Справа № 320/41294/24
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року

м. Київ

справа № 320/41294/24

адміністративне провадження № К/990/54528/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Юрченко В.П., Гончарової І.А.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 (суддя Кочанова П.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 (судді: Грибан І.О. (головуючий), Ключкович В.Ю., Парінов А.Б.) у справі №320/41294/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТД-РИТЕЙЛ» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФТД-РИТЕЙЛ» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №169/ж10/31-00-07-05-01-24 від 14.02.2024, яким позивачу яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 4089894,70 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення фактичної перевірки у Товариства контролюючим органом було встановлено порушення вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), яке полягало у проведенні розрахункових операцій не на повну суму вартості проданих товарів.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки під час проведення фактичної перевірки не були виявлені факти не проведення Товариством розрахункових операцій на повну суму покупки без використання реєстраторів розрахункових операцій або без застосування програмних реєстраторів розрахункових операцій. Дотримання вимог Закону №265/95-ВР підтверджується відомостями фіскальних чеків програмних реєстраторів розрахункових операцій та безпосередньо актом перевірки в якому зазначено про проведення розрахункових операцій з використанням зареєстрованих реєстраторів розрахункових операцій (РРО) та видачею покупцям відповідного розрахункового документа.

Зазначає, що Товариством у період з 01 по 28 листопада 2023 року здійснювалися операції з продажу товарів зі споживачами на підставі публічного договору за акційною ціною на умовах акційної пропозиції, затвердженої наказом № 121023006 від 12.10.2023 «Про проведення рекламної (маркетингової) акції під умовною назвою Комплект аудіокниг».

При цьому, в ході спірної перевірки фахівці контролюючого органу фактично дослідити лише ту інформацію про вартість товару на цінниках, яка була розміщена в торговому залі магазину станом на момент проведення перевірки, тобто в період з 12 січня по 17 січня 2024 року. Будь-які посилання контролюючого органу на вартість товару згідно з цінниками станом на період який передував проведенню фактичної перевірки, зокрема, в період проведення позивачем акції з 01 по 28 листопада 2023 року є безпідставними та фактично такі обставини під час перевірки взагалі не досліджувалися. У позивача не випробовувались жодні документи щодо цього. Також вважає твердження відповідача про те, що споживачами не замовлялись придбані у позивача комплекти електронних примірників аудіо книг, озвучених українською мовою не відповідає фактичним обставинам, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

4. Задовольняючи позовні вимоги Товариства суди дійшли висновку, що фактів продажу позивачем товарів за ціною нижчою від ціни придбання актом фактичної перевірки не встановлено, розрахункові операції, проведені Товариством відповідно до вимог чинного законодавства, а фіскальні чеки, зокрема ФН ПРРО № за №sllvxSLCHlo від 07.11.2023 на суму 9987,90 грн, ФН ПРРО № від 07.11.2023 за № ufU2P5cjECE на суму 4099,00 грн, ФН ПРРО № від 10.11.2023 за № GcfwcQx62Bc на суму 11 206,90 грн, містять відомості про узгоджену сторонами ціну укладеного публічного договору, найменування товару, вартість кожної одиниці товару окремо, дату укладення договору, суму сплачених покупцем та отриманих позивачем грошових коштів, а також спосіб проведення розрахунків (готівка) з урахуванням акції, тому у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до статті 17 Закону №265/95-ВР.

Суди також вказали, що доводи контролюючого органу про продаж позивачем товарів, які не замовлялись та не отримувались покупцями нічим не обґрунтовані; відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наведених в акті перевірки обставин та висновків, зокрема цінників, пояснень покупців та зафіксованої належним чином у встановленому податковим законодавством порядку податкової інформації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №643/ж5/17-00-07-05-17/43890029 від 18.01.2024 (93/ж5/31-00-07-05-01-19/43890029 від 22.01.2024 - реєстраційний номер та дата реєстрації акту в органі ДПС за місцем реєстрації), оформленого за результатами проведеної фактичної перевірки магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТД-Ритейл», розташованого за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, б. 23.

У вказаному акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог, зокрема, пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке полягало у проведенні розрахункових операцій не на повну суму вартості товарів.

Зазначене порушення полягає у наступному.

Повар пропонується до продажу за ціною зазначеною у ціннику. Однак в ході фіскалізації його продажу розрахункову операцію не на повну суму вартості товарів, а саме: вартість товару зменшено на суму вартості комплекту електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою. Загальна сума покупки у фіскальному чеку відповідає ціні товару, зазначеній на ціннику. При цьому покупець комплекту електронних примірників аудіокниг не замовляв, такий був включений до фіскального чеку без попереднього погодження з покупцем, що підтверджується наданою інформацією покупцями товарів в соціальних мережах, мережі Інтернет.

Встановлено, що за період з 07.11.2023 по 27.11.2023 відповідно до наявних копій фіскальних чеків №, №, № встановлені аналогічні факти продажу товарів не на повну суму їх вартості. Загальна сума яких складає 2 729 925,80 грн.

На підставі вказаного, контролюючий орган дійшов висновку, що Товариством допущено порушення, зокрема пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій».

Не погоджуючись з наведеними висновками, Товариство подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких, висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №169/ж10/31-00-07-05-01-24 від 14.02.2024, яким позивачу яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 4089894,70 грн за не проведення розрахункових операцій через РРО (ПРРО) на загальну суму 2 729 925,80 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою 26.02.2024, за результатами розгляду якої, рішенням про результати розгляду скарги від 01.05.2024 № 12652/6/98-00-06-03-02-06, спірне податкове-повідомлення рішення відповідача від 14.02.2024 № 169/ж10/31-00-07-05-01-24, залишене без змін, а скарга без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що фіскальним чеком ФН ПРРО № за № sllvxSLCHlo від 10:19:16 - 07.11.2023 підтверджується проведення Товариством розрахункової операції на повну суму покупки в розмірі 9987,90 грн, з яких:

- 1699,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за комплект електронного примірника аудіокниг, озвучених українською мовою «Історичний»;

- 8288,00 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Плита комбінована ТМ Hansa моделі FCMW580577.

Загальна сума покупки, а саме розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари, складає 9987,90 (1699,90 + 8288,00) грн і відповідає відомостям фіскального чеку ФН ПРРО № за № sllvxSLCHlo від 10:19:16 07.11.2023.

Фіскальним чеком ФН ПРРО № від 17:15:57 07.11.2023 за № ufU2P5cjECE підтверджується проведення Товариством розрахункової операції на повну суму покупки в розмірі 4099,00 грн, з яких:

- 899,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем комплект електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою «Казки та Пригоди»;

- 3199,10 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Парова щітка ТМ Tefal моделі DT9530E1.

Загальна сума покупки, тобто розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари, складає 4099,00 (899,90 і 3199,10) грн і відповідає відомостям фіскального чеку ФН ПРРО № за № ufU2P5cjECE від 17:15:57 07.11.2023.

Фіскальним чеком ФН ПРРО № від 12:48:17 10.11.2023 за №GcfwcQx62Bc підтверджується проведення Товариством розрахункової операції на повну суму покупки в розмірі 11 206,90 грн, з яких:

- 899,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем комплект електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою «Казки та Пригоди»;

- 6599,10 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Пилосос циклонний ТМ PHILIPS моделі FC9729/09;

- 2799,00 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Чайник ТМ TEFAL моделі КІ831Е10;

- 779,00 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за сковорода ТМ TEFAL моделі С3841053 б/кр 25 см для млинців XL INTENSE;

- 129,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Кухонний прилад ТМ моделі 2745112 Лопатка Bienvenuе.

Загальна сума покупки, тобто розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари, складає 11 206,90 (899,90 + 6599,10 + 2799,00 + 779,00 + 129,90) грн і відповідає відомостям фіскального чеку ФН ПРРО № від 12:48:17 10.11.2023 за №GcfwcQx62Bc .

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме норми пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На переконання відповідача судами як першої так і апеляційної інстанцій не надано належної правової оцінки обставинам у справі, доказам та твердженням контролюючого органу. Відповідач вважає, що продавцем товар пропонується до продажу за ціною зазначеною у ціннику, однак в ході фіскалізації його продажу розрахункову операцію не на повну суму вартості товарів, оскільки вартість товару зменшено на суму вартості послуги «Надання доступу до комплектів електронних примірників аудіокниг». При цьому покупець електронних примірників аудіокниг не замовляв, такі включені до фіскального чеку без попереднього погодження з покупцем, що підтверджується наданою інформацією покупцями товарів в соціальних мережах, мережі Інтернет. Відповідач вважає, що пропозицію, яка надавалась Товариством покупцям, не можна вважати знижкою, оскільки покупець не отримував можливості зменшення вартості покупки по загальній сумі зазначеній у фіскальному чеку.

Також на переконання контролюючого органу, витрати на правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, оскільки не відповідають обсягу роботи, а тому суди безпідставно задовольнили вимоги Товариства щодо відшкодування позивачу правничої допомоги.

Контролюючий орган покликається на правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15, від 24.04.2018 у справі № 814/1258/16, відповідно до яких надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, а склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Відповідач вважає, що дана справа не є достатньо складною в порівняні з визначеним позивачем розміром та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статей Податкового кодексу України та інших нормативно - правових актів, а також позивач не обґрунтовує необхідність понесення своїх витрат, що суперечить висновкам як Великої Палати Верховного Суду так і висновків Верховного Суду, зокрема висловленим у постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

9. Товариство надало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач в ході розгляду даної справи не надав жодних доказів, які б підтверджувати проведення позивачем розрахункових операцій не на повну супу покупки, не проведення розрахункових операцій через РРО або не видачу покупцям розрахункових документів.

В постанові від 02.02.2023 у справі №500/6845/21 Верховний Суд зробив висновок, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її не проведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО, а у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

З акту перевірки не вбачається, що під час фактичної перевірки контролюючим органом були виявлені факти не проведення позивачем розрахункових операцій на не повну суму покупки, проведення ним розрахункових операцій без використання або без застосування РРО, не видачі покупцям відповідних розрахункових документів чи не відповідності виданих розрахункових документів вимогам щодо форми та змісту. В ході розгляду даної справи відповідачем та третьою особою також не надано жодних доказів, які б підтверджувати проведення позивачем розрахункових операцій не на повну супу покупки, не проведення розрахункових операцій через ПРРО або не видачу покупцям розрахункових документів.

Натомість, відомостями доданих то матеріалів справи фіскальних чеків ПРРО, на які містяться посилання в акті фактичної перевірки, повністю й беззаперечно спростовуються доводи контролюючого органу та підтверджується, що за наслідком укладення публічного договору купівлі-продажу за місцем здійснення торгівлі позивач, з використання зареєстрованих ПРРО, провів розрахункову операцію на повну суму покупки й видав покупцям розрахунковий документ встановленої форми, який містить інформацію, зокрема, про найменування товару, вартість кожної одиниці товару окремо, узгоджену сторонами ціну укладеного договору - загальну суму покупки, дату укладення договору, суму сплачених покупцем та отриманих позивачем грошових коштів, а також спосіб проведення розрахунків (готівка/карта).

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованим та недоведеним.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про нібито не отримання покупцями знижки. Відповідач свідомо, всупереч наданим позивачем доказам (запереченням до акту перевірки з додатками), ігнорує той факт, що за умовами акції споживач отримав й оплатив не один, а два і більше товарів, а тому загальна вартість сплачених покупцем коштів включає вартість всіх отриманих товарів, з врахування наданої/отриманої знижки.

Необґрунтованими є і доводи контролюючого органу про продаж позивачем товарів, які покупцями не замовлялись. Відповідачем не надано доказів на підтвердження наведених в акті перевірки таких висновків, зокрема цінників, пояснень покупців та зафіксованої належним чином у встановленому податковим законодавством порядку податкової інформації, про які йдеться в акті перевірки. При цьому, доданим до матеріалів справи Звітом про результати проведення акції на підставі наказу №121023006 від 12.10.2023 підтверджується ділова мета проведення даної акції, зокрема, її ефективність та позитивний результат для збільшення приросту частки продажу акційних товарів в порівнянні з аналогічним періодом попереднього та наступного календарних місяців.

Безпідставними є і доводи контролюючого органу щодо завищення та необґрунтованості витрат на правничу допомогу, які були стягнуті на користь Товариства. Розмір судових витрат на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги є співмірним із складністю справи, складністю та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), ціною позову, значенням справи для ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ», що було встановлено судами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому контролюючим органом обґрунтованих доводів та належних доказів на спростування встановлених обставин не наведено та не надано.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій

10. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

11. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з висновком, викладеним в акті фактичної перевірки, Товариством у своїй діяльності допущено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За приписами вказаних положень Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, а також в обов`язковому порядку надавати особі, яка отримує товар (послугу) розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Невиконання вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність у вигляді фінансових санкцій. Зокрема. відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

При цьому, відповідальність суб`єкта господарювання за порушення вимог Закону №265/95-ВР наступає у разі, якщо фактичною перевіркою встановлено, що розрахункові операції на повну суму не проведено через РРО, або розрахунковий документ (фіскальний чек) створено лише на частину проданих товарів (не повну суму проведеної операції) та/або його не надано покупцю товару.

У цій справі позивача притягнуто до відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених пунктами 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Контролюючий орган вважає, що позивачем порушені пункти 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, оскільки суб`єктом господарювання проведено розрахункові операції без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі належних відповідних розрахункових документів, на переконання відповідача фіскальні чеки, зокрема №, №, №, які надані Товариством та досліджені під час перевірки, видано на не повну вартість товару. На думку контролюючого органу, це пов`язано із тим, що під час продажу товару його вартість зменшувалась за рахунок продажу електронних примірників аудіокниг, які покупець не замовляв, проте такий комплект включався до фіскального чеку без попереднього погодження з покупцем.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку наведеним твердженням контролюючого органу та зроблено висновок про їх безпідставність та недоведеність, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство здійснює торгівлю непродовольчими товарами, розміщеними у торговому залі об`єктів торгівлі (магазинів), зокрема і в тому де проведена фактична перевірка (магазин «Фокстрот» за адресою : Рівненська область, м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, б. 23), що є публічною пропозицією для покупців товарів укласти з Товариством договір купівлі-продажу товару. Згода покупця на придбання у продавця товарів за договірною вартістю, встановленою сторонами в момент укладання угоди, є акцептом та підтверджується передачею коштів в якості оплати придбаного товару. Заявлена на ціннику ціна товару є публічною пропозицією продавця укласти з ним договір, за однією із умов договору та не є остаточною ціною товару, оскільки може до моменту фактичного укладення договору змінитися залежно від різних факторів, зокрема наявності спеціальних (акційних) умов на придбання окремих товарів та послуг.

При цьому товари, що реалізуються Товариством не підпадають під державне регулювання цін, тож ціни на такі товари є вільними, встановлюються суб`єктом господарювання самостійно за згодою сторін, у тому числі з можливістю зменшення ціни товару під час його продажу за рахунок знижок покупцям. Наведені обставини діяльності Товариства відповідають положенням статей 627, 632, 633, 638, 642, 699 Цивільного кодексу України та статей 1, 3, 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Вказані обставини контролюючим органом не заперечувалися.

Товариство реалізуючи товари за місцезнаходженням об`єктів торгівлі надає покупцям можливість придбати у нього товари за різними акційними умовами, зокрема проводить різноманітні маркетингові акції за умовами яких покупцям надається можливість придбати товар за зниженою (акційною) ціною. Умови придбання товарів за зниженими (акційними) цінами доводяться до відома покупців шляхом розміщення в торговому залі магазинів затверджених наказом керівника Товариства офіційних правил участі в акції. Крім того, інформація про можливість придбання товарів за умовами тих чи інших акційних пропозицій доводиться до відмова покупців на цінниках, інформаційних покажчиках та безпосередньо продавцями. Жодна з акційних пропозицій, запропонованих Товариством, не є обов`язковою для прийняття покупцями. Покупець самостійно приймає рішення щодо придбання товару.

Наказом Товариства від 12.10.2023 № 121023006 «Про проведення рекламної (маркетингової) акції» (далі - акція), з метою збільшення обсягів продажу та зменшення товарних запасів в магазинах ТМ «Фокстрот» ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» по всій території України, крім АР Крим та тимчасово окупованих територій України та зони проведення бойових дій, та на виконання маркетингової політики підприємства, затверджено: офіційні правили акції «Комплект аудіокниг»; перелік комплектів електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою та ціну таких комплектів, що приймають участь в акції «Комплект аудіокниг»; перелік та ціну товару, що приймає участь в акції «Комплект аудіокниг». Призначено провести в магазинах ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» ТМ «ФОКСТРОТ» у період з 01.11.2023 по 28.11.2023 включно, акцію «Комплект аудіокниг» у відповідності з правилами. Розмістити інформацію про умови проведення акції в магазинах ТМ «Фокстрот» та здійснити маркування цінників акційних товарів у відповідності з правилами акції.

Згідно з умовами акції Товариство надавало покупцям можливість придбати товари за акційною ціною при одночасному придбанні комплекту електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою. У разі виявлення покупцем бажання придбати товари за умовами акції, ціна на акційний товар становила роздрібну вартість цього товару за вирахуванням вартості обраного учасником акції комплекту електронних примірників аудіокниг.

Наведені обставини відповідачем фактично не заперечувалися та не були спростовані, належних та допустимих доказів щодо відсутності інформування покупців про акцію та/або щодо ненадання згоди покупцями на купівлю товару з урахуванням акції, на чому наполягає відповідач, суду не надано.

Також встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки контролюючим органом не досліджувались обставини, які вплинули на формування позивачем й узгодження з покупцями вартості реалізованих товарів. При зверненні до позивача з запитом про надання документів від 12.01.2024 ГУ ДПС в Рівненській області від позивача не вимагались документи, які підтверджують облік та походження товарів, що знаходяться в місці реалізації за адресою м.Рівне, вул. Кулика і Гудачека, б. 23, магазин «Фокстрот». При цьому доданими до матеріалів справи запереченнями до акту перевірки підтверджується, що користуючись встановленим положеннями пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України правом, позивач надав до контролюючого органу заперечення що до висновків акту перевірки, повідомив про здійснення реалізації товарів за акційними цінами та надав докази проведення акції, однак такі фактично контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного рішення не були взяті до уваги.

Твердження відповідача про ненадання споживачами згоди на придбання у позивача одного із товарів - комплектів електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою, судами попередніх інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, оскільки такі не ґрунтуються на жодних доказах, зокрема, на відомостях звернень чи скарг покупців про не відповідність умов укладених між ними та позивачем публічних договорів купівлі-продажу в частині узгодженої вартості чи кількості отриманих та сплачених ними товарів. Посилання контролюючого органу на наявність інформації в мережі «Інтернерт», відносно того, що покупці не замовляли відповідних електронних примірників аудіокниг при покупці товарів, проте такі комплекти включалися до фіскального чеку, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки жодних доказів наведеному надано не було, а інформація з мережі «Інтернет» не є належним та допустимим доказом в розумінні норм процесуального Закону.

Судами встановлено, що позивач у своїй діяльності при продажу товарів використовує програмні реєстратори розрахункових операцій, зареєстровані та належним чином опломбовані відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР.

Також встановлено, що за умовами акції були проведені операції з придбання товару за фіскальними чеками ПРРО № від 07.11.2023 за № sllvxSLCHlo, № від 07.11.2023 за № ufU2P5cjECE, № від 10.11.2023 за №GcfwcQx62Bc, які досліджувались контролюючим органом під час фактичної перевірки. Розрахункові операції за вказаними фіскальними чеками проведені ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» відповідно до вимог чинного законодавства та містять дані про усі придбані покупцями товари на суму їх вартості з урахуванням акції.

Так, зокрема відомостями фіскального чека ПРРО № за № sllvxSLCHlo від 10:19:16 - 07.11.2023 підтверджується, що за наслідком укладення зі споживачем публічного договору купівлі-продажу Товариством проведено розрахункову операцію на повну суму покупки в розмірі 9987,90 грн, з яких: 1699,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за комплект електронного примірника аудіокниг, озвучених українською мовою «Історичний» та 8288,00 грн сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Плита комбінована ТМ Hansa моделі FCMW580577.

Загальна сума покупки, тобто розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари складає 9987,90 (1699,90 + 8288,00) грн і відповідає відомостям фіскального чеку ФН ПРРО № за № sllvxSLCHlo від 07.11.2023.

