Справа № 420/3122/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 травня 2026 року

м. Київ

справа №420/3122/25

адміністративне провадження № К/990/21190/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №420/3122/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо неврахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи з 20.11.2013 по 25.02.2015;

- зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20.11.2013 по 25.02.2015 на посаді головного спеціаліста юрисконсульта Любашівського районного центру зайнятості;

- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо неврахування з 01.10.2024 при визначенні розміру пенсії позивачки, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, довідки від 08.10.2024 №Д-123/5, виданої Подільською районною державною адміністрацією Одеської області;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2024 з урахуванням довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 08.10.2024 № Д-123/5, виданої Подільською районною державною адміністрацією Одеської області, з урахуванням проведених виплат.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026, позов задоволено.

На адресу Верховного Суду 11.05.2026 надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ в Одеській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником не вказано підстави касаційного оскарження відповідно до вимог процесуального закону. Відповідач, посилаючись на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо, зокрема, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, (підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України).

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Варто зауважити, що предмет спору у цій справі та критерії, визначені пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України, а також факт того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина 4 статті 12 КАС України), дають підстави стверджувати, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Колегія суддів враховує, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність згаданих вище обставин, позаяк скаржник належним чином не обґрунтував фундаментальність значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Отже, доводи скаржника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими.

Колегія суддів наголошує, що посилання на підпункти пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину 4 статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Водночас підстав, визначених пунктами 1-4 частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, відповідачем не наведено.

У тексті касаційної скарги, також містяться посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, від 30.01.2019 у справі №752/20012/16-а, від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18, від 29.09.2020 у справі №263/14242/17 та в постанові Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі № 21-371а14 та № 429а14.

Водночас Верховний Суд зауважує, що оскільки посилання скаржника на постанови Верховного Суду наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України та без відповідних обґрунтувань, суд касаційної інстанції не бере такі посилання до уваги.

Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі № 420/3122/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін