Справа № 500/510/26
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/510/26

20 травня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн» до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн» (далі ТОВ «МФТЮ», Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Закарпатської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2025/000067/1 від 01.10.2025.

Позов обґрунтовано тим, що 23.09.2025 між позивачем (покупцем) та компанією TradeLux Global FZ-LLC (продавець), зареєстрованим згідно із законодавством Об`єднаних Арабських Еміратів, укладено контракт №9-2025 на поставку матеріалів для виробництва тютюнових виробів. На виконання контракту Товариством у вересні 2025 року імпортовано на митну територію України відповідний товар, з метою митного оформлення якого уповноваженим представником Товариства подано до Закарпатської митниці електронну митну декларацію (далі МД) №25UA26U0 від 29.09.2025 з документами на підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору.

Проте митний орган прийняв спірне рішення, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі - МК України), за основу для обрахунку митної вартості товару відповідач взяв інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно митного оформлення, яке вже здійснено, на рівні 12,03 євро/кг.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Жодних розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення і які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не було, а тому у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

У рішенні вказано про розбіжності у поданих до митного оформлення документах стосовно умов поставки. Позивач звертає увагу, що товар отриманий відповідно до укладених та підписаних документів з компанією TradeLux Global FZ-LLC, всі інші документи надані на підтвердження ціни саме за даним контрактом. Товариство не може надати будь-які інші документи, крім тих, що надала компанія продавець. Товариство не має прямого контракту з виробником товару, товар отримувався на умовах зазначених у специфікації. Вважає, що належним чином підтверджені транспортні витрати, які вже включені до ціни товару.

Позивач наводить висновки Верховного Суду та вказує, що митним органом не взяті до уваги заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та безпідставно визнано неповними та/або недостовірними дані про товар, у тому числі, належним чином не обгрунтовано невірне визначення митної вартості товару. Визначаючи митну вартість за резервним методом, відповідач не зазначив, з яких підстав до порівняння було обрано відповідну МД та не навів характеристик товару.

У зв`язку з такими обставинами позивач звернувся до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у строк, встановлений статтею 258 КАС України, суддею одноособово.

У строк встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує. Вказує, що під час митного оформлення товару по МД від 29.09.2025 № 25UA26U0 за результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено розбіжності в умовах поставки товару, що призвело до обґрунтованих сумнівів митного органу у достовірності умов поставки, заявленої митної вартості товару та її складових, перевірити які на підставі поданих документів не виявлялося можливим, оскільки за вказаних розбіжностей невідомо, чи включені витрати на доставку товару до митної вартості. Відповідно до поданих документів, виробник товарів Profilter Technology Kft. (Угорщина) продає товар еміратській компанії TradeLux Global FZ-LLC ОАЕ (інвойс від 24.09.2025 № 2025-2) на умовах поставки FCA Szekesfehervar, а ТОВ "МФТЮ" купує даний товар від TradeLux Global FZ-LLC (інвойс від 24.09.2025 № № 1/2025) на умовах поставки DAP с. Острів, Тернопільська область, що унеможливлює встановлення юридичної підстави відправки вантажу від Profilter Technology Kft на ТОВ "МФТЮ", що може свідчити про наявність інших комерційних угод між відправником та отримувачем, які через наявність можливих додаткових витрат можуть мати вплив на правильність визначення митної вартості товару. А ще відповідач вказує, що декларантом заявлені у МД реквізити документа за кодом 3008, що згідно класифікатора документів, затвердженого наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011 - «Документ, що підтверджує вартість страхування», однак до митного оформлення документ, що підтверджує вартість страхування, не надавався.

Сумніви митного органу пов`язані ще й з тим, що за результатами аналізу цінової інформації, наявної у ЄАІС ДМСУ щодо імпортованих аналогічних/подібних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що заявлена митна вартість оцінюваних товарів (8,79 дол.США/кг, розмір партії 7752 кг) є значно нижчою (мінімум на 59%) за вартість аналогічних товарів (фільтропалички для виробництва сигарет, довжиною 108 мм, посередницькі контракти, торгівельна країна ОАЕ, країна відправлення Угорщина, рівень митної вартості - від 13,94 до 14,83 дол.США/кг при розмірі партії 6400 - 8400 кг).