Аналогічна ситуація і з ПРРО № від 07.11.2023 за № ufU2P5cjECE, яким підтверджується проведення Товариством розрахункової операції на повну суму покупки в розмірі 4099,00 грн (899,90 + 3199,10) та ПРРО № від 10.11.2023 за №GcfwcQx62Bc, яким підтверджується проведення розрахункової операції на повну суму покупки в розмірі 11 206,90 грн (899,90 + 6599,10 + 2799,00 + 779,00 + 129,90).

Актом перевірки також не встановлено фактів отримання позивачем від покупців грошових коштів у кількості, більшій ніж зазначено в розрахункових документах (фіскальних чеках ПРРО).

Також, оскільки фіскальні чеки, щодо яких встановлено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР видано за листопад 2023 року, а перевірку проведено в січні 2024 року, Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження встановлення Відповідачем під час перевірки даних щодо вартості товару відображеного в зазначених чеках, а саме тієї, яка зазначалась в цінниках, станом на момент їх продажу.

Крім того, додані до матеріалів справи фіскальні чеки ПРРО (а.с. 49-51) містить вичерпну інформацію, що забезпечує використання покупцем придбаного ним комплекту електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою, зокрема посилання на вебсайт, за яким цей примірник аудіокниг можна отримати, код активації завантаження товару на вебсайті, а також інформація про можливість отримання даного товару в розділі «Моя Бібліотека» особистого кабінету покупця на офіційному сайті продавця (https://www.foxtrot.com.ua/).

При цьому, контролюючим органом всупереч вимог процесуального закону (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України) не доведено належними та допустимими доказами правомірності висновків, зафіксованих в акті перевірки та покладених в основу прийнятого спірного податкового повідомлення - рішення. Відповідачем не надано доказів на підтвердження наведених в акті обставин та висновків, зокрема, що Товариством через ПРРО проведено операцію на не повну суму вартості проданих товарів, чи що фіскальний чек сформовано не на всю суму коштів, які було отримано від покупця за придбаний товар. Матеріали справи не містять жодних доказів, зокрема цінників, пояснень покупців, зафіксованої належним чином податкової інформації, про яку йдеться в акті та на яку посилається контролюючий орган. Також відповідачем не досліджувалось та не приймалось до уваги особливості здійснення Товариством роздрібної торгівлі товарами з урахуванням акційних пропозицій.

Натомість позивачем до матеріалів справи додано Звіт про результати проведення акції на підставі наказу №121023006 від 12.10.2023, яким підтверджується ділова мета проведення даної акції, зокрема, її ефективність та позитивний результат для збільшення приросту частки продажу акційних товарів в порівнянні з аналогічним періодом попереднього та наступного календарних місяців. Відповідно до вказаного Звіту, за наслідком проведення акції обсяг продажу товарів на акційних умовах у категорії ІТ (ноутбуки, комп`ютери) збільшився на 32,7%, MDA (велика побутова техніка) на 29,8%, а AV (телевізори, приставки) на 29,5%.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність з боку позивача порушень вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, як наслідок, відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до статті 17 Закону №265/95-ВР.

Окремо суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно акту перевірки, порушення, на яких наполягає контролюючий орган, були виявлені виключно за 3 (трьома) фіскальними чеками ПРРО № від 07.11.2023, № від 07.11.2023, № від 10.11.2023 на суму покупок 9987,90 грн, 4099,00 грн та 11206,90 грн відповідно, які досліджувалися під час проведення фактичної перевірки.

При цьому відповідно до акту перевірки, контролюючий орган на підставі наявної податкової інформації дійшов висновку про допущення позивачем аналогічних порушень за період з 07.11.2023 по 27.11.2023 на загальну суму 2729926,80 грн (додаток №1 до акту перевірки). Однак відповідачем не надано суду ані додатку № 1 до акту перевірки, ані копії фіскальних чеків наведених в такому додатку № 1 до акту.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не мітять жодного переліку проданих позивачем товарів з порушенням, на які посилається контролюючий орган, зокрема в акті перевірки та повторно наголошує, що згідно приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень, тобто контролюючий орган, покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення.

Отже, з врахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про непідтвержненість обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував наявність з боку позивача порушень вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, що свідчить про протиправність застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

В частині підстав для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій відповідач зазначав про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР у взаємозв`язку з нормою пункту 8 частини першої статті 1 Закону України «Про рекламу», а саме висновку в частині відображення суб`єктом господарювання повної вартості товарів у фіскальних документах при проведені маркетингової акції.

Однак наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі зводяться виключно до його незгоди з висновками судів попередніх інстанцій та встановленими обставинами справи відносно того, що контролюючим органом не було доведено факти проведення Товариством операцій на не повну суму вартості проданих товарів, чи що фіскальний чек сформовано не на всю суму коштів, які було отримано від покупця за придбаний товар. Тобто доводи відповідача у цій частині зводяться до нової правової оцінки обставин у справі та фактично не стосуються питання щодо тлумачення норми права.

Вищевказане не доводить існування обставин, за яких у Верховного Суду виникає необхідність формування правового висновку щодо тлумачення положень пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР у взаємозв`язку з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про рекламу».

12. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням суду першої інстанції на користь Товариства стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20449,00 грн, а постановою суду апеляційної інстанції на користь Товариства стягнуто понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що враховуючи надані Товариством докази на обґрунтування заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, розмір судових витрат в сумі 20 449 грн, понесених ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції та в сумі 4000,00 грн на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги в суді апеляційної інстанції є співмірним зі складністю справи, складністю та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), участі представника у судових засіданнях, ціною позову та значенням справи для ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ».

Контролюючий орган не погоджується з зазначеним розміром витрати на професійну правничу допомогу, вважає такі витрати завищеними та необґрунтованими. Вказує, що дана справа не є достатньо складною в порівняні з визначеним позивачем розміром та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статей Податкового кодексу України та інших нормативно - правових актів, також Товариство не обґрунтовує необхідність понесення таких витрат, що суперечить висновкам як Великої Палати Верховного Суду так і висновків Верховного Суду, зокрема від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Однак колегія суддів вважає такі доводи контролюючого органу безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. (частина третя статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 19.12.2019 у справі № 520/1849/19, від 29.11.2022 у справі №340/9016/21.

Тобто обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частин першої, сьомої та дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на правничу допомогу. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої та апеляційної інстанцій подано документи в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 20449,00 грн, а саме договір про надання правової допомоги від 02.05.2024 № ФТД-286/02-05/24, укладений з Адвокатським об`єднанням «СОЛ», додаткову угоду № 1 від 02.05.2024, платіжну інструкцію АТ «Райффайзен Банк» №142938 від 02.05.2024 на суму 20449,00 грн, додаткову угоду від 20.08.2025 № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № ФТД-295/16-05/24 від 16.05.2024, укладену з Адвокатським об`єднанням «СОЛ», платіжну інструкцію АТ «Райффайзен Банк» №152535 від 20.08.2025 на суму 10272,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши предмет спору у цій справі та надані позивачем документи дійшли висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20449,00 грн та 4000,00 грн, є цілком обґрунтованою та пропорційною, а також вказані суми є співмірними з виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Слід зазначити, що позивачем до суду апеляційної інстанції для стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу заявлено суму у розмірі 10225,00 грн, при цьому суд частково врахував доводи відповідача та зменшив такі до 4000,00 грн. Суд врахував тривалість розгляду справи, складність правовідносин, витрачений адвокатом час та обсяг вчинених ним дій в процесі підготовки процесуальних документів для забезпечення юридичного представництва інтересів у суді апеляційної інстанції та дійшов висновку, що саме сума в розмірі 4 000,00 грн відповідає принципу співмірності обсягу наданих послуг та підлягає стягненню з відповідача.

При цьому доводи касаційної скарги лише містять аналогічні посилання на неспівмірність розміру витрат та не містять обґрунтованих доводів щодо неправильності вирішення цього питання судами, зокрема, які саме доводи контролюючого органу не було враховано та якими доказами такі підтверджуються. Крім того, контролюючий орган, не вказує які витрати та на яку суму, на думку відповідача, є неспіввісними та були необґрунтовано та безпідставно враховані при стягненні витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суди виходили, зокрема з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, Верховний Суд дійшов висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

14. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 слід залишити без задоволення.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі №320/41294/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер В.П. Юрченко І.А. Гончарова