Справа № 440/10379/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 р.Справа № 440/10379/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,

за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Н.Ю. Алєксєєва) від 16.02.2026 року по справі № 440/10379/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ"

до Енергетичної митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "СОЛАР ОІЛ", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000009/1 від 09 січня 2025 року, № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року, № UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року, № UA903000/2025/000082/2 від 07 березня 2025 року, № UA903000/2025/000081/2 від 07 березня 2025 року, № UA903210/2025/000006/2 від 07 березня 2025 року, № UA903000/2025/000095/2 від 12 березня 2025 року, № UA903 000/2025/000086/2 від 11 березня 2025 року, № UA903210/2025/000007/2 від 21 березня 2025 року, № UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000099/2 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000098/2 від 21 березня 2025 року, № UA903000/2025/000103/2 від 18 березня 2025 року, № UA903000/2025/000125/2 від 03 квітня 2025 року;

визнати протиправними та скасувати картки відмови Енергетичної митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000029 від 09 січня 2025 року, № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, № UA903150/2025/000148 від 27 лютого 2025 року, № UA903200/2025/000188 від 07 березня 2025 року, № UA903200/2025/000187 від 07 березня 2025року, № UA903210/2025/000044 від 07 березня 2025 року, № UA903210/2025/000050 від 12 березня 2025 року, № UA903150/2025/000186 від 11 березня 2025 року, № UA903210/2025/000056 від 21 березня 2025 року, № UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року, №UA903200/2025/000249 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000248 від 21 березня 2025 року, № UA903150/2025/000216 від 18 березня 2025 року, № UA903150/2025/000256 від 03 квітня 2025 року

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішень про коригування митної вартості товарів Енергетичної митниці (далі - відповідач) з огляду на обставини надання позивачем до митного оформлення всіх документів в повному обсязі, що дозволяють достовірно визначити вартість товарів та містять всі необхідні відомості для визначення всіх складових митної вартості товарів. Вказує, що документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі.

Ухвалою роз`єднані поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі № 440/9532/25. Виділено в окреме провадження позовні вимоги ТОВ СОЛАР ОІЛ до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000181 від 07.03.2025, рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000082/2 від 07.03.2025.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року по справі № 440/10379/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000082/2 від 07 березня 2025 року.

Визнано протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903200/2025/000188 від 07 березня 2025 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в повідомленні декларанту та в 33 графі оскаржуваного рішення, Енергетичною митницею чітко зазначено норму права, відповідно до якої витребовувались додаткові документи, зокрема посередницькі документи. В повідомленні та в 33 графі вказано, що умови контракту купівлі-продажу можуть свідчити про наявність страхування вантажу Покупцем за кордоном, у зв`язку з чим і запитувалась інформація щодо наявності/відсутності страхування. Однак, Позивач відмовився надавати документі та пояснення, тому і є ризик не включення усіх складових митної вартості. Вказує, що до митного оформлення надано сертифікати якості відправника та виробника товару, які містять різні показники фактичної густини при 15 град. С. Таким чином, не можливо встановити, яке значення необхідно застосовувати для розрахунку попередньої та остаточної ціни за оцінюваний товар. У зв`язку з вищевикладеним та на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи з врахуванням вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», та усунення виявлених обставин. Однак, декларант не надав запитувані додаткові документи.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 28.11.2024 із компанією Saksa Ltd (Болгарія) був укладений контракт № , на виконання якого на користь позивача поставлений товар.

06.03.2025 до відділу митного оформлення Чернівці митного поста Південно-Західний Енергетичної митниці декларантом ТОВ СОЛАР ОІЛ подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA46U6.

МД 25UA46U6 подано для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 33,099 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 753.7 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,2; вміст свинцю - менше 2,5 мг/л (що становить менше 0,0025 г/л); вміст сірки - 4,6 мг/кг (0,00046 мас.%); вміст етанолу - 0.8%; вміст ЕТБЕ - 18.3%; вміст бензолу - 0,6%; при 70 град. С випаровується 34.8%; при 100 град. С випаровується 61.7%; при 150 град. С випаровується 87.9%; Точка кипіння - 195,2 град. С. Бензин неетилований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни..

За результатами опрацювання МД 1446 встановлено наступні відомості про товар: код УКТЗЕД - (графа 33); митна вартість - 21257,8400 USD; 919394,33 грн (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).

Під час виконання Енергетичною митницею митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України) в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовило необхідність витребування додаткових документів.

Так як був встановлений ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість виникла законна вимога витребування додаткових документів у Позивача. Також, декларанта повідомлено, що за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин.

06.03.2025 Позивачем на адресу відповідача надісланий лист щодо відсутності додаткових документів.

За наявності розбіжностей в документах та непідтвердження ТОВ СОЛАР ОІЛ усіх складових митної вартості Енергетичною митницею здійснений контроль правильності визначення митної вартості відповідно до наданих до митного оформлення документів та за результатом їх розгляду встановлено, що на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди.

Енергетичною митницею складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903200/2025/000188 від 07.03.2025, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000082/2 від 07.03.2025.

Не погодившись з винесеним відповідачем рішенням про коригування митної вартості та складеною карткою відмови, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно із митною декларацією не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний органу має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

Згідно зі ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 320 МК України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.

Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 у справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 у справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 у справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Отже, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у справі № 809/453/17 від 03.04.2018.

Аналіз наведених вище норм також свідчить про те, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але митний орган вправі застосувати другорядний метод, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу.

За встановленими у цій справі обставинами, Енергетична митниця в оскаржуваному рішенні вказала, що у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, оформлених у митному відношенні (за ціною угоди) в максимально наближений період, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень статті 59 МК України. Водночас у митного органу та у декларанта наявна цінова інформація щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні.

В результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості митну вартість скориговано відповідно до положень статті 60 МК України з врахуванням норм статті 61 МК України.

При коригуванні за основу взято митну вартість товару - 697,6007 дол.США/тис.л подібного товару ввезеного за непрямими договорами; оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад; однакова назва та призначення); і оформленого у митному відношенні за МД від 19.02.2025 №25UA48U5.

При визначенні подібності товару враховувались наступні чинники: оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад; однакова назва та призначення паливо дизельне); оцінюваний товар ввезено приблизно в тій же кількості, що й подібний товар.

За правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Отже, відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах від 15 лютого 2024 року у справі № 815/5838/17, від 11 лютого 2026 року у справі № 560/2740/25.

Колегія суддів зазначає, що ціна відкоригована митницею за подібним товаром, але не може бути врахована інша ціна на товар без урахування умов поставки та умов формування ціни, що за специфікою поставки формувалась за певною формулою за договором від 28.11.2024 за № , відповідно до пункту 8 якого Ціна-ціноутворення ціна поставки FCA Русе і Новий Іскир, термінал Saksa базуватиметься на кількості, завантаженій на терміналі, відповідно до стандартів і практики терміналу, за винятком випадків шахрайства або явної помилки, виражається в доларах США за метричну тонну і розраховується у такому порядку: для бензину RON 100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу середнє значення "X" найвищих котирувань до/після/на дату завантаження, опублікованих в Platts European Marketscan під заголовками "MEDITERRANEAN CARGOES" та "FOB MED ITALY" (згідно з Додатком А), для "Бензину RON95 10 ppm", плюс премія в доларах США за метричну тонну в вакуумі. Кількість котирувань, період ціноутворення, премія та база котирувань Platts наведені у додатку.

Зазначена ціна базуватиметься на густині 0,755 за температури 15 градусів Цельсія та збільшуватиметься/зменшуватиметься арифметично відповідно до фактичної густини за температури 15 градусів Цельсія на наливному терміналі, як це визначено стандартами та практикою терміналу.

Тобто ціна товару буде, очевидно, змінюватись у кожній окремій партії товару в межах виконання поставок за одним контрактом, що беззаперечно має вплив на ціну.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідачем не надано документів, в яких би були наведені характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення вартості товару, поставленого позивачем. Відповідно, митним органом не доведено аналогічність умов поставки, умов договорів і, відповідно, вартості товарів.

За сталою практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі № 808/1411/17, від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митого органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.

В ході розгляду справи відповідач зазначив про наявність розбіжностей у відомостях і наданих до митного оформлення документах на підтвердження здійснення передоплати за товар.

Так, відповідач указав, що поставка товару здійснюється згідно з Додатком А від 28.11.2024 (зі змінами) до Контракту № від 28.11.2024, укладеного ТОВ СОЛАР ОІЛ з Saksa Ltd.

Водночас виробником товару у графі 31 МД 25UA46U6 заявлено компанію OMV Petrom S.A.

Отже, за висновком відповідача, у зовнішньоекономічній операції вбачається наявність посередницьких договорів, що може мати вплив на числові значення складових митної вартості та ціни, яка сплачена або підлягає сплаті.

В ході розгляду справи встановлено, що Saksa Ltd є акредитованим постачальником пального марки Shell V-Power.

Позивач пальне марки Shell V-Power поставляє виключно для ТОВ Альянс Холдинг, 3, відповідно до ексклюзивного контракту від 16.07.2024 за № 16072024, мережі автозаправних станцій Shell, оскільки таке пальне містить присадки, які є запатентованою розробкою Shell та не підлягають реалізації в будь-який інший спосіб.

Безпосереднім виробником пального є OMV Petrom S.A.

Saksa Ltd, за наявності відповідно акредитованих лабораторій, є зберігачем на нафтових терміналах в Новий Іскар та Русе, які є ліцензованими складами, відповідно до закону про акцизні збори та податкові склади, і має ліцензію на експлуатацію підприємства з низьким рівнем викидів, відповідно до закону про охорону навколишнього середовища. Saksa Ltd за додавання відповідних присадок за наявності акредитованих лабораторій, реалізує пальне, перероблене, виробником якого є OMV Petrom S.A.

Наведене свідчить про те, що постачальником палива, виробником якого є OMV Petrom S.A. з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, відповідно до статті 3 Контракту № від 28.11.2024 Продукція на адресу ТОВ СОЛАР ОІЛ є Saksa Ltd.

Будь - якої інформації про наявність посередницьких договорів у правовідносинах ТОВ СОЛАР ОІЛ та Saksa Ltd судом не встановлено та відповідачем такої інформації до справи не надано, доказів існування, укладення та виконання таких договорів Енергетичною митницею в ході розгляду справи не наведено.

До митного оформлення товарів ТОВ СОЛАР ОІЛ наданий додаток А до зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 за № , який сформований послідовним створюванням сторінок починаючи з сторінки 1 до сторінки 10, і додаток А є частиною зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 за № та міститься на сторінках 9 та 10.

В свою чергу, відповідач вказує про неможливість ідентифікації вказаного Додатку А як невід`ємної частини договору від 28.11.2024 № .

Надаючи оцінку цим доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи встановлено внесення в митну декларацію окремо Додатку А і договору від 28.11.2024 за № .

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до Наказу № 651 від 30.05.2012 Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа до графи 44 Додаткова інформація / Оформлені документи/ сертифікати та авторизації вносяться відомості щодо кожного документа і зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з Класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

Відповідно до класифікатору документів 4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту).

У зв`язку з чим при поданні документів для митного оформлення було роз`єднано та занесено відповідно до класифікатору документів договір і додаток А окремо, хоча цей договір з невід`ємним від нього доповненням, був сформований контрагентом в безперервному документі, тому не потребує будь якої додаткової його ідентифікації.

Також Енергетичною митницею в обґрунтування наявності сумнівів у правильності визначення позивачем ціни товару в рішенні № UA903000/2025/000082/2 від 07.03.2025 вказано, що відповідно до пункту 8 контракту від 28.11.2024 № продавцем товару може бути застосована додаткова премія за зимову специфікацію.

Проте відомості в наданому додатку від 31.01.2025 (Зміна до додатку А) пункт 8 (Ціна- ціноутворення) стосовно додаткової премії за зимову специфікацію відсутні.

Надаючи оцінку цим доводам, суд зазначає, що 07.03.2025 до відділу митного оформлення Рені митного поста Південний Енергетичної митниці декларантом ТОВ СОЛАР ОІЛ подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA46U6 для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 33,099 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 753.7 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,2; вміст свинцю - менше 2,5 мг/л (що становить менше 0,0025 г/л); вміст сірки - 4,6 мг/кг (0,00046 мас.%); вміст етанолу - 0.8%; вміст ЕТБЕ - 18.3%; вміст бензолу - 0,6%; при 70 град. С випаровується 34.8%; при 100 град. С випаровується 61.7%; при 150 град. С випаровується 87.9%; Точка кипіння - 195,2 град. С. Бензин неетилований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни.

Відповідно до Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 за № 927, дизельне паливо зимове - дизельне паливо, що використовується при температурі повітря від 5°С до мінус 20 °С.

Іншого, окрім дизельного, палива зимового не існує.

За пунктом 5 контракту від 28.11.2024 за № для автомобільного дизельного палива 10 ppm. параметр Cold Filter Plugging Point на період з 1 грудня по 30 березня має бути макс. -20 0 С.

Отже, мова про зимову специфікацію стосується виключно поставок дизельного палива.

Оскільки ТОВ СОЛАР ОІЛ за МД 25UA46U6 дизельного пального не поставляло, а поставляло автомобільний бензин, вимога відповідача про врахування додаткової премії за зимову специфікацію є безпідставною.

Також відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA903000/2025/000082/2 від 07.03.2025 вказано, що декларантом для цілей митного оформлення наданий Сертифікат відповідності від 06.03.2025 за № DIN.D.009-25, де вказано про використання присадок, що не відповідає умовам контракту від 28.11.2024 за № .

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, дійсно, комерційна назва товару у сертифікаті Gasoline Extra 99-E10, в той же час у наданому для цілей митного контролю та митного оформлення рахунку-фактурі від 28.02.2025 за № комерційна назва товару відповідає назві V-Power Racing 100, що означає, що відправником товару була застосована присадка, про що не зазначено як у зовнішньоекономічному контракті від 28.11.2024 за № , так і у Зміні до додатку А від 31.01.2025.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідно до сертифікату 11.03.2025 №DIN.D.009-25 комерційна назва товару Gsoline Extra 99-E10, виробником якого є OMV Petrom S.A., підприємство, що додає присадку є Saksa Ltd, і відповідно рахунку-фактури № від 28.02.2025 комерційна назва товару V-Power Racing 100.

Відповідно до пункту 3 Контракту № від 28.11.2024 Продукція, Saksa Ltd. постачає на користь ТОВ СОЛАР ОІЛ палива, виробником яких є OMV Petrom S.A. із з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.

Тобто, зі змісту контракту від 28.11.2024 № вбачається про безпідставність твердження Енергетичної митниці про відсутність вказівок про використання присадок.

Стосовно визначення у попередньому комерційному документі проформі-інвойсі від 25.02.2025 № для цілей попередньої оплати, серед іншого, назви товару - Gasoline RON 100 VP RACING та код товару (відповідно до графи Note (Примітка) , що не відповідає комерційній назві зазначеного товару, суд встановив, що дійсно, відповідно до сертифікату PBZ-0079912EN від 16.02.2025 комерційна назва товару Gsoline Extra 99-E10, а відповідно рахунку-фактури № від 28.02.2025 комерційна назва товару V-Power Racing 100.

В ході розгляду справи та зі змісту договору від 28.11.2024 № судом також установлено, що підприємство Saksa Ltd є постачальником продукції:

- дизельне паливо з присадками 10 ppm Shell V-Power (Дизельне паливо з наднизьким вмістом сірки 10 ppm) неросійського походження;

- бензин з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження;

- бензин з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.

За повідомленням Shell Retail Ukraine ТОВ АЛЬЯНС ХОЛДИНГ, компанія Saksa Ltd TIN BG131245283 є партнером компанії Shell з виробництва пального марки Shell V-Power.

За використання пального, виробництва OMV Petrom S.A., комерційна назва товару Gasoline Extra 99-E10, із додаванням присадок RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, відповідно наявний товар, оскільки в цьому випадку міститься патентована присадка при використанні якої є обов`язок використання назви продукту V-Power Racing 100.

Тобто комерційна назва поставленого товару V-Power Racing 100 відповідає умовам та меті контракту від 28.11.2024 за № , а сенс для визначення рівня ціни товару мають саме дані відповідного рахунку-фактури № від 28.02.2025, а не попереднього, оскільки товаром, що постачався, є саме автомобільний бензин V-Power Racing 100.

В рішенні про коригування митної вартості товару відповідач також зазначив, що умовою пункту 9 (Оплата) контракту від 28.11.2024 за № передбачено, що передоплата буде здійснена грошовими коштами без будь-яких знижок, відрахувань, утримань, заліків або зустрічних вимог, у доларах США шляхом банківського переказу на рахунок продавця до дня відвантаження, на підставі комерційного рахунку-фактури продавця.

Для цілей митного контролю та митного оформлення надано банківські платіжні документи (сфівти) від 25.02.2025 та від 26.02.2025 на загальну суму 87789 доларів США згідно з графою 70 (призначення платежу) передоплата здійснена за контрактом від 28.11.2024 за № .

За таких обставин числове значення фактично сплаченої ціни відповідно відомостей банківських документів (свіфт) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, та не може бути документальним підтвердженням фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) з урахуванням розбіжностей в рахунку-проформі в частині зазначення коду товару згідно УКТ ЗЕД.

З цього приводу суд зазначає, що за змістом доданих до матеріалів справи копій банківських платіжних документів (свіфтів) від 25.02.2025 та від 26.02.2025 на загальну суму 87789,00 дол. США в графі 72 міститься інформація про передоплату, а саме V-POWER RACING 100, CONTRACT No dd 28.11.2024, Proforma dd 25.02.2025. До матеріалів справи також надана копія проформи-інвойсу від 25.02.2025 за № .

Тобто з матеріалів справи встановлено беззаперечну можливість ідентифікації сум проведеної оплати із контрактом і рахунком, яким визначена сума, належна до сплати на користь продавця.

Також Енергетичною митницею вказано про ненадання до митного оформлення додаткового рахунку, що має виставлятися продавцем після того, як буде відома остаточна ціна, і має бути оплачений будь-якою стороною не пізніше 3 робочих днів після виставлення такого рахунку-фактури.

Однак з матеріалів справи слідує помилковість твердження відповідача про ненадання рахунку щодо сформованої митної вартості, оскільки відповідний дебетовий інвойс надавався для розмитнення, його назва Invoice від 04.03.2025 та відмічений в графі 44 під класифікатором 0380.

Енергетичною митницею також зазначено, що відповідно до Додатку А від 28.11.2024 (зі змінами) до Контракту передбачено, що попередня та остаточна ціна за оцінюваний товар розраховується за формулою, яка передбачає застосування ескалації/деескалації арифметично відповідно до фактичної густини при 15 град. С.

До митного оформлення надано сертифікати якості відправника та виробника товару, які містять різні показники фактичної густини при 15 град. С.

В ході розгляду справи ТОВ СОЛАР ОІЛ вказано про надання до митного оформлення та до матеріалів справи копії паспорту якості на поставлений товар, виданий лабораторією Saksa Ltd на дану партію товару, адже неспівпадіння густини при температурі 15 градусів пояснюється наявністю в терміналі контрагента позивача великого парку резервуарів, передбачене відхилення по густині при температурі 15 град. Вірну густину слід вважати ту, яка зазначена в паспорті, що надано лабораторією Saksa Ltd.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені митним органом підстави не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Що стосується доводів про ненадання ТОВ СОЛАР ОІЛ документів на підтвердження страхування вантажу, судом встановлено, що відповідно до розділу 6 Контракту № від 28.11.2024 автомобільне паливо доставляється на умовах FCA, Русе та Новий Іскир, термінал Saksa з призначенням тільки на український ринок.

Відповідно до Інкотермс, що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, термін FCA (FREE CARRIER (... named place) франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Згідно з п. А.3 Інкотермс за умовами поставки FCA покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.3 "а". Крім того, у сторін відсутній обов`язок на укладення договору страхування та надання документів зі страхування товару. Також, за зазначених умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу.

Аналіз змісту вищенаведених норм Інкотермс-2010 свідчить про те, що обов`язок щодо оплати фрахту належить покупцю, а обов`язок, щодо страхування вантажу, який поставляється на умовах FCA відсутній, як у продавця, так і у покупця.

За таких обставин доводи відповідача у цій частині є безпідставними, оскільки страхування товару, який постачається на умовах FCA, не є обов`язковим.

Колегія суддів зауважує, що згідно з п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Відповідач не надав доказів страхування, тому вимоги щодо надання страхових документів слід вважати безпідставними.

З огляду на викладене колегія суддів уважає, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів того, яким чином ненадання ТОВ СОЛАР ОІЛ документів на підтвердження страхування вантажу, витрат на перевірки, пов`язані з поставкою товару, та додаткових витрат при перевезенні може свідчити на користь його твердження про заявлення ТОВ СОЛАР ОІЛ неповних відомостей про митну вартість.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно із митною декларацією, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.

У зв`язку з цим, прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, з огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача з урахуванням усталеної судової практики (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17 ).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог

Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, проте розгляд справи здійснено в письмовому порядку, то колегія судді зазначає, що наведені обставини не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року по справі № 440/10379/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло М.О. Семененко

Повний текст постанови складено 25.05.2026 року