На запит митного органу декларантом позивача надана відповідь від 30.09.2025 з поясненнями та копією рахунку від транспортно-логістичної компанії GOLD EXSPRESS S.R.O. (Словаччина) №0002 від 24.09.2025, але цей суб`єкт відсутній в транспортно-супровідних документах, у тому числі автотранспортній накладній CMR № 526939, де зазначений український перевізник P.P. REVERS-TRANS. Жодних договорів або транспортно-перевізних документів від перевізника декларантом не надано.

Представник відповідача вказує, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач стверджує, що при митному оформлені товару надані належні і достатні докази, які підтверджують заявлену митну вартість, у тому числі її складові. Такі не містили розбіжностей, а тому підстав витребовувати додаткові документи у відповідача не було, як і в подальшому коригувати митну вартість товару.

Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є виробництво тютюнових виробів.

23.09.2025 між ТОВ «МФТЮ» (покупець) та компанією TradeLux Global FZ-LLC (продавець), зареєстрованою згідно із законодавством Об`єднаних Арабських Еміратів, укладено контракт №9-2025 на поставку матеріалів для виробництва тютюнових виробів.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 контракту продавець зобов`язується передати у власність покупцеві матеріали для виробництва тютюнових виробів (далі - продукція), на замовлення покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продавцю за поставлену на умовах даного контракту продукцію. Конкретний асортимент продукції, її кількість і вартість, вказані в специфікаціях, які після підписання їх сторонами є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.4 контракту вартість продукції вказана в специфікаціях до цього контракту. Ціна продукції за взаємною згодою сторін встановлюється в доларах США чи евро та зазначається продавцем в рахунку чи проформі-інвойсі. Оплата продукції, що поставляється за цим контрактом, здійснюється по факту поставки покупцю, на підставі виставленого продавцем інвойсу. Допускається відстрочення платежів на термін до 365 днів з моменту належного оформлення митної декларації (дата митної декларації).

Пункт 4.5 контракту визначає, що поставка товару здійснюється на умовах поставки, зазначених в специфікаціях до контракту (Інкотермс 2020).

Сторонами було укладено специфікацію №1 від 23.09.2025 відповідно до умов зазначеного контракту, згідно з якою продавець зобов`язався поставити покупцю зазначений товар на умовах поставки DAP, с. Острів, Тернопільська область, Україна.

На виконання цього зовнішньоекономічного контракту відповідно до специфікації та виставленого продавцем рахунку №1/2025 від 24.09.2025 позивачу поставлено товар: моноацетатна фільтропаличка 7.72 мм * 108мм 320PD*0Cu у кількості 10 488 одиниць за ціною 6,50 доларів США за 1000 штук, вартістю 68172 доларів США.

29.09.2025 для здійснення митного оформлення товару та підтвердження заявленої митної вартості декларантом позивача подано МД №25UA26U0. До МД, як вбачається із інформації, що міститься в графі 44, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подані наступні документи: контракт №9-2025 від 23.09.2025, специфікація №1 від 23.09.2025; рахунок TradeLux Global FZ-LLC до ТОВ «МФТЮ» №1 від 24.09.2025; інвойс виробника №2025-2 від 24.09.2025; ліцензія на виробництво тютюнових виробів реєстраційний номер №00254 від 19.06.2025; лист від 19.06.2025 за №03-04/80, лист від 26.09.2025 за №03-04/113 щодо страхування; пакувальний лист; сертифікат якості від 24.09.2025, сертифікат походження №492150 від 24.09.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 №D 0635835 від 26.09.2025; митна декларація країни відправлення 25HU82I06A0CK7HUA9 від 26.09.2025, автотранспортна накладна (CMR) №526939 від 25.09.2025, рахунок від 24.09.2025 за №0002 від транспортно-логістичної компанії.

Під час здійснення митного контролю за МД №25UA26U0 відповідачем направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомлення-вимогу про надання додаткових документів.

Уповноваженою особою декларанта у відповідь надано Закарпатській митниці лист декларанта від 30.09.2025 з поясненнями та копію рахунку від транспортно-логістичної компанії GOLD EXSPRESS S.R.O. (Словаччина) №0002 від 24.09.2025.

У подальшому за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA305000/2025/000067/1 від 01.10.2025, у графі 33 якого зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана з наступних причин: 1) подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у статті 58 МК України в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення (складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 3) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості.

За результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено, що товар постачається на митну територію України за посередницьким контрактом № 9-2025 від 23.09.2025. Відповідно до специфікації № 1 від 23.09.2025 до контракту та рахунка-фактури від 24.09.2025 № 1/2025 товар постачається на умовах поставки DAP с.Острів (Тернопільська область, Україна). Такі ж умови поставки задекларовано в МД. Дані умови поставки передбачають, що продавець зобов`язаний доставити товар до узгодженого місця в Україні за свій рахунок (тобто, всі витрати на транспортування несе продавець). Разом з тим, у копії митної декларації країни відправлення від 26.09.2025 №25HU82106A0CK7HUA9 умови поставки зазначено FCA Szekesfehervar (Угорщина), що означає, що продавець передає товар перевізнику у погодженому місці, усі транспортні витрати та ризики після передачі товару несе покупець. Таким чином, мають місце розбіжності в умовах поставки, що безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості. Відповідно до поданих документів, виробник товарів Profilter Technology Kft. (Угорщина) продає товар еміратській компанії TradeLux Global FZ-LLC ОАЕ (інвойс від 24.09.2025 № 2025-2) на умовах поставки FCA Szekesfehervar, а ТОВ "Маршал Файнест Табакко Юкрейн" купує даний товар від TradeLux Global FZ-LLC (інвойс від 24.09.2025 № № 1/2025) на умовах поставки DAP с. Острів, Тернопільська область, що унеможливлює встановлення юридичної підстави відправки вантажу від Profilter Technology Kft на ТОВ "Маршал Файнест Табакко Юкрейн", що може свідчити про наявність інших комерційних угод між відправником та отримувачем, які через наявність можливих додаткових витрат можуть мати вплив на правильність визначення митної вартості товару.

Ще в рішенні Закарпатської митниці зазначено, що в графі 44 МД декларантом заявлені реквізити документа за кодом 3008, що згідно класифікатора документів, затвердженого наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011 - «Документ, що підтверджує вартість страхування» №03-04/113 від 24.09.2025, однак до митного оформлення документ, що підтверджує вартість страхування, не надавався. Натомість документ №03-04/113 від 24.09.2025 містить інформацію про відсутність «окремого» страхування товару.

Крім того, за результатами аналізу цінової інформації, наявної у ЄАІС ДМСУ щодо імпортованих аналогічних/подібних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що заявлена митна вартість оцінюваних товарів за контрактом є значно нижчою за вартість аналогічних товарів, що викликає сумнів у достовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваному рішенні згадується, що на запит митного органу надано супровідний лист декларанта від 30.09.2025 № б/н з поясненнями та копію рахунку від транспортно-логістичної компанії GOLD EXSPRESS S.R.O. (Словаччина) №0002 від 24.09.2025. При цьому даний суб`єкт відсутній в транспортно-супровідних документах, у тому числі автотранспортній накладній CMR № 526939, де зазначений український перевізник P.P. REVERS-TRANS. Жодних договорів або транспортно-перевізних документів від перевізника декларантом не надано.

Далі у рішенні зазначається, що за результатами аналізу цінової інформації наявної в ЄАІС Держмитслужби, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, встановлено наявність митних оформлень аналогічних товарів (фільтропалички для виробництва сигарет, виробництво Угорщини, умови поставки FСА Szigetszentmiklos, виробник FILTRONA FILTERS KFT, аналогічний розмір партії), що постачаються з Угорщини в рамках посередницьких контрактів з контрагентами з ОАЕ за митними деклараціями: № 25UA72U8 від 28.08.2025 (12,03 EUR/кг, перший метод, 7293 кг); № 25UA65U0 від 28.08.2025 (12,05 EUR/кг, перший метод, 7283 кг); № 25UA99U8 від 03.09.2025 (12,12 EUR/кг, перший метод, 7237 кг).

З урахуванням меншої з наявних вартостей, при визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація згідно митної декларації №25UA72U8 від 28.08.2025 на рівні 12,03 EUR/кг. Отже, митна вартість товару, визначена за резервним методом, становить: 12,03 євро/кг * 7752 кг = 93256,5600 євро, що у валюті контракту на дату подання митної декларації складає 108830,3280 доларів США.

Закарпатською митницею одночасно з рішенням про коригування митної вартості товарів прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA305160/2025/000361.

Позивач з метою випуску товару у вільний обіг скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та подав митному органу нову митну декларацію, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

У подальшому, не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Перевірячи правильність обчислення митної вартості суд з`ясував таке.

