Справа № 420/36472/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/36472/25

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ ЮЖФАСАД звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просило:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.10.2025 №243618 про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД () п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД () з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що висновки контролюючого органу про ризиковість позивача не відповідають дійсності. При цьому, у позивача наявні орендовані приміщення, транспорт, наймані працівники для здійснення господарської діяльності.

Оскаржуване рішення не відповідає вимогам Порядку, не має належного обґрунтування щодо відповідності платника податків Критеріям ризиковості.

Наявність ознак ризиковості у контрагентів не може автоматично свідчити про відповідність позивача критеріям ризиковості. Крім того, реальність господарських операцій та наявність у Товариства відповідних ресурсів підтверджується документально, та не спростована контролюючим органом. Таким чином, наявні підстави для визнання протиправним і скасування рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.10.2025 №243618 про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД () п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖФАСАД судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області, сплачені згідно платіжної інструкції №538 від 24.10.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що підставою для ухвалення рішення стало виявлення обставин та/або отримання інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, відповідно до якого наявні наступні коди податкової інформації: - код 03 - постачання товарiв/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарiв, виконання робiт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберiгання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберiгання паливно-мастильних матеріалів тощо; 11 - накопичення залишків нереалізованих товарiв за відсутності (недостатності) місць для їхнього зберiгання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності та/або за відсутності придбання послуг зберiгання.

Також апелянт посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20.11.2019 у справі № 480/4006/18, від 25.04.2018 у справі № 826/1902/15, від 18.09.2018 у справі № 818/398/15.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ ЮЖФАСАД зареєстровано 11.06.2018 року, номер запису 0001043.

Основний вид економічної діяльності інші будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43.29).

24.09.2025 року позивачем було направлено до контролюючого органу повідомлення про надання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Позивачем було отримано рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.10.2025 №243618 про відповідність ТОВ ЮЖФАСАД критеріям ризиковості платника податків.

Згідно з даним рішенням, контролюючий орган дійшов висновку про відповідність Товариства п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Відповідно до вказаного пункту Критеріїв, у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

У графі Інформація, за якою встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості, в таблиці вказано:

- придбання позивачем товару за кодом УКТЗЕД 9406 у платника , період здійснення господарської операції з 26.03.2025 року по 22.09.2025 року;

- придбання позивачем товару за кодом УКТЗЕД 2523 у платника , період здійснення господарської операції з 26.03.2025 року по 22.09.2025 року.

Судом встановлено, що разом із повідомлення про надання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку позивачем надано відповідачу первинні документи щодо господарських операцій.

Із первинних документів судом встановлено таке.

21 серпня 2024 року між Управлінням капітального будівництва Южненської міської ради Одеського району Одеської області та ТОВ ЮЖФАСАД укладено Договір підряду №Т-ПРУ-БЛОК №3, де позивач зобов`язався зробити капітальний ремонт частини підвального приміщення з влаштуванням споруд подвійного призначення з властивостями найпростішого укриття, який було виконано згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт №3, №5, №6, №7, і які додаються до даного позову.

ТОВ ЮЖФАСАД була досягнута домовленість з ПП АЛЬФА ЛЮКС (), за результатами якої укладено договір поставки №67 від 14.03.2023 року стосовно постачання товарів, згідно з замовленнями, рахунками, які відіграють роль Специфікації. Предметом договору є постачання цегли керамічної, газобетону та інших будівельних матеріалів.

Відповідно до Договору поставки №67 від 14.03.2023 року, передбачений Договором товар придбано у юридичної особи ПП АЛЬФА ЛЮКС ().

При придбанні товару оформлені видаткові накладні:

№3754 від 19.03.2025р. на загальну суму 712000,00 грн., в т.ч. ПДВ 118666,67 грн.;

№3755 від 31.03.2025р. на загальну суму 1220714,92 грн., в т.ч. ПДВ 203452,49грн.;

№6339 від 26.05.2025р. на загальну суму 287972,27 грн., в т.ч. ПДВ 47992,27 грн.;

№6340 від 27.05.2025р. на загальну суму 300121,78 грн., в т.ч. ПДВ 50020,30 грн.;

№6918 від 11.06.2025р. на загальну суму 258614,00 грн., в т.ч. ПДВ 43102,33 грн.

На підтвердження оплати надано виписку по особовому рахунку.

Також ТОВ ЮЖФАСАД була досягнута домовленість з ТОВ СМБ Захід (), за результатами якої укладено договір поставки №04042025 від 04.04.2025 року стосовно постачання швидкоспоруджуваної захисної споруди цивільного захисту модульного типу Варта 3, згідно з вимогами, які зазначені в Додатку 1 до Договору. Ціна договору становить 19 869 258,00 грн.

Відповідно до Договору поставки №04042025 від 04.04.2025 року, передбачений Договором товар придбано у юридичної особи ТОВ СМБ Захід (). При придбанні товару оформлені видаткові накладні:

№143 від 08.08.2025р. на загальну суму 2223000,00 грн., в т.ч. ПДВ 370500,00 грн.;

№145 від 06.08.2025р. на загальну суму 1042629,50 грн., в т.ч. ПДВ 173771,50 грн.;

№142 від 05.08.2025р. на загальну суму 2223000,00 грн., в т.ч. ПДВ 370500,00 грн.;

№144 від 11.08.2025р. на загальну суму 2223000,00 грн., в т.ч. ПДВ 370500,00 грн.;

№110 від 20.06.2025р. на загальну суму 3080379,00 грн., в т.ч. ПДВ 513396,50 грн.;

№108 від 18.06.2025р. на загальну суму 3149250,00 грн., в т.ч. ПДВ 524875,00 грн.;

№107 від 17.06.2025р. на загальну суму 2964000,00 грн., в т.ч. ПДВ 494000,00 грн.;

№106 від 16.06.2025р. на загальну суму 2964000,00 грн., в т.ч. ПДВ 494000,00 грн.

Транспортування товару здійснювалось постачальником ТОВ СМБ Захід, що оформлено товарно-транспортними накладними: №183 від 01.07.2025р.; №184 від 01.07.2025р.; №178 від 02.07.2025р.; №177 від 02.07.2025р.; №181 від 03.07.2025р.; №180 від 03.07.2025р.; №188 від 03.07.2025р.; №196 від 10.07.2025р.; №190 від 10.07.2025р.; №191 від 10.07.2025р.; №194 від 11.07.2025р.; №195 від 11.07.2025р.; №83 від 14.07.2025р.; №84 від 14.07.2025р.; №192 від 15.07.2025р.; №193 від 15.07.2025р.; №75 від 16.07.2025р.; №76 від 16.07.2025р.; №77 від 16.07.2025р.; №94 від 18.07.2025р.; №204 від 18.07.2025р.; №207 від 18.07.2025р.; №152 від 21.07.2025р.; №91 від 21.07.2025р.; №90 від 21.07.2025р.; №92 від 21.07.2025р.; №27 від 22.07.2025р.; №752 від 25.07.2025р.; №751 від 25.07.2025р.; №213 від 23.07.2025р.; №212 від 23.07.2025р.; №211 від 23.07.2025р.; №210 від 23.07.2025р.; №31 від 28.08.2025р.; №27 від 26.08.2025р.; №32 від 27.08.2025р.; №30 від 27.08.2025р.; №29 від 26.08.2025р.; №28 від 26.08.2025р.; №26 від 25.08.2025р.; №25 від 25.08.2025р.; №24 від 25.08.2025р.; №69 від 22.08.2025р.; №70 від 22.08.2025р.; №71 від 22.08.2025р.; №66 від 21.08.2025р.; №67 від 21.08.2025р.; №68 від 21.08.2025р.; №63 від 20.08.2025р.; №64 від 20.08.2025р.; №65 від 20.08.2025р.; №62 від 19.08.2025р.; №61 від 19.08.2025р.; №60 від 19.08.2025р.; №57 від 18.08.2025р.; №58 від 18.08.2025р.; №59 від 18.08.2025р.; №54 від 15.08.2025р.; №55 від 15.08.2025р.; №56 від 15.08.2025р.; №53 від 14.08.2025р.; №52 від 14.08.2025р.; №51 від 14.08.2025р.; №50 від 13.08.2025р.; №49 від 13.08.2025р.; №48 від 13.08.2025р.

На підтвердження оплати надано виписку по особовому рахунку.

ТОВ ЮЖФАСАД для здійснення господарської діяльності використовує орендоване нежитлове приміщення, що розташоване за адресою м. Южне, пр. Миру, 25/148а, на підставі Договору оренди об`єкта нерухомості б/н від 12.06.2021 р. у ОСББ Миру 25.

Для виконання будівельно-монтажних робіт ТОВ ЮЖФАСАД використовує орендовані транспортні засоби та будівельну техніку: автогрейдер; вантажний самоскид; бульдозер, екскаватор-навантажувач; коток-дорожній; навантажувач фронтальний, на підставі Договору на надання послуг транспортних засобів, будівельної техніки №240926 від 26.09.2024 р. у ТОВ Дорожня будівельна компанія Дорсервіс.

Щодо співробітників Товариства регулярно подавалась відповідна звітність щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у відповідні проміжки часу.

Згідно штатного розпису на Товаристві працює 13 осіб: директор 1; виконавець робіт 1; монтажник будівельний 6; електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування -1; слюсар-сантехнік 1; інженер з проектно-кошторисної роботи 1; інженер-електрик 1; бухгалтер 1, що підтверджується розпорядженнями про прийняття на роботу.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено існування підстав для застосування до позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку з відповідним внесенням до переліку ризикових суб`єктів господарювання, у зв`язку з чим рішення комісії про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 09.10.2025 року №243618, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, на виконання вимог пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким визначено механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів.

Відповідно до пункту 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Додатком 1 до Порядку № 1165 встановлено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, зокрема п. 8 визначено, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Наказом ДПС України від 11.01.2023 року №17 «Про затвердження довідника кодів податкової інформації» затверджено довідник кодів податкової інформації, яка є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, зокрема 03 - постачання товарiв/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарiв, виконання робiт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберiгання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберiгання паливно-мастильних матеріалів тощо; 11 - накопичення залишків нереалізованих товарiв за відсутності (недостатності) місць для їхнього зберiгання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності та/або за відсутності придбання послуг зберiгання.

Пунктом 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

-договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

- інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність / невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/ невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до пункту 25 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/ невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Системний аналіз вищевикладених законодавчих приписів свідчить про те, що законодавцем установлено певну послідовність дій щодо прийняття рішення про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Зокрема, рішенню Комісії регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника ПДВ має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/ розрахунку коригування, за наслідками чого здійснюється моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.

Крім того, встановленню наявності у контролюючих органах податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/ розрахунку коригування, поданої для реєстрації.

Так, судом апеляційної інстанції установлено, що 09.10.2025 року Комісією Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення № 243618 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яким ТОВ «ЮЖФАСАД» на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку було визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку.

Коди податкової інформації, які є підставою для прийняття рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості:

03 - постачання товарiв/послуг за відсутності необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарiв, виконання робiт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування (відсутні відомості про об`єкти оподаткування), відповідно до поданої до контролюючих органів звітності. При цьому відсутнє придбання послуг із оренди об`єктів оподаткування, послуг транспортування, послуг із оренди місць зберiгання товарно-матеріальних цінностей, послуг із оренди місць зберiгання паливно-мастильних матеріалів тощо;

11 - накопичення залишків нереалізованих товарiв за відсутності (недостатності) місць для їхнього зберiгання (власних, орендованих складських приміщень) відповідно до поданої до контролюючих органів звітності та/або за відсутності придбання послуг зберiгання.

У графі Інформація, за якою встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості, в таблиці вказано:

- придбання позивачем товару за кодом УКТЗЕД 9406 у платника , період здійснення господарської операції з 26.03.2025 року по 22.09.2025 року;

- придбання позивачем товару за кодом УКТЗЕД 2523 у платника , період здійснення господарської операції з 26.03.2025 року по 22.09.2025 року.

24.09.2025 року ТОВ «ЮЖФАСАД» надало повідомлення та копії відповідних документів.

Водночас, позивача визнано таким, що відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Як вже зазначалося, додатком 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, встановлено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість.

Пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість передбачено наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Отже, вказаний акт індивідуальної дії суб`єктом владних прийнято у зв`язку з наявністю у контролюючого органу податкової інформації.

Враховуючи те, що збір податкової інформації, відповідно до статті 72 ПК України, є різноманітним, а сама інформація є об`ємною, зазначення в рішенні Комісії підстави його прийняття має бути чітким, що надаватиме платнику податків можливість визначитися з переліком документів для надання Комісії на спростування вказаного рішення, а у разі неприйняття позитивного для платника рішення оскаржити його з наведенням відповідних мотивів.

У спірному рішенні Комісії у графі Інформація, за якою встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку вказано: тип операції - придбання; період здійснення господарської операції з 26.03.2025 р. по 22.09.2026 р.; код згідно УКТЗЕД операції, визначеної як ризикова 9406,2523; податковий номер платника податку, заподіяного в ризиковій операції 42227277; дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку 22.09.2025.

Тож очевидним є факт відсутності в оскаржуваному рішенні конкретики щодо суті ризиковості, пояснень чому вся господарська діяльність позивача є ризиковою, вказівки на конкретну ризикову операцію та/або податкову накладну платника, в якій були зафіксовані такі операції або назви контрагентів, які брали участь у її здійсненні.

Відповідачем також не надано доказів того, що товариство задіяне у проведенні ризикових операцій.

Форма рішення про відповідність/невідповідність платника податків критеріям ризиковості, затверджена у Додатку 4 до Порядку №1165, передбачає обов`язковість, у разі відповідності пункту 8 критеріям ризиковості, розшифрування яка саме податкова інформація стала фактичною підставою для прийняття відповідного рішення.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів задля виключення його з переліку ризикових платників податків, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом як конкретного критерію ризиковості так і обов`язково розшифрування податкової інформації, яка стала підставою для віднесення такого платника до переліку ризикових, у разі застосування п.8 Критеріїв ризиковості.

В іншому випадку, у разі відсутності конкретизації підстав для прийняття рішення, вказане призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання визначено переліку документів задля виключення його з переліку ризикових платників податків.

Так, графа Документи у рішенні від 09.10.2025 №243618 заповнена таким чином, що з неї неможливо встановити, яких саме документів не вистачило або яку саме інформацію і щодо яких операцій не підтверджено, а саме зазначено: Подані документи не відображають у повному обсязі провадження фінансово-господарської діяльності підприємства, що унеможливлює прийняття рішення про невідповідність критеріям ризиковості. Розрахунковий документ.

Відповідач ані в оскарженому рішенні, ані у відзиві жодним чином не обґрунтував причин і підстав, за якими він не взяв до уваги подані позивачем письмові пояснення та підтвердні документи.

Загальними ж вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 та від 02 квітня 2019 року у справі №822/1878/18.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду наведені зокрема у постановах від 02.04.2020 р. у справі № 160/93/19, від 04.06.2020 р. у справі № 340/422/19, від 16.04.2021 р. у справі № 813/1301/15 апеляційний суд вважає за доцільне також зауважити, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.

Будь-яка податкова інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону.

У постанові від 22.07.2021 у справі № 520/480/20 Верховний Суд зауважив, що саме лише посилання контролюючого органу про те, що аналіз діяльності товариства свідчить про наявність ризиків маніпулювання показниками податкової звітності та даними Єдиного реєстру податкових накладних, а також мінімізації платежів до бюджету, без належного обґрунтування і документального підтвердження, не може свідчити про відповідність рішення критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, зазначення контролюючим органом кодів податкової інформації не є свідченням дотримання відповідачем вимог Порядку №1165, оскільки визначені контролюючим органом коди повинні грунтуватися на податковій інформації, яка, в свою чергу, повинна бути розшифрована в рішенні про відповідність/невідповідність платника податків критеріям ризиковості.

У пункті 71 рішення у справі Булвес АД проти Болгари Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: … «Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності …».

Вказаний підхід застосовано також і Європейським судом з прав людини, який у справах «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарі ї» (2010 рік, заява № 6689/03), «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява № 36985/97), «Полторацький проти України» від 29.04.2003 (заява № 38812/97), дійшов висновку про правило «індивідуальної юридичної відповідальності», тобто платник податків не повинен нести відповідальності за порушення, допущені його контрагентами.

Отже, Європейський суд з прав людини однозначно вказав на правило індивідуальної відповідальності платника податків. Це означає, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

В свою чергу, відповідач не обґрунтовує та не надає суду доказів на підтвердження того, що саме викликало сумніви контролюючого органу щодо господарських операцій з контрагентами позивача, як і не зазначено в чому полягало порушення законодавства по таких операціях з боку підприємства позивача, що зумовило його віднесення до категорії ризикових.

Зміст прийнятого ГУ ДПС рішення свідчить про те, що останній формально послався на п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, не зазначив суть та характер наявної податкової інформації, що стала підставою для прийняття такого рішення, не ідентифікував конкретні ризикові операції та/або податкові накладні платника, в яких були зафіксовані такі операції, не зазначив, які саме докази свідчать про ознаки ризиковості ведення діяльності, хоча затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 за № 1165 форма рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника (додаток 4) вимагає від комісії регіонального рівня у разі відповідності платника податку п. 8 вказаних Критеріїв розшифрувати, яка саме податкова інформація вказує на відповідність платника податку вказаним критеріям.

Внаслідок прийняття рішення (про включення платника до переліку ризикових платників податків) позивач потрапляє у стан правової невизначеності.

Такі висновки суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/10988/20.

Таким чином, проаналізувавши підстави прийняття оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказане рішення не можливо визнати обґрунтованим, а отже таке рішення не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень та які визначені ч.2 ст.2 КАС України, що вірно зазначено судом першої інстанції.

При цьому, оскільки рішення про визначення позивача таким, що відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, підлягає скасуванню, то зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, є належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача. Крім цього, такий спосіб захисту є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16 грудня 2020 року у справі №340/474/20, від 5 січня 2021 року у справі № 640/10988/20 та від 05 січня 2021 року у справі №640/11321/20.

Щодо зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, суд зазначає наступне.

Положеннями п.6 Порядку № 1165 визначено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача, який забезпечить їх ефективне поновлення, є зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Саме зобов`язання виключити його з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке було предметом судового контролю у межах цієї справи.

Доводи апелянта про ухвалення рішення з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права не знайшли свого підтвердження.

Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові цього суду від 20.05.2021 у справі № 826/16627/18, оскільки у справі, яка переглядалась Верховним Судом предметом спору були податкові повідомлення-рішення, прийняті внаслідок проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 1 січня 2014 року до 30 вересня 2017 року.

Посилання відповідача на практику Верховного Суду викладених у постановах від 25.04.2018 року у справі № 826/1902/15, від 18.09.2018 року у справі № 818/398/15, від 20.11.2019 у справі № 480/4006/18 колегія суддів також відхиляє, оскільки висновки суду у цих справах зроблені за іншого нормативного врегулювання, а саме під час дії Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, який станом на час прийняття оскаржуваного рішення у цій справі втратив чинність.

Отже, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу під час апеляційного розгляду справи, які заявлено у заяві про стягнення судових витрат, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, представником ТОВ «ЮЖФАСАД» - адвокатом Подорожнім А.С. заявлено клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України від 05 грудня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом ч.9 ст. 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Таким чином документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19).

Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «ЮЖФАСАД» витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи подано: Договір №01/10 про надання правової допомоги; рахунок фактура №27/03 від 27.03.2026 р.; акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг з правової допомоги від 27 березня 2026 р.

Як зазначалось вище, загальна сума правової допомоги склала 5000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 440/7120/20.

Колегія суддів вважає, що розмір витрат на правову допомогу заявлений позивачем у розмірі 5000 грн. не є співмірним, оскільки в даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, а отже не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

При цьому, підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної, технічної роботи та витраченого адвокатом часу на складення відзиву, що свідчить про явне завищення розміру правової допомоги за складання такого відзиву на апеляційну скаргу та, як наслідок, необхідність зменшення розміру судових витрат, що заявлені позивачем до стягнення.

Також, апеляційний розгляд даної справи здійснювався в письмовому провадженні без виклику сторін у зв`язку з чим представником не витрачався час на участь у судових засіданнях.

Колегія суддів не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару врахована складність даної справи та інші істотні обставини.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, співмірність суми витрат зі складністю справи, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Керуючись ст. ст. 308, 310, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЖФАСАД» () судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3500 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 19 травня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова