Справа № 620/4033/26
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/4033/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л. ,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Кириченко Ю.Ю.,

представника відповідача Березовська О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "МЛИН" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "МЛИН" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області та просить наступне.

1. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 13.05.2025 № 0-2501 про сплату боргу в сумі 44 016,51 грн.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «МЛИН» () шляхом виключення суми податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 44 016,51 грн. з усіма нарахуваннями пені на нього в повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що податкова вимога Головного управління ДПС у Чернігівській області від 13.05.2025 № 0-2501 про сплату боргу в сумі 44 016,51 грн. є не обгрунтованою та безпідставною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «МЛИН» (, далі - Товариство, позивач) до 2014 року здійснювало господарську діяльність за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, Спартаківська сільська рада, ст. Донецьк-Північний, вул. Привокзальна, буд. 21.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані Російською Федерацією, зазначена територія є тимчасово окупованою з 07.04.2014 р. Внаслідок збройного конфлікту Товариство повністю втратило майновий комплекс та фізичну можливість провадити господарську діяльність. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Ясинуватський район включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, у зв`язку з чим заходи стягнення до Товариства протягом тривалого часу не застосовувалися.

04.07.2024 підприємство взято на облік до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС, Відповідач). Саме після зміни місця обліку розпочалося формування оскаржуваних актів - без будь-якої перевірки правомірності відображеної в інформаційній системі заборгованості.

03.03.2014 Товариство подало звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік № , у рядку 16 якої зазначено суму до сплати у розмірі 237 310,00 грн.

02.04.2014 підприємство подало уточнюючу декларацію № , якою нарахування за рядком 16 звітної декларації повністю анульовано: рядок 16 = 0,00 грн, рядки 2-28 - нарахування відсутні. 03.04.2014 подано ще одну уточнюючу декларацію № , яка підтвердила відсутність зобов`язань (рядок 16 = 0,00 грн) та відобразила штрафну санкцію 429 грн і пеню 12 грн за самостійне виправлення помилок відповідно до статті 50 ПК України.

Факт подання обох уточнюючих декларацій не заперечується жодним із контролюючих органів - ні ГУ ДПС у Чернігівській, ні ГУ ДПС у Донецькій областях - і підтверджується скрін-шотом електронного кабінету платника та офіційними відповідями на звернення позивача.

Таким чином, єдине нарахування, що містилося у звітній декларації від 03.03.2014, було правомірно анульоване самим платником у спосіб та строки, передбачені статтею 50 ПК України. Починаючи з квітня 2014 року жодного узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток у Товариства не існувало.

13.05.2025 ГУ ДПС у Чернігівській області, посилаючись на наявність в інформаційно-комунікаційній системі органів ДПС заборгованості у розмірі 44 016,51 грн з податку на прибуток, сформувало та надіслало позивачу податкову вимогу № 0-2501. Зазначену заборгованість відповідач кваліфікує як «несплачену самостійно визначену суму у декларації № », тобто як борг, що нібито виник на підставі звітної декларації від 03.03.2014, - не беручи до уваги, що ця декларація була повністю скоригована уточнюючими деклараціями у квітні 2014 року.

Після отримання вимоги позивач негайно розпочав заходи з її оскарження у позасудовому порядку та протягом понад восьми місяців послідовно звертався до відповідача і ГУ ДПС у Донецькій області з вимогами надати деталізовану ІКП, розшифрувати складові боргу та скасувати вимогу:

1. Отримана відповідь ГУ ДПС у Чернігівській від 11.06.2025 року на адвокатський запит;

2. 05.08.2025 направлено адвокатський запит до ГУ ДПС у Чернігівській області з вимогою розшифровки складових боргу та копіями уточнюючих декларацій та отримана відповідь на нього відповідь від 07.08.2025 № 10217/6/25-01-13-02-11

3. Направлена заява від 16.09.2025 року про анулювання боргу (вх. № 38792/6/25-01/ЕКПП) та отримана відповідь від 10.10.2025 р. № 12812/6/25-01 13-02-11- без вирішення по суті та повідомлення про направлення запиту до ГУ ДПС у Донецькій області та очікування матеріалів;

4. 30.01.2026 - адвокатський запит щодо стану розгляду; відповідь від 05.02.2026 № 1378/6/25-01-13-02-11 - підтверджено відсутність відповіді від ГУ ДПС у Донецькій області;

5. 09.02.2026 було направлено лист до ДПС щодо сприяння у вирішенні питання, анулювання боргу та отримана відповідь «про залишення скарги без розгляду». Зауважуємо, що фактично скарга не подавалась.

6. 10.03.2026 - адвокатський запит безпосередньо до ГУ ДПС у Донецькій області; відповідь від 16.03.2026 № 2723/6/05-99-13-02-11 - підтвердила факт подання уточнюючих декларацій, однак питання правомірності боргу не вирішила;

7. 18.03.2026 - адвокатський запит до ГУ ДПС у Чернігівській області з повторною вимогою скасувати вимогу; відповідь від 24.03.2026 № 2976/6/25-01 13-02-11 - відмова без правового обґрунтування.

Протягом усього зазначеного часу позивач активно та добросовісно захищав свої права, розраховуючи на вирішення спору у позасудовому порядку.

З метою усунення будь-яких процесуальних сумнівів щодо строків звернення до суду, які могли б виникнути у зв`язку з тривалістю позасудового врегулювання, позивач звертає увагу суду на те, що пропуск строку - якщо суд дійде такого висновку - зумовлений виключно об`єктивними обставинами: понад п`ятимісячним незабезпеченням відповідачем своєчасного отримання матеріалів від ГУ ДПС у Донецькій області, систематичним відкладенням вирішення питання та невизначеністю позиції контролюючого органу аж до 24.03.2026 р.

Окремо суд зазначає, що на звернення позивача до Державної податкової служби України від 09.02.2026 р., яким позивач просив посприяти у вирішенні питання щодо безпідставно сформованого податкового боргу та анулювання відповідних записів в ІКП.

Зазначене звернення за своєю правовою природою є заявою платника податків, а не скаргою в адміністративному порядку в розумінні статті 56 Податкового кодексу України, оскільки позивач не оскаржував конкретне рішення суб`єкта владних повноважень у встановленому порядку, а звертався з проханням вжити заходів для усунення порушення його прав.

Рішенням ДПС України від 27.02.2026 № 5179/6/99-00-06-03-03 06 зазначене звернення було кваліфіковане як скарга на податкову вимогу та залишене без розгляду з посиланням на пропуск десятиденного строку оскарження, передбаченого пунктом 56.3 статті 56 ПК України.

Таким чином, ДПС України, підмінивши правову природу звернення позивача, фактично ухилилась від розгляду питання по суті та надала формальну відповідь, яка жодним чином не вирішила проблему безпідставного відображення заборгованості в ІКП.

Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником у встановлений строк. Ключовою ознакою є саме узгодженість зобов`язання.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України платнику надано право подати уточнюючу декларацію з виправленими показниками. Показники уточнюючої декларації є обов`язковими для відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника (далі - ІКП). Після подання уточнюючої декларації з нульовим значенням рядка 16 первісне нарахування за звітною декларацією втрачає чинність та не може слугувати підставою для виникнення податкового боргу. Жодних підстав для збереження в ІКП нарахувань, скасованих уточнюючою декларацією, ПК України не передбачає.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України підставою для надсилання податкової вимоги є наявність у платника несплаченого узгодженого грошового зобов`язання. Оскільки грошове зобов`язання за декларацією № було анульоване уточнюючими деклараціями у квітні 2014 року та так і не набуло статусу узгодженого, правова підстава для формування податкової вимоги від 13.05.2025 № 0-2501 відсутня.

ГУ ДПС у Чернігівській області у відповідях на звернення позивача фактично визнало відсутність у нього ІКП за 2014-2017 роки.

Попри це, вимогу сформовано виключно на підставі даних інформаційної системи без будь-якої перевірки їх достовірності та без дослідження первинних документів - уточнюючих декларацій, поданих ще у квітні 2014 року. Такий підхід суперечить принципам правомірності та обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень, закріпленим у пунктах 1 та 3 частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. З огляду на те, що вимога ґрунтується на нарахуванні, анульованому самим платником у встановленому законом порядку, відповідач не зможе довести її правомірність.

Крім того, варто зауважити, що Товариство з квітня 2014 року перебувало на тимчасово окупованій території, не провадило господарської діяльності та не отримувало доходів. Авансові внески з податку на прибуток, розраховані на підставі показників попереднього звітного року, є щодо платника, який об`єктивно не міг здійснювати будь-яку господарську діяльність через окупацію. Стягнення у такій ситуації суперечить принципу економічної обґрунтованості оподаткування, закріпленому у підпункті 4.1.3 статті 4 ПК України.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що матеріали справи містять вичерпні та беззаперечні докази того, що податкове зобов`язання, відображене у звітній декларації від 03.03.2014 № , було правомірно та у повному обсязі анульоване самим платником шляхом подання уточнюючих декларацій від 02.04.2014 № та від 03.04.2014 № . Зазначений факт не заперечується жодним із контролюючих органів ані ГУ ДПС у Чернігівській, ані ГУ ДПС у Донецькій областях, - що прямо випливає з їхніх письмових відповідей, долучених до матеріалів справи. Відтак будь-яке узгоджене грошове зобов`язання з податку на прибуток у позивача відсутнє з квітня 2014 року, а відображена в ІКП заборгованість у сумі 44 016,51 грн є юридично безпідставною. За таких обставин оскаржувана податкова вимога, акт опису майна, обтяження рухомого майна та запис в ІКП не мають під собою жодної правової підстави та підлягають скасуванню у повному обсязі. Позиція відповідача зводиться виключно до посилання на наявність запису в інформаційній системі без будь-якого правового обґрунтування збереження цього запису після анулювання зобов`язань платником, що є неприйнятним з огляду на вимоги частини другої статті 77 КАС України, яка покладає тягар доказування правомірності свого рішення на суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "МЛИН" (вул. Київська, 11, 7, м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14002) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000) про визнання протиправною та скасування вимоги, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 13.05.2025 № 0-2501 про сплату боргу в сумі 44 016,51 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «МЛИН» () шляхом виключення суми податкового боргу з податку на прибутоку розмірі 44 016,51 грн. з усіма нарахуваннями пені на нього в повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "МЛИН" судові витрати в розміри 2662,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 19 травня 2026 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