Справа № 160/1895/26
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 рокуСправа №160/1895/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду Україна в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 28.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду Україна в Тернопільській області (надалі - відповіач 2), в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 року за поданою заявою № 5269 від 18.12.2025 року;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем проіндексовано його пенсію з 01.03.2025 на підставі постанови №209, але перерахунок не призвів до збільшення пенсії, оскільки розмір пенсії перевищив максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону №2262, з чим позивач не погоджується.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пільгову пенсію за віком по Списку №1 відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон №1058-IV).
Водночас, розмір пенсії з надбавками обмежений максимальним розміром 23 610, 00 грн., що підтверджується наданою позивачем до суду довідкою про доходи №4850 7580 2858 3827.
18 грудня 2025 року позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про перерахунок його пенсії без обмеження максимальним розміром.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 27 від 25.12.2025 відмовлено у здійсненні перерахунку, та зазначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» позивачу нараховано 80% від 36381, 17 грн в сумі 29104, 94 грн, за мінусом обмеження в індексації за 2023, 2024, 2025 роки (4405, 72 грн) пенсія станом на 01.01.2026 становить 24 699, 22 грн.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром та обмеження максимальним розміром індексацію пенсії позивача, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку наведеному вище, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другоїстатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Статтею 46 Конституції Українипередбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина 1статті 92 Конституції України).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно доКонституції Українита Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цимЗаконом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зстаттею 1 Закону № 1058-IVпенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цимЗакономпенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цьогоЗаконуотримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першоюстатті 9 Закону № 1058-IVвизначено, що відповідно до цьогоЗаконув солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Сторонами не заперечується, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням приписівЗакону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Так, відповідно достатті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці`мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків їх заробітної плати (доходу), визначеної відповідно достатті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічні гарантії закріплені у статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка визначає розмір пенсії за віком.

Аналіз нормстатті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці`тастатті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`свідчить про те, що мінімальний розмір пенсії обчислений з розрахунку 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків, за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування порядку відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря або три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд враховує, щостаттею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці`передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені зазначеним Законом.

Отже, враховуючи положеннястатті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд констатує, що позивач має право на пенсію за віком, яка має становити суму не менше 80 відсотків його заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 360/367/24.

В цій справі спірними є дії відповідача щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 під час здійснення індексації його пенсії з 01.03.2025.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 січня 2025 року у справі № 400/4663/24 сформував правовий висновок відповідно до якого під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другоїстатті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124(далі - Порядок № 124) підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положеннямЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, згідно з пунктом 4 Порядку № 124, розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Пунктом 5 Порядку № 124 передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

У свою чергу, під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (абзац 2 пункту 6 Постанови 124).

Пунктом 1постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25.02.2025 № 209(далі - Постанова № 209) установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другоїстатті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році»(Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 тапідпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Суд зазначає, що індексація пенсії, зокрема у 2025 році, має здійснюватися із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,115 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії. При цьому, особі, на яку поширюються положеннястатті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», така пенсія після здійснення відповідного перерахунку має становити не менше як 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислювалась пенсія, або не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 25.02.2025 №27 з 01.03.2025 вбачається, що ПФУ проведено індексацію пенсії позивача у 2025 році шляхом множення розміру пенсії, визначеного під час попереднього перерахунку на коефіцієнт збільшення 1,115. При цьому, розмір пенсії який мав би отримувати позивач після цього перерахунку, з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»(80% від 36381,17 грн (середньомісячний заробіток)) складає 29104,94 грн.

Однак, ГУ ПФУ зменшило вказаний розмір пенсії до 24699,22 грн, визначивши це як обмеження в індексації з 01.03.2023, з 01.03.2024 та обмеження індексації з 01.03.2025 на загальну суму 4405,72 грн.

При цьому, з довідки про доходи вбачається, що пенсія позивача в період з березня 2025 року по грудень 2025 року виплачувалася в розмірі 23610,00 грн. щомісячно, а не в розмірі 24699,22 грн.

В грудні 2025 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії (індексації) з 01.03.2025 відповідно до вимог частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що розглядає заяву - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За наслідками розгляду заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення №27 про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав.

З тексту загаданого рішення від 25.12.2025 №27 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вбачається в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин визначальною є обставина, що позивач є отримувачем пенсії на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Тобто, мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків.

Отже, ПФУ обмежено саме гарантований статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії, що не є тотожним обмеженню максимального розміру індексації на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, щостаттею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зорустатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другоюстатті 9 КАС Українивизначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Враховуючи встановлені судом обставини, наведені в цьому рішенні висновки суду, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.12.2025 №27 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 за поданою заявою № 5269 від 18.12.2025;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву №5269 від 18.12.2025 ОСОБА_1 про проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, без зменшення гарантованого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Натомість, не підлягає задоволенню вимога про виплату пенсії як передчасна, оскільки відповідачем 2 на виконання рішення суду ще не розглянута повторно заява позивача та не проведено перерахунок пенсії.

Щодо заявлених вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд звертає увагу, що належним відповідачем у цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію/здійснює перерахунок, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення/перерахунок пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо перерахунку пенсії позивачу є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову.

Отже, саме ГУ ПФУ в Тернопільській області має здійснити повторний розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії.

Відтак, в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Ідентифікаційний код: 21910427), Головного управління Пенсійного фонду Україна в Тернопільській області (місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3; ідентифікаційний код: 14035769) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 25.12.2025 №27 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 за поданою заявою № 5269 від 18.12.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву №5269 від 18.12.2025 ОСОБА_1 про проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, без зменшення гарантованого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, буд. 3; ідентифікаційний код: 14035769) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331,20грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривна двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон