Справа № 240/17024/26
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

26 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/17024/26

категорія 104000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О. Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду скарги від 20 квітня 2026 року та зобов`язання відповідача розглянути скаргу від 20 квітня 2026 року по суті та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", а відповідь за наслідками розгляду скарги надати позивачу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для подання оригінала документа про сплату судового збору в сумі 1064,96 грн або обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення чи розстрочення) з наданням належних доказів щодо підстав, визначених законом, для звільнення (відстрочення чи розстрочення) від сплати судового збору.

18 травня 2026 року до суду через "Електронний суд" надійшла заява позивача про усунення недоліків, в якій він просить звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи тим, що не працює і не отримує доходів, а також просить звернути увагу на численну кількість справ, де він є стороною, у зв`язку з чим виникає необхідність сплати судового збору у кожній зі справ.

Вирішуючи заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору суд враховує, що за нормами статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо позивачем заявлено таке клопотання відповідно до частини п`ятої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України або ж вказано відповідні підстави для звільнення від сплати судового збору у позовній заяві згідно з вимогами частини восьмої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з доданням підтверджуючих документів.

У постанові Верховного Суду від 30 квітня 2024 року у справі № 520/497/23 Верховний Суд указав, що суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення судових витрат, яких зазнає сторона. Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити розмір судових витрат стосовно сплати судового збору, якого зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Указані висновки корелюються з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у справі № 0940/2276/18 також досліджувала питання звільнення від сплати судового збору у контексті застосування приписів статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України "Про судовий збір". Так, у постанові від 14 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду висновувала, що з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Надалі, Велика Палата Верховного Суду у справі № 0940/2276/18 констатувала, що умови, визначені статтею 8 є диференційованими за суб`єктним та предметним застосуванням. Зокрема, умови, визначені у пункті 1 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду наголоcила, що частина перша статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України "Про судовий збір" конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Залишаючи позов без руху в ухвалі від 06 травня 2026 року суд роз`яснив позивачу його право клопотати щодо звільнення від сплати судового збору (його відстрочення чи розстрочення) з доданням належних доказів у підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору (відстрочення чи розстрочення).

У поданій заяві позивачем абстрактно стверджено, що він не працює та не має доходів, а також зроблено посилання на низку судових справ в аспекті потреби сплати судового збору й у цих справах.

Надаючи оцінку таким доводам, суд зауважує, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи, тому суд не визначав конкретних документів, не обмежуючи тим самим позивача щодо подання тих доказів, які б могли скласти предмет оцінки суду. Цьому кореспондує те, що у кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану.

У постанові від 17 березня 2026 року у справі № 640/12399/21 Верховний Суд наголосив, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи та надати докази на підтвердження того, що її майновий стан не дозволяє сплатити збір, а суд лише здійснює оцінку цих доказів на предмет їхньої достатності. Оскільки, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою звільнити її від сплати судового збору суди повинні насамперед установити наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища, з наведеного слідує, що саме на заявника покладено обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Отже для звільнення від сплати судового збору позивач повинен був довести існування фінансових труднощів або скрутний майновий стан, що надає об`єктивні підстави вважати за можливе звільнити його від сплати судового збору.

У цій же постанові від 17 березня 2026 року у справі № 640/12399/21 Верховний Суд зауважив, що оскільки положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" окрім можливості звільнення від сплати судового збору, одночасно надають суду право зменшити або відстрочити судовий збір, належне обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідними об`єктивними обставинами, з наданням належних доказів є обов`язком саме заявника, так як приписами Кодексу адміністративного судочинства України прямо закріплено, що якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку було залишено без руху, у встановлений судом строк, це є підставою для повернення цієї скарги.

Оскільки ОСОБА_1 не подано суду жодних доказів на підтвердження матеріального становища, що стало на заваді сплати судового збору у цій справі у сумі 1064,96 грн (вказано в ухвалі від 06 травня 2026 року), а участь у численних судових справах та, відповідно, потреба сплати судового збору у тих справах, не розцінюється судом належною підставою для звільнення від сплати судового збору (його відстрочення чи розстрочення), вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 06 травня 2026 року тим самим залишились не виконаними позивачем у встановлений судом строк.

Тому суд вважає достатніми правові підстави для застосування процесуальних наслідків згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Приходько