Документи на підтвердження заявленої митної вартості подані відповідно до тих, що визначені у частині другій статті 53 МК України, а саме:

на виконання пункту 2 - контракт №9-2025 від 23.09.2025, специфікація №1 від 23.09.2025 до контракту, у якій сторони вказали загальну кількість та суму партії товару в узгодженій кількості 10 488 одиниць за ціною 6,50 доларів США за 1000 штук, загальною вартістю 68 172 доларів США;

на виконання пункту 3 - рахунок TradeLux Global FZ-LLC до ТОВ «МФТЮ» №1 від 24.09.2025 на товар в 10 488 одиниць за ціною 6,50 доларів США за 1000 штук, загальною вартістю 68 172 доларів США;

на виконання пункту 4 - платіжні документи не подавались, оскільки оплата за поставлений товар не проведена на момент митного оформлення; відповідно до умов контракту, передбачений порядок оплати: відстрочення платежу;

на виконання пункту 5 - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: інвойс виробника №2025-2 від 24.09.2025; пакувальний лист;

на виконання пункту 6 - у зв`язку з тим, що витрати на транспортування включені у вартість товару, документи щодо витрат на транспортування не надавались;

на виконання пункту 7 - ліцензія на виробництво тютюнових виробів №00254 від 19.06.2025 та лист Товариства від 19.06.2025 за №03-04/80 з поясненнями щодо ліцензії;

на виконання пункту 8 - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування не подавались, а надавався лист Товариства від 26.09.2025 за №03-04/113 з поясненням як транспортується вантаж з Угорщини до України і вказано, що вантаж окремо не страхувався.

Разом з митною декларацією додатково були надані і інші документи, що стосуються товару: сертифікат якості від 24.09.2025, сертифікат походження №492150 від 24.09.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 №D 0635835 від 26.09.2026; митна декларація країни відправлення №25HU82I06A0CK7HUA9 від 26.09.2025, автотранспортна накладна (CMR) №526939 від 25.09.2025, рахунок від 24.09.2025 за №0002 від транспортно-логістичної компанії.

Наданий зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №9-2025 від 23.09.2025 визначає предмет та умови поставки, умови оплати, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця тощо.

Відповідно до специфікації до цього контракту №1 від 23.09.2025 позивачу поставлено товар моноацетатна фільтропаличка 7.72 мм * 108 мм 320PD*0Cu в кількості 10 488 одиниць за ціною 6,50 доларів США за 1000 штук, загальною вартістю 68 172 доларів США.

Така ж інформація вказана у рахунку-інвойсі TradeLux Global FZ-LLC №1 від 24.09.2025, в якому також визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну за одиницю, кількість, вартість.

Ціна товару за ціною договору відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 25UA26U0 від 29.09.2025 (графа 22) 68 172 доларів США.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунку-фактурі. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД № 25UA26U0 від 29.09.2025 фактурна вартість оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №1 від 24.09.2025. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Заявлена декларантом вартість товару за ціною договору підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Стосовно підстав, які митний орган вказує в оскаржуваному рішенні, то сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару зводяться до того, що в окремих товаросупровідних документах вказані різні умови поставки. Так відповідач вказує, що відповідно до специфікації № 1 від 23.09.2025 до контракту та рахунка-фактури від 24.09.2025 № 1/2025 товар постачається на умовах поставки DAP с.Острів (Тернопільська область, Україна). Такі ж умови поставки задекларовано в МД. Дані умови поставки передбачають, що продавець зобов`язаний доставити товар до узгодженого місця в Україні за свій рахунок (тобто, всі витрати на транспортування несе продавець). Разом з тим, у копії митної декларації країни відправлення від 26.09.2025 № 25HU82106A0CK7HUA9 умови поставки зазначено FCA Szekesfehervar (Угорщина), що означає, що продавець передає товар перевізнику у погодженому місці, усі транспортні витрати та ризики після передачі товару несе покупець. Відповідно до поданих документів, виробник товарів Profilter Technology Kft. (Угорщина) продає товар еміратській компанії TradeLux Global FZ-LLC ОАЕ (інвойс від 24.09.2025 № 2025-2) на умовах поставки FCA Szekesfehervar, а ТОВ "Маршал Файнест Табакко Юкрейн" купує даний товар від TradeLux Global FZ-LLC (інвойс від 24.09.2025 № № 1/2025) на умовах поставки DAP с. Острів, Тернопільська область, що унеможливлює встановлення юридичної підстави відправки вантажу від Profilter Technology Kft на ТОВ "Маршал Файнест Табакко Юкрейн", що може свідчити про наявність інших комерційних угод між відправником та отримувачем, які через наявність можливих додаткових витрат можуть мати вплив на правильність визначення митної вартості товару.

З цього приводу суд бере до уваги пояснення позивача про те, що товар придбавається не у виробника безпосередньо, а через посередника з компанію TradeLux Global FZ-LLC, яка забезпечувала транспортування. Для визначення митної вартості оцінюваного товару мають значення лише умови поставки, які визначені між позивачем та продавцем-посередником компанією TradeLux Global FZ-LLC. Умови поставки товару від виробника до продавця позивача (посередника) не впливають на спірні правовідносини і не свідчать про наявність розбіжностей в умовах поставки.

Як вже зазначав суд, відповідно до пункту 4.5. контракту №9-2025 від 23.09.2025 поставка товару здійснюється компанією TradeLux Global FZ-LLC на умовах поставки, зазначених в специфікаціях до контракту (Інкотермс 2020). У специфікаціях на поставку оцінюваного товару визначені і погоджені сторонами умови поставки DAP с. Острів, Тернопільська область. Зазначення в поданих до митного оформлення документах інших умов поставки, не відносяться до поставки за контрактом №9-2025 від 23.09.2025. При цьому декларантом Товариства такі документи подані разом з МД на підтвердження ціни товару з включенням до неї всіх супутніх витрат.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає, що неможливо встановити юридичні підстави відправки вантажу від Profilter Technology Kft на ТОВ «МФТЮ», що може свідчити про наявність інших комерційних угод між відправником та отримувачем.

Стосовно цього суд встановив, що у рахунку №1/2025 від 24.09.2025 зазначено, що продавцем товару є компанією TradeLux Global FZ-LLC, покупець - ТОВ «МФТЮ», вантажовідправником є виробник товару Pro filter Technology Kft. Митна декларація країни відправлення №25HU82106A0CK7HUA9 заповнювалась виробником товару Profilter Technology Kft та вантажовідправником компанії TradeLux Global FZ-LLC.

Позивач отримав товар у відповідності до укладених та підписаних документів з компанією TradeLux Global FZ-LLC, а тому й документи, які подавалися декларантом позивача стосувалися підтвердження ціни виключно за договором, укладеним з продавцем.

Отже, твердження відповідача щодо того, що пояснення декларанта не спростовує сумнівів щодо правильності застосування умов поставки, що безпосередньо впливає на митну вартість товару, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Усі витрати щодо транспортування включені у загальну вартість (ціну) товару. Такі обставини узгоджуються та відповідають умовам контракту №9-2025 від 23.09.2025 про те, що поставка товару здійснюється продавцем на територію України. Тому для визначення митної вартості товару ті недоліки (розбіжності) в умовах поставки, на які вказує Закарпатська митниця не мають жодного значення та не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів. Представник відповідача, звертаючи увагу на цю обставину у заявах по суті справи, не надав пояснень з приводу того, як саме цей недолік впливає на митну вартість імпортованого товару та які її складові неможливо підтвердити, обмежившись лише загальними фразами.

Щодо вказівки у рішенні Закарпатської митниці про те, що в графі 44 МД декларантом заявлені реквізити документа за кодом 3008, що згідно класифікатора документів, затвердженого наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011 - «Документ, що підтверджує вартість страхування» №03-04/113 від 24.09.2025, однак до митного оформлення документ, що підтверджує вартість страхування, не надавався; натомість документ №03-04/113 від 24.09.2025 містить інформацію про відсутність «окремого» страхування товару, то суд зазначає таке.

У графі 44 МД №25UA26U0 у відомостях про документ щодо страхування було вказано лист ТОВ «МФТЮ» від 26.09.2025 за №03-04/113, у якому позивач чітко і зрозуміло зазначив, що товар окремо не страхувався. Зауваження відповідача щодо інформації про страхування товару є недоречними та незрозумілими.

Також суд зазначає, що декларант Товариства під час процедури консультацій з митним органом листом від 30.09.2025 повідомив Закарпатську митницю що, ТОВ «МФТЮ» не має прямого контракту з виробником товару. Даний товар отримувався на умовах зазначених у специфікації №1 від 23.09.2025. Згідно наданих документів відображений весь ланцюг формування ціни від виробника до покупця, із вказанням як ціни товару від виробника, так і транспортних витрат по доставці вантажу до продавця. На прохання позивача для підтвердження фактичної вартості перевезення між Profliter Technology Kft та TradeLux Global FZ-LLC контрагент TradeLux Global FZ-LLC надав копію рахунку від транспортно-логістичної компанії GOLD EXSPRESS S.R.O. (Словаччина) №0002 від 24.09.2025, які були додатково надані відповідачу.

Натомість митний орган в оспорюваному рішенні зазначив, що: «…даний суб`єкт відсутній в транспортно-супровідних документах, у тому числі автотранспортній накладній CMR №526939, де зазначений український перевізник Р.Р. REVERS-TRANS».

Даний рахунок від транспортно-логістичної компанії GOLD EXSPRESS S.R.O. (Словаччина) №0002 від 24.09.2025 підтверджує транспортні витрати між Profliter Technology Kft та TradeLux Global FZ-LLC. Так, у відповідності до рахунку №2025-2 від 24.09.2025 продавець передає товар перевізнику у погодженому місці, усі транспортні витрати та ризики після передачі товару несе покупець (умови поставки: FCA). Рахунок №0002 від 24.09.2025 підтверджує, що компанія TradeLux Global FZ-LLC несе транспортні витрати, що впливає на кінцеву ціну товару, який поставляється позивачу.

Отож сумніви відповідача у цій частині є безпідстваними і спростовуються наведеним вище.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу, відповідач не довів обставини, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі № 820/9195/15, від 28.08.2018 у справі № 810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості. Такі висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові № 815/2552/16 від 15.02.2023.

Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданої декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Крім того, декларант позивача надав пояснення митному органу з приводу питань, які у нього виникли, проте такі не взяті до уваги.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в оскаржуваних рішеннях, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або, що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA305000/2025/000067/1 від 01.10.2025 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 5018,29 грн, перерахований до бюджету згідно з платіжною інструкцією №1323 від 30.01.2026.

Також Товариством заявлені до відшкодування з Закарпатської митниці витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що такі витрати є завищеними, не відповідають складності справи та обсягу необхідних робіт по їх супроводженню.

Вирішуючи питання наявності підстав для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 15.01.2026; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2779 від 14.01.2014, виданого Саідовій М.В., прайс-листа станом на 01.01.2026, заявки на надання юридичної допомоги №2 від 23.01.2026, акта про надання юридичної допомоги №2 від 30.01.2026, рахунку на оплату №2 від 30.01.2026.

За умовами договору про надання правової допомоги від 15.01.2026 Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. В обов`язках Адвоката передбачено, що Адвокат на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення; приймає участь в підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються Клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов`язання; представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових справ; Адвокат (виступаючи як Захисник), здійснює, у встановленому законом порядку. захист прав та законних інтересів Клієнта, у випадках, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення України; узагальнює та аналізує: практику розгляду судових та інших справ; практику укладання та виконання договорів; надає Клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків; надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнт в процесі здійснення діяльності.

Відповідно до пункту 4 договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на падання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у додатку №1 до договору). Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатом послуги після надання Адвокатом Клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акта про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору), який готується Адвокатом та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром Адвоката за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.

Відповідно до акта про надання юридичної допомоги №2 від 30.01.2026 до юридичних послуг включено надання усної консультації з вивченням документів з вартістю 1500,00 грн та складання позовної заяви з вартістю 3000,00 грн.

За надані послуги адвокатом Саідовою М.В. виставлено рахунок Товариству на оплату №2 від 30.01.2026 на суму 4500,00 грн, докази його оплати відсутні.

При вирішенні питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд виходить із того, що ця справа належить до справ незначної складності та її розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Зважаючи на складність справи (є справою незначної складності та її розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін), значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання кожної із послуг та численної судової практики Верховного Суду (є сталою у такій категорії справ) суд, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Розмір правничої допомоги, заявлений позивачем, не завищений та відповідає обсягу наданих адвокатом юридичних послуг.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн» (вулиця Промислова, 1, літера 4, офіс 3-7, село Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728, ) до Закарпатської митниці (вулиця Собранецька, 20, місто Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Закарпатської митниці про коригування митної вартості товарів № UA305000/2025/000067/1 від 01.10.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн» судові витрати на суму 9518,29 грн (дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять грн 29 коп.), у тому числі по сплаті судового збору у сумі 5018,29 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 20 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.