням обсягу партії, умови поставки, комерційних умов є більшим та становить по товару №1 0,0977 дол. США/кг (EМД від 17.02.2024 24UA98U6 та ЕМД від 11.12.2025 № 25UA93U3 за умовами поставки CIF UA ODESSA № 25UA93U3, оформленою, приблизно, у той же час, вага 23000000 кг).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця 18.12.2025 року видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000338.

Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що за результатом аналізу наданих декларантом документів до митного оформлення встановлено розбіжності та невідповідності.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Митниця в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів вказує, що відповідно до наданого рахунку про здійснення платежів від 16.10.2025 № EX/72/25-26 зазначені ціни на умовах FOB KANDLA PORT, INDIA, тоді як в інвойсі від 23.10.2025 № 95665173 ціни на CIF PORTS OF UKRAINE, а у документі № КАЛЬКУЛЯЦІЯ ЦІНИ від 23.10.2025, зазначено CIF PIVDENNYI, UKRAINE.

Між тим суд враховує, що рахунок про здійснення платежів від 16.10.2025 № EX/72/25-26 стосується придбання продавцем - METINVEST INTERNATIONAL S.A., товару у виробника - GINPEX IMERYS INDIA PRIVATE LIMITED, та наданий митному органу виключно на підтвердження ціни за якою Продавцем було придбано товар у його виробника.

Комерційний інвойс № 95665173 від 23.10.2025 року, так само як і Калькуляція ціни визначають умови поставки - CIF PIVDENNYI, UKRAINE, що свідчить про відсутність розбіжностей умов поставки на дану партію товару та не суперечить умовам контракту № 2024/BENT-MI/C від 18.10.2024 року.

Також митний орган в оскаржуваному рішенні вказує, що в наданому страховому полісі 23.10.2025 № T-0 відсутні відомості щодо страхової винагороди, яка має бути включена до складових митної вартості задекларованих товарів, між тим, як вже встановлено судом, поставка товару здійснювалась на умовах CIF. За умовами CIF на продавця покладається обов`язок щодо забезпечення страхування від ризиків втрати і ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування і оплачує страхові внески.

Таким чином, за умовами поставки CIF постачальник вже поніс витрати на страхування, тому вони були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, тому надання додаткових документів, в тому числі визначати вартість страхування митним законодавством не передбачається. Витрати щодо страхування належать продавцю. Окремого страхування товару декларантом не здійснювалося. Правила Інкотермс також не передбачають обов`язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу.

Так, доводи відповідача щодо відсутності документів про вартість страхування визнаються судом необґрунтованими.

Щодо твердження відповідача про відсутність підтвердження витрат на розвантаження-завантаження, у зв`язку з тим, що в митній декларації країни відправлення від 16.10.2025 № 6232922 зазначено судно GLOBE VEGA але у гр.21 митної декларації від 18.12.2025 № 25UA02U5 вказано m/v ANNA-BARBARA.

Суд враховує пояснення позивача, що дана розбіжність в назві судна виникла у зв`язку з помилкою компанії експедитора Shri Balaji Infraport Ptv. Ltd., що була допущена при зверненні останньої до індійської митниці. На підтвердження вказаного до суду надано лист компанії GINPEX IMERYS INDIA PRIVATE LIMITED від 05.02.2026 року та заява про внесення змін до свідоцтв про завантаження № № 6231168 та № 6232922 від 05.02.2026 року.

Також суд зазначає, що за умовами CIF, на яких постачалась дана партія товару, продавець зобов`язаний оплатити транспортні витрати (фрахт) для доставки вантажу до узгодженого порту призначення, отже в будь якому випадку, витрати на розвантаження-завантаження не в порту призначення покладаються на продавця та вже включені в ціну товару. Отже, митним органом необґрунтовано вказано на відсутність підтвердження витрат на розвантаження-завантаження, як на підставу для прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо твердження митниці, що згідно Додатка № 4 від 16.10.2025 Оплата 100% протягом 45 календарних днів від дати коносаменту № A-B-1 від 23.10.2025 на день подання митної декларації від 18.12.2025 № 5UA02U5 - не підтверджено платіжними документами, суд враховує пояснення позивача наведені в позовній заяві, що ним не було виконано його зобов`язання з оплати імпортованого товару, у зв`язку з чим будь які платіжні документи щодо цього на момент митного оформлення були відсутні.

Крім цього суд звертає увагу, що в постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ПАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.

Суд зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ПАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості № UA5000500/2025/000031/2 від 18.12.2025 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA5000500/2025/000031/2 від 18.12.2025 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000338, у зв`язку з чим вони належать до скасування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно матеріалів справи, позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 12791,10 грн., але з урахуванням того, що ним заявлено одну вимогу майнового характеру щодо визнання протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025 року, він повинен був сплатити судовий збір в розмірі 10128,70 грн.

Вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000338 є похідною і за неї судовий збір не сплачується.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці у розмірі 10128,70 грн. (де 10128,70 грн. - ставка судового збору за звернення до суду з даним позовом).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50066, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500050/2025/000031/2 від 18.12.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000338.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50066, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10128,70 грн. (десять тисяч сто двадцять вісім грн. 70 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук