Справа № 480/6608/24
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року

м. Київ

справа №480/6608/24

адміністративне провадження № К/990/1836/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Юрченко В.П.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 (судді: Русанова В.Б. (головуючий), Бегунц А.О., П`янова Я.В.) у справі № 480/6608/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо Лат» до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо Лат» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.05.2024 № 14, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 17 171 506,00 грн (з них: податкове зобов`язання у розмірі 13 737 205,00 грн та штрафні санкції у розмірі 3 434 301,00 грн).

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються на неправильному трактуванні норм податкового законодавства, а саме пунктів 103.2, 103.3 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України та статті 11 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, укладеної між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр від 08.11.2012, ратифікованої державою Україна Законом України «Про ратифікацію Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї» № 412-VII від 04.07.2013 (далі - Конвенція).

Зазначає, що Товариством при виплаті доходів у вигляді процентів за кредитними договорами користь компанії-нерезидента Agroprosperis 1 Limited («АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД») правомірно застосовувало зменшену ставку оподаткування податком з доходів нерезидента із джерел їх походження в Україні у розмірі 2% (а не 15%), оскільки компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», є резидентом Республіки Кіпр та бенефіціарним власником такого доходу.

Позивач наголошує на тому, що факт укладення договору про реструктуризацію у 2016 році не підтверджує та не може підтверджувати, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не була бенефіціарними власниками процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках; факт надання позивачу незабезпеченого заставою кредиту пов`язаною особою не підтверджує та не може підтверджувати, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках.

Контролюючий орган дійшов висновку, що позивач не мав правових підстав для застосування зменшеної ставки податку на процентні доходи компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» із джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017-2019 роках на підставі Конвенції, оскільки, на думку контролюючого органу, компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а здійснює лише транзит, тому що всі нараховані та отримані проценти від українських підприємств компанія нерезидент перераховує безпосередньо або через акціонера HAUGENS ENTERPRISES LIMITED («ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД») Компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Позивач наголошує, що протягом 2017 - 2019 років компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була резидентом Республіки Кіпр у розумінні Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи. При цьому контролюючий орган також не заперечує, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була резидентами Республіки Кіпр у розумінні Конвенції у спірні періоди і що вони надавали позивачу довідки на підтвердження цього, видані компетентним (уповноваженим) органом Республіки Кіпр, які відповідають вимогам статті 103 Податкового кодексу України.

Твердження відповідача про подальше перерахування компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках, на користь компанії «ХАУГЕНС ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛІМІТЕД» та від останнього на користь компанії «ЕНСІЕЙЧ НЬЮ ЮРОП ПРОПЕРТІ ФАНД» (Кайманові Острови) не відповідає дійсності, оскільки компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є самостійною від інших компаній групи NCH юридичною особою, не мала юридичних зобов`язань з подальшого перерахування отриманого від позивача процентного доходу за Кредитними договорами, мала власні активи для надання позик українським підприємствам групи.

Позивач наголошує, що контролюючий орган не має повноважень оцінювати правомірність застосування компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» режиму відрахування умовних відсотків (NID) за законодавством Республіки Кіпр. NID є спеціальним податковим режимом, який надається законодавством Кіпру, юридичним особам-резидентам Кіпру, яким є компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Компанія-нерезидент «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є технічною компанією, створеною для мінімізації податків при виплаті доходів від українських підприємств, та не відповідає параметрам бенефіціара процентів, що виплачувались позивачем протягом 2017 - 2019 років, з огляду на що не може вважатися бенефіціарним отримувачем (власником) доходу

4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 рішення суду першої інстанції скасовано, позов Товариства задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач мав правові підстави застосувати знижену ставку оподаткування 2 % при виплаті процентів на користь компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», оскільки остання є резидентом Республіки Кіпр та бенефіціарним отримувачем доходу.

Суд апеляційної інстанції констатував, що висновок контролюючого органу про транзитність грошових коштів на рахунках компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» в 2017-2019 роках є безпідставним та таким, що свідчить про формування висновків акту перевірки на відомостях з відкритих баз даних та припущеннях, за відсутності їх документального підтвердження. При цьому вказав, що наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», - не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг. Структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи. Також аналіз сум звітності компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність у компанії активів для надання кредитів пов`язаним особам на території України, зокрема й за рахунок повернутих позик та свідчить, що в результаті використання своїх фінансових інструментів (включаючи надання кредитів позивачу) остання самостійно несе такі ризики: ризик зміни відсоткової ставки, кредитний ризик, ризик втрати ліквідності, ризик зміни цін на ринку, операційний ризик, ризик нормативно-правової невідповідності, судовий ризик, репутаційний ризик.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 та залишити в силі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2025.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Біо Лат» зареєстроване в якості юридичної особи, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Сумській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У січні 2007 року, червні 2007 року, грудні 2007 року, червні 2009 року ТОВ «Біо Лат» уклало три кредитні договори та договір позики з компанією Trittico Holdings Limited, відповідно до яких компанія Trittico Holdings Limited надала позивачу кредити з метою поповнення обігових коштів та налагодження фінансово- господарської діяльності.

Також, у квітні 2008 року та лютому 2012 року компанія Trittico Holdings Limited уклала договори кредиту та позики з ТОВ «Радивилів Агро» та ТОВ «Краєвид Агро», за умовами яких компанія Trittico Holdings Limited надала названим підприємства кредити з метою поповнення обігових коштів та налагодження фінансово- господарської діяльності.

Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Біо Лат» з питань виплати доходів із джерелом походження в Україні на користь компанії - нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» та утримання податку з таких доходів за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 за результатами якої складено акт від 03.04.2024 № 3740/18-28-23-14/34072544.

У періоді, який перевірявся, ТОВ «Біо Лат» згідно оборотно-сальдових відомостей по рахунку 606, та актів звірки відбулося погашення кредиту. Згідно з даними бухгалтерського обліку ТОВ «Біо Лат» нараховано відсотки за користування кредитними коштами "AGROPROSPERIS 1 LIMITED", за кредитними угодами на загальну суму 3 756 801 дол. США/ 89 695 218 грн.

В 2017 році сума нарахованих відсотків за кредитними договорами складала 898 356 дол. США /29 151 703 грн, в 2018 році- загальна сума за кредитними угодами 788 157 дол.США/26 858 689 грн, в 2019 році загальна сума за кредитними угодами 2 070 286/33 684 825 грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку на протязі 2017-2019 року ТОВ «Біо Лат» перерахувало на користь компанії - нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» (Кіпр) відсотки за користування кредитними коштами за кредитними угодами в сумі 4021855 дол.США - 105614845 грн.

Товариство утримало податок з доходу (процентів) в розмірі 2% від суми доходу та перерахувало до бюджету податок з доходу нерезидента за 2017-2019 рік в сумі 2112295 грн.

За результатами перевірки встановлено порушення вимог пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, статті 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, яку ратифіковано Законом № 412-VII від 04.07.2013, в результаті чого занижено податкове зобов`язання щодо утриманого податку з доходів компанії - нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» із джерелом походження з України на загальну суму 13737205 грн, в тому числі 2017 року - 4921404 грн, 2018 рік 3798116 грн, 2019 рік 5017685 грн.

Порушення вимог законодавства полягає в тому, що Товариство при здійсненні на користь компанії - нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» виплати доходів (процентів) із джерелами їх походження з України, не утримано податок з таких доходів за ставкою в розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, що і призвело заниження податку на доходи із джерелом походження з України (проценти) за 2017 - 2019 роки на загальну суму 13737205 грн.

Контролюючий орган вважає, що позивач не мав правових підстав для застосування зменшеної ставки податку на процентні доходи компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» із джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017 - 2019 роках на підставі Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, оскільки джерелом походження коштів, за рахунок яких було надано позики українським підприємствам, є кошти компанії NAP (Кайманові Острови).

Компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не є кінцевими отримувачами грошових коштів (процентів), тобто не є бенефіціарними власниками доходу, а є проміжною ланкою, яка здійснює лише транзит коштів. Фактично всі нараховані та отримані проценти від позивача компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» перераховує компанії NAP (Кайманові Острови).

Згідно з наданої відповіді Міністерства фінансів Республіки Кіпр компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є проміжною ланкою між ТОВ «Біо Лат» та NAP (Кайманові Острови), яка несе всі ризики по вказаних операціях.

Отже, на переконання контролюючого органу, Товариство не може застосовувати зменшену ставку оподаткування доходів нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», що отримує такий процентний дохід згідно з умовами Договорів позики ВА 07-1/07 від 26.01.2024, 1/ТВ від 02.06.2009, ВА 2-08 від 07.04.2008, ВА - 11/07 від 22.06.2007, ВА-05-12 від 05.03.2012, ВА -17-07 від 20.12.2007, 09/02/12КА від 09.02.2012, ВА -1/07 від 26.01.2007, оскільки вказана компанія не є фактичним власником процентів. Процентний дохід сплачений Товариством на користь компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» підлягає оподаткуванню по ставці 15%, що визначена підпунктом 141.4.2. статті 141 Кодексу, та сплачується за рахунок таких доходів.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, в результат чого занижено податкове зобов`язання щодо утриманого податку з доходів нерезидента.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом 02.