Справа № 240/11952/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стеценка С.Г. та Шарапи В.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал НВ" про ухвалення додаткової постанови
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал НВ"
до Звягельської міської ради
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал НВ" (далі - ТОВ "Термінал НВ") звернулося до суду з позовом до Звягельської міської ради Житомирської області (далі - Звягельська міська рада, відповідач), в якому просило:
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 08 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року, відмовив у задоволенні позову.
ТОВ "Термінал НВ" оскаржило до Верховного Суду ці судові рішення в касаційному порядку.
У касаційній скарзі ТОВ "Термінал НВ" заявляло про те, що надасть протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень.
Вирішуючи зазначене клопотання про ухвалення додаткової постанови, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частини перша та друга статті 134 КАС України).
Частиною третьою статті 134 КАС України додатково визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Верховний Суд зазначає, що строк та порядок подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у пункті 53 постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина третя статті 143 КАС України).
Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
За правилами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 7 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, в якій сформував правовий підхід до стягнення витрат у суді касаційної інстанції, згідно з якого передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне, з цим, - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) і пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.
У справі, що розглядається, ТОВ "Термінал НВ" у касаційній скарзі заявило про те, що надасть протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення докази понесення ним таких витрат у розмірі 14 000 гривень. Оскільки справа розглядалася в порядку письмового провадження, де судові дебати відсутні, така заява, зроблена до завершення розгляду справи, є належною процесуальною підставою для подальшого подання доказів у строк, передбачений частиною сьомою статті 139 КАС України.
На виконання заявленого наміру 18 травня 2026 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення постанови Верховного Суду від 12 травня 2026 року, ТОВ "Термінал НВ" подало клопотання про ухвалення додаткової постанови з доданими до нього доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин підстав для залишення клопотання без розгляду немає.
Отже, заявлені витрати є реальними, документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Верховний Суд враховує також процесуальну поведінку відповідача.
З огляду на частини шосту та сьому статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; при цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.
У справі, що розглядається, ТОВ "Термінал НВ" завчасно надіслано Звягельській міській раді копію клопотання про ухвалення додаткової постанови з доданими до нього доказами, що підтверджується квитанцією № 7151208 про доставлення 18 травня 2026 року відповідного клопотання в електронний кабінет відповідача.
Однак Звягельська міська рада після ухвалення постанови Верховного Суду від 12 травня 2026 року не подала заперечень щодо розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та не скористалася наданим їй процесуальним правом заявити мотивоване клопотання про зменшення цих витрат з обґрунтуванням їх неспівмірності.
При цьому у відзиві на касаційну скаргу Звягельська міська рада обмежилася формальним посиланням на непропорційність попередньо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, не навівши при цьому жодних конкретних доводів та доказів щодо неспівмірності саме тих витрат, які заявлені до відшкодування за надання правничої допомоги в суді касаційної інстанції. Таке загальне посилання, не підкріплене відповідним розрахунком чи аналізом обсягу й складності фактично виконаної адвокатом роботи, не може вважатися належним виконанням покладеного на відповідача обов`язку доведення неспівмірності витрат у розумінні частин п`ятої та шостої статті 134 КАС України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що зменшення судом розміру витрат на професійну правничу допомогу не може ставитися в залежність від суб`єктивного бачення сторони і має ґрунтуватися на конкретних, підтверджених доказами обставинах, а не на загальних твердженнях про надмірність відповідних витрат.
Оцінюючи розмір заявлених витрат на предмет їх співмірності з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України (складність справи та виконаних адвокатом робіт, обсяг наданих послуг, ціна позову та значення справи для сторони), Верховний Суд доходить висновку, що сума 14 000 гривень за ознайомлення з матеріалами справи, підготовку та подання касаційної скарги є розумною, обґрунтованою та пропорційною обсягу й складності фактично наданої правничої допомоги. Зазначений розмір узгоджується із принципом відшкодування лише тих витрат, які були необхідними та фактично понесеними, і не свідчить про їх надмірність.
З огляду на те, що касаційна скарга ТОВ "Термінал НВ" задоволена, а позивач не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Звягельської міської ради як суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання ТОВ "Термінал НВ" про ухвалення додаткової постанови та стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Звягельської міської ради відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, у розмірі 14 000 гривень.
Керуючись статтями 139, 143, 252, 345, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,
1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал НВ" про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Я.О. Берназюк
Судді С.Г. Стеценко