Справа № 750/3662/26
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3662/26
Провадження № 2-а/750/76/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

у березні 2026 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6869277 від 20.03.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП, ст. 125 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно з постановою, винесеною інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області ст. лейтенантом поліції Дорошенком Сергієм Васильовичем серії ЕНА №6869277 від 20.03.2026, водій ОСОБА_1 керував т/з «Рено Магнум» НОМЕР_1 в складі автопоїзду з напівпричепом TRAILOR AA3471XF, при цьому над передньою частиною кабіни були відсутні три ліхтарі оранжевого кольору, чим порушив п.30.3 ПДР України, ст. 125 КУпАП. Також на н/причепі кількість та режим роботи зовнішніх освітлювальних приладів не відповідала вимогам конструкції т/з, а саме встановлено додатковий непередбачений конструкцією т/з ліхтар заднього ходу, чим порушив п.31.1, 31.4.3, ДСТУ 3649. Об`єднано ст. 36 КУпАП чим порушив п.31.1 ПДР технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів.

Позивач вважає, що постанова ЕНА №6869277 від 20.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно ДСТУ 4100:2021 від 01.11.2021 знак «автопоїзд» було скасовано через його застарілість, низьку інформативність та уніфікацію з європейськими стандартами. Знак вважається необов`язковим оскільки водії мають орієнтуватися за габаритами та типом т/з. Сучасні вантажівки та причепи достатньо забезпечені світлотехнікою та маркуванням, що робить окремий знак на даху кабіни зайвим. Що стосується порушення за ч.1 ст.121 КУпАП, позивач зазначає, що згідно ДСТУ 3649:2010 п.6.1.5 на т/з, довжина яких перевищує 6 метрів, дозволено встановлення два обов`язково та два факультативно ліхтарі заднього ходу білого кольору. Згідно ПДР п.31.3 забороняється експлуатація т/з, якщо вони переобладнані з порушенням стандартів, не пройшли обов`язковий техконтроль, мають невідповідні номерні знаки або незаконно обладнані спецсигналами. Висновок інспектора щодо переобладнання т/з в даному випадку грунтується на його візуальному обстеженні без відповідної вимірювальної техніки, а також без проведення технічної експертизи про що свідчить акт, в якому інспектор засвідчив: засоби вимірювальної техніки не застосовувались, що є недопустимим.

Також, позивач зазначає що інспектором була порушена процедура розгляду адміністративної справи, відхилені клопотання та не були досліджені докази.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження надати відзив на позовну заяву.

Відповідач засобами поштового зв`язку надіслав відзив, де заперечив проти задоволення позовних вимог. Зокрема, зазначає що посилання позивача на ДСТУ 4100:2021 від 01.11.2021 не є доречним, оскільки згідно п.1.1 цей Стандарт поширюється на дорожні знаки призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов, напрямків, режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях та виїздах на них з прилеглих територій, на територіях об`єктів дорожнього сервісу, а також на матеріали для світлоповертальних поверхонь (далі світлоповертальні матеріали) технічних засобів організації дорожнього руху. Обов`язковість встановлення знаку «автопоїзд» на відповідній категорії транспортних засобів передбчається безпосередньо п. 30.3 ПДР України.

Крім того, відповідно до п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування приладу зовнішнього світлового (далі ПЗС), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання колісного транспортного засобу. Так, на відео 1.20260320_073950 зафіксовано порушення позивачем п. 31.1 та п. 31.4.3 ПДР України, а саме встановлення додаткових ліхтарів заднього ходу.

Разом з тим, на місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 березня 2026 року о 07 год 43 хв на 212 км а/д М-03 «Київ Харків Довжанський» Позивач керував транспортним засобом «Renault Magnum 440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Trailor SYY 3CX», номерний знак НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції.

За змістом постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6869277 від 20.03.2026 про накладення адміністративного стягнення (а.с. 5), над передньою частиною кабіни транспортного засобу під керуванням позивача були відсутні три ліхтарі оранжевого кольору. Також на напівпричепі кількість та режим роботи зовнішніх освітлювальних приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме встановлено додатковий, не передбачений конструкцією транспортного засобу ліхтар заднього ходу, чим порушив п.30.3, 31.1, 31.4.3 Правил дорожнього руху України та ДСТУ 3649:2010, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбаченні статтею 125 КУпАП та частиною першою ст. 121 КУпАП. Згідно статті 36 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з частиною першою ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів , тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Як вбачається із ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто, інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області ст. лейтенант поліції Дорошенко Сергій Васильович, виносячи оскаржувану постанову, притягнув позивача до адміністративної відповідальності як за ч. 1 ст. 121 КУпАП, так і за ст. 125 КУпАП, визначивши за обидва правопорушення один вид стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно п. 31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.3. Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування приладу зовнішнього світлового (далі ПЗС), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання колісного транспортного засобу.

Разом з тим, положенням п. 6.1.5 ДСТУ на транспортних засобах, довжина яких перевищує 6 метрів дозволено встановлення двох обов`язково та двох факультативно ліхтарів заднього ходу білого кольору.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з актом відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 20.03.2026 вбачається стислий опис несправностей, а саме «встановлено додатковий ліхтар заднього ходу не передбачений конструкцією транспортного засобу», при цьому засоби вимірювальної техніки не застосовувалися.

Відповідачем до відзиву надано три фрагменти відео з бодікамер поліцейського, при досліджені судом яких виявлено, що при відкритті відео 1.20260320_073950 виникла помилка відтворення. Зокрема з властивостей вказаного відео вбачається, що розмір вказаного файлу МР4 становить 0 КБ, що дає підстави дійти висновку про відсутність у вказаному файлі відеоматеріалу, що унеможливлює його дослідження судом.

Інші два відеозаписи містять лише процедуру оголошення поліцейським постанови позивачу та її вручення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без достатньої доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення позивачем п. 31.1 та п. 31.4.3 ПДР України, зокрема щодо габаритів транспортного засобу, що у даному випадку має істотне значення, з огляду на вищенаведені вимоги (п. 6.1.5 ДСТУ) щодо взаємозв`язку встановлених світлових приладів із довжиною транспортного засобу.

Суд також зазначає, що за інформацією з відкритих джерел, довжина самого лише напівпричепу TRAILOR AA3471XF перевищує 6 метрів.

З цього слідує, що відповідачем не надано докази, які свідчили б та підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, суд звертає увагу, що п.30.3 ПДР України передбачено встановлення знаку «Автопоїзд» горизонтально над передньою частиною кабіни (кузова) з проміжками між ліхтарями від 150 до 300 мм - на вантажних автомобілях і колісних тракторах (класу 1.4 т і вище) з причепами, а також на зчленованих автобусах і тролейбусах.

Згідно п. 6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 габаритні вогні та знак автопоїзда повинні функціонувати у сталому режимі.

Позивачем у позовній заяві не заперечується факт відсутності на транспортному засобі на передній частині кабіни трьох ліхтарів оранжевого кольору. При цьому зазначає, що його було скасовано згідно ДСТУ 4100:2021 від 01 листопада 2021 року.

З таким твердженням Позивача суд погодитися не може, оскільки факт виключення вказаного знаку із ДСТУ не свідчить про скасування відповідних положень Правил дорожнього руху, а саме п.30.3, чи про відсутність у водія обов`язку дотримуватися встановлених норм.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ст. 127-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015(далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП виноситься поліцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач не надав доказів наявності подій та складу адміністративного правопорушення за ч.1 статті 121 КУпАП.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст. 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, а також без проведення відповідних замірів габаритів транспортного засобу, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 в справі № 216/5226/16-а.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6869277 від 20.03.2026 в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати та змінити вид адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 125 КУпАП, а саме із штрафу у розмірі 340 грн на попередження.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

На підставі ст.ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6869277 від 20.03.2026 року, винесену інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області ст. лейтенантом поліції Дорошенком Сергієм Васильовичем відносно ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та змінити вид адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ст. 125 КУпАП, а саме із штрафу у розмірі 340 грн. на попередження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписання до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя