Справа № 160/4855/26
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 рокуСправа №160/4855/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
02 березня 2026 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/193700 від 14 жовтня 2025 року, щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 та до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995, 26.06.1995 по 06.12.1995, з 26.06.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010 та щодо непроведення перерахунку пенсії за віком шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії (за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн.) на коефіцієнти збільшення 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
з 01 вересня 2025 року зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995, 26.06.1995 по 06.12.1995, з 26.06.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010;
01 вересня 2025 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії (за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн.) на коефіцієнти збільшення 11,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996, до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995, 26.06.1995 по 06.12.1995, з 26.06.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010 та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 03.08.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 4956 від 06.08.2020 року.
03.10.2025 року представник ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з адвокатським запитом №03/10-П, в якому просила повідомити:
- на якій підставі ОСОБА_1 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 монтажником в (рос.мовою АО «Предприятие Востоктехмонтаж») ОСОБА_2 , згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 09.09.1991 по 22.06.1995 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального обладнання, майстром в СПУ №12 ДП «Кривбасрудоремонт», згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та архівної довідки №П-1212 від 09.07.2020 з додатками;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи з 26.06.1995 по 06.12.1995 слюсарем черговим з ремонту обладнання в шахті Саксагань ДП «Кривбасруда», згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та архівних довідок № 76, 78 від 16.06.2020 з додатками;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 26.03.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010 слюсарем з ремонту устаткування дільниці насосної та магнітної сепарації збагачувальної фабрики, слюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці насосної та магнітної сепарації збагачувальної фабрики, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та пільгової довідки № 296 від 03.08.2020;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 01.09.2022 по 05.12.2022, з 01.01.2023 по 30.12.2022, з 01.01.2024 по 29.08.2024 слюсарем черговим та з ремонту устаткування виробничої дільниці з ремонту та утриманню технологічного устаткування №2 на дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та пільгової довідки № 531 від 03.09.2024;
- чи проведено перевірку пільгової довідки №531 від 03.09.2024;
- чи проведено ОСОБА_1 при перерахунках пенсії за віком індексацію пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення його пенсії за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн. на коефіцієнти збільшення 1,11 з 01.03.2021; 1,14 з 01.03.2022; 1,197 з 01.03.2023; 1,0796 з 01.03.2024; 1,115 з 01.03.2025.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010307-8/193700 від 14.10.2025 року представнику позивача повідомлено, що з 03.08.2020 року ОСОБА_1 отримує пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно рішення Комісії до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 26.06.1995 по 06.12.1995, оскільки не підтверджено факт його роботи на ремонті устаткування в місцях його установки на дільницях діючих виробництв де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або рішення Комісії за період роботи з 09.09.1991 по 22.06.1995 в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні.
Згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.08.2020 №296, яка видана ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 26.03.2004 по 24.03.2005 та з 25.03.2010 по 29.06.2010, не підтверджені результатами атестації робочих місць.
Надана ОСОБА_1 довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.09.2024 №531, яка видана ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" підлягає перевірці відповідності змісту довідки первинним документам.
Проведення перевірки достовірності видачі зазначеної довідки заплановано на листопад поточного року.
Після надходження результатів перевірки можливо буде повернутися до вирішення питання проведення перерахунку пенсії.
На підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.04.1989 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996, оскільки у записі про прийняття на роботу дату прийняття дописано.
Додатково повідомлено, що при проведенні індексації пенсії згідно частини 2 статті 42 Закону №1058 з 01.03.2023 застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014 - 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, який становив 7405,03 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197).
Враховуючи зазначене, проводити ОСОБА_1 перерахунок (індексацію) пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 з 01.03.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 не було підстав.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/193700 від 14 жовтня 2025 року, щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 та до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995, 26.06.1995 по 06.12.1995, з 26.06.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010; щодо непроведення перерахунку пенсії за віком шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн. на коефіцієнти збільшення 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/4855/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
09.03.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
10.03.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 03.08.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 4956 від 06.08.2020 року.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 працював:
Записи №4 - №9:
- 09.09.1991 прийнятий слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання на уч-к № 5 по 3 розряду в СУ № 12 «Кривбасрудоремонт»;
- 01.12.1992 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 4 розряду;
- 01.09.1993 переведений майстром уч-ку №5;
- 01.04.1994 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 4 розряду;
- 01.12.1994 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 5 розряду на уч-к №5;
- 22.06.1995 звільнений згідно п. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Записи №13 - №15:
- з 12.02.1996 по 17.09.1996 працював монтажником в (рос.мовою АО «Предприятие Восток техмонтаж») Крайня Північ.
Пільгових стаж за Списком №1 та зокрема проходження атестації підтверджується архівними довідками №П-1212 від 09.07.2020 року, №76 та №78 від 16.06.2020 року та додатками до них.
03.10.2025 року представник ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з адвокатським запитом №03/10-П, в якому просила повідомити:
- на якій підставі ОСОБА_1 до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 монтажником в (рос.мовою АО «Предприятие Востоктехмонтаж») Крайня Північ, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 09.09.1991 по 22.06.1995 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального обладнання, майстром в СПУ №12 ДП «Кривбасрудоремонт», згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та архівної довідки №П-1212 від 09.07.2020 з додатками;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи з 26.06.1995 по 06.12.1995 слюсарем черговим з ремонту обладнання в шахті Саксагань ДП «Кривбасруда», згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та архівних довідок № 76, 78 від 16.06.2020 з додатками;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 26.03.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010 слюсарем з ремонту устаткування дільниці насосної та магнітної сепарації збагачувальної фабрики, слюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці насосної та магнітної сепарації збагачувальної фабрики, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та пільгової довідки № 296 від 03.08.2020;
- на якій підставі ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 01.09.2022 по 05.12.2022, з 01.01.2023 по 30.12.2022, з 01.01.2024 по 29.08.2024 слюсарем черговим та з ремонту устаткування виробничої дільниці з ремонту та утриманню технологічного устаткування №2 на дільниці з виробництва концентрату збагачувальної фабрики, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та пільгової довідки № 531 від 03.09.2024;
- чи проведено перевірку пільгової довідки №531 від 03.09.2024;
- чи проведено ОСОБА_1 при перерахунках пенсії за віком індексацію пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення його пенсії за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн. на коефіцієнти збільшення 1,11 з 01.03.2021; 1,14 з 01.03.2022; 1,197 з 01.03.2023; 1,0796 з 01.03.2024; 1,115 з 01.03.2025.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010307-8/193700 від 14.10.2025 року представнику позивача повідомлено, що з 03.08.2020 року ОСОБА_1 отримує пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно рішення Комісії до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 26.06.1995 по 06.12.1995, оскільки не підтверджено факт його роботи на ремонті устаткування в місцях його установки на дільницях діючих виробництв де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або рішення Комісії за період роботи з 09.09.1991 по 22.06.1995 в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні.
Згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.08.2020 №296, яка видана ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 26.03.2004 по 24.03.2005 та з 25.03.2010 по 29.06.2010, не підтверджені результатами атестації робочих місць.
Надана ОСОБА_1 довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.09.2024 №531, яка видана ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" підлягає перевірці відповідності змісту довідки первинним документам.
Проведення перевірки достовірності видачі зазначеної довідки заплановано на листопад поточного року.
Після надходження результатів перевірки можливо буде повернутися до вирішення питання проведення перерахунку пенсії.
На підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.04.1989 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996, оскільки у записі про прийняття на роботу дату прийняття дописано.
Додатково повідомлено, що при проведенні індексації пенсії згідно частини 2 статті 42 Закону №1058 з 01.03.2023 застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки за 2014-2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197, який становив 7405,03 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197).
Враховуючи зазначене, проводити ОСОБА_1 перерахунок (індексацію) пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 з 01.03.2021, з 01.03.2022, з 01.03.2023 не було підстав.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №0400-010307-8/193700 від 14 жовтня 2025 року, щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 та до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995, 26.06.1995 по 06.12.1995, з 26.06.2004 по 24.03.2005, з 25.03.2010 по 29.06.2010; щодо непроведення перерахунку пенсії за віком шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн. на коефіцієнти збільшення 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Як визначено пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 03.08.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії № 4956 від 06.08.2020 року.
Щодо зарахування до страхового стажу та пільгового стажу періодів роботи, суд виходить з наступного.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про роботу позивача у спірні періоди та наявні дані про його посаду та зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені, відтак суд зазначає, що в даному випадку неврахування відповідачем-1 вказаних періодів до пільгового стажу за Списком №1 та спірних періодів до страхового стажу та пільгового стажу роботи позивача є необґрунтованими.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".
Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, суд приходить до висновку, що неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення спірних періодів роботи зі страхового стажу позивача, тому вказані спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу роботи за Списком №1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.
Відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:
1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;
2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2-а/396/13/17).
При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Тому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 працював:
Записи №4 - №9:
- 09.09.1991 прийнятий слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання на уч-к № 5 по 3 розряду в СУ № 12 «Кривбасрудоремонт»;
- 01.12.1992 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 4 розряду;
- 01.09.1993 переведений майстром уч-ку №5;
- 01.04.1994 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 4 розряду;
- 01.12.1994 переведений слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання по 5 розряду на уч-к №5;
- 22.06.1995 звільнений згідно п. 38 КЗпП України за власним бажанням.
записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995 працював «слюсарем по ремонту гірничо-збагачувального обладнання» в СУ №12 «Кривбасрудоремонт».
- записи №13-15 трудової книжки НОМЕР_2 від 18.04.1989 підтверджується, що ОСОБА_1 з 12.02.1996 по 17.09.1996 працював монтажником в (рос.мовою АО «Предприятие Восток техмонтаж») Крайня Північ.
Архівною довідкою № П-1212 від 09.07.2020 підтверджується:
«В особових картках звільнених працівників Спеціалізованого управління №12 виробничого об`єднання з ремонту гірничорудного обладнання «Кривбасрудоремонт» (01.1992 - 07.1995 р.р. - Спеціалізованого управління № 12 Державного підприємства з ремонту гірничорудного обладнання «Кривбасрудоремонт»; 08.1995-1998 рр. - Спеціалізоване управління №7 ВАТ «Кривбасрудоремонт») « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (так у документі) значиться «слесарем по ремонту горно-обогатительного оборудования 3 разряда, участок №5» з 09 вересня 1991 року (наказ № 311к від 09.09.1992);
переведений «слесарем по ремонту горно-обогатительного оборудования 4 разряда, участок №5» з 01 грудня 1992 року (наказ № 341к від 01.12.1992);
переведений «мастером участка №5» з 01 вересня 1993 року (наказ №304 від 01.09.1993):
переведений «слесарем по ремонту горно-обогатительного оборудования 4 разряда, участок №5» з 01 квітня 1994 року (наказ № 65к від 08.04.1994);
переведений «слесарем по ремонту горно-обогатительного оборудования 5 разряда, участок №5» з 01 грудня 1994 року (наказ № 390к від 01.12.1994);
звільнений 22 червня 1995 року (наказ № 279к від 22.06.1995).
В архівній довідці № П-1212 від 09.07.2020 також зазначено:
«В наказах з кадрових питань (особового складу) відсутні накази про роботу з неповним робочим днем, відомості про надання відпустки без збереження заробітної плати. Ксерокопії наказу про прийом, переведення, припинення трудового договору, особової картки звільненого (форми № т-2) додаються.».
Доданими до архівної довідки документами підтверджується:
1. особовою карткою № б/н - робота ОСОБА_1 на дільниці №5 з 09.09.91 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 3 розряду, з 01.12.92 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 4 розряду, з 01.09.93 майстром, з 01.04.94 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 4 розряду, з 01.12.1994 слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 5 розряду;
2. наказом (розпорядження) № 211к від 09.09.1991 - прийняття на роботу ОСОБА_1 з 09 вересня 1991 року слюсарем з ремонту гірничо-збагачувального устаткування дільниця №5 СПУ-12;
3. наказом (розпорядження) № 341к від 01.12.1992 - переведення ОСОБА_1 з 01 грудня 1992 року на посаду слюсаря з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 4 розряду дільниця №5 СПУ-12;
4. наказом (розпорядження) № 65к від 01.04.1994 - переведення ОСОБА_1 з 01 квітня 1994 року на посаду майстра дільниця №5 СПУ-12;
5. наказом (розпорядження) № 390к про переведення на іншу роботу від 01.12.1994 ОСОБА_1 з 01 грудня 1994 року на посаду слюсаря з ремонту гірничо-збагачувального устаткування 5 розряду СПУ-12;
6. наказом (розпорядження) № 279к про припинення трудового договору від 22.06.1995 ОСОБА_1 з 22 червня 1995 року;
7. переліком посад, додано до наказу № 32 від 06.03.1995 «Про атестацію робочих місць» - підтверджена атестація робочого місця ОСОБА_1 «слесарь по ремонту оборудования СПУ 12» по коду 1020100а-1753в за Списком №1 згідно постанови КМУ №162 від 11 березня 1994 року та №773 від 15.11.1994.
Довідка №П-1212 від 09.07.2020 та архівні документи, зокрема, наказ про атестацію є належним доказом роботи позивача за Списком №1 в періоди з 09.09.1991 по 31.08.1993, з 01.04.1994 по 22.06.1995.
Відтак, пільгових стаж ОСОБА_1 за Списком №1 та зокрема проходження атестації підтверджується архівними довідками №П-1212 від 09.07.2020 року, №76 та №78 від 16.06.2020 року та додатками до них.
Щодо індексації пенсії за віком на пільгових мовах за Списком №1, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 40 та пункту 44 Прикінцевих положень Закону №1058 пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок проведення індексації та перерахунку пенсій щодо працюючих та непрацюючих осіб визначено статтею 42 Закону України №1058.
Так, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (доходу) в Україні.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з календарними роками, що передували року, в якому проводиться збільшення.
Згідно пункту 5 Порядку в 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
З 01 березня 2022 року відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" до пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2021 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2022 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 гривень.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року за №118 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 1 березня 2022 року проведено перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році".
Відповідно до постанови №168 з 1 березня 2023 року до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058 за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 року встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році" та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З 1 березня 2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2024 році" перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Відповідно до підпункту 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №185 до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058 за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2023 року включно, які не підвищуються з 1 березня 2024 року згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", з 01 березня 2024 року встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (до 135 гривень) та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (до 100 гривень), в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 року №209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2025 році" перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (із змінами), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Судом встановлено, що при призначенні пенсії за віком для обчислення розміру був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки у розмірі 7763,17 грн.
З листа відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010307-8/193700 від 14.10.2025 року судом вбачається наступне.
При проведенні індексації пенсії згідно частини другої статті 42 Закону №1058 з 01.03.2021 застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014 - 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в 1,17, 1,11 та 1,11, який становив 5426,60 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 х 1,11).
При проведенні індексації пенсії згідно частини другої статті 42 Закону №1058 з 01.03.2022 застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014 - 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в 1,17, 1,11, 1,11 та 1,14, який становив 6186,32 грн. (3764,40 грн. x 1,17 х 1,11 x 1,11 х 1,14).
При проведенні індексації пенсії згідно частини другої статті 42 Закону №1058 з 01.03.2023 застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014 - 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в 1,17, 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197, який становив 7405,03 грн. (3764,40 грн. x 1,17 x 1,11 x 1,11 x 1,14 х 1,197).
Судом вбачається, що не проведено ОСОБА_1 перерахунок (індексацію) пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 з 01.03.2021, з 01.03.2022 та з 01.03.2023. З 01.03.2024 та з 01.03.2025 року.
Отже, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися відповідно до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій призначених у 2020-2025 роках згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з щорічною індексацією збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році від 22 лютого 2021 року №127, Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році від 16 лютого 2022 року №118, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році від 24 лютого 2023 року №168, Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році від 23 лютого 2024 року №185.
Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року відповідно до частини 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
Враховуючи зазначене, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною 2 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Приймаючи рішення по суті, суд враховує судову практику в аналогічних правовідносинах, яка викладена в постановах Верховного Суду від 27 січня 2025 року в справі №200/422/24, від 13 лютого 2025 року в справі №200/2123/24.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2129,92 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" від 28.02.2026 року.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.02.1996 по 17.09.1996 та до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 09.09.1991 по 31.08.1993 року, з 01.04.1994 по 22.06.1995 року, 26.06.1995 по 06.12.1995 року, з 26.06.2004 по 24.03.2005 року, з 25.03.2010 по 29.06.2010 року.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні з 01.09.2025 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн. та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 року №209.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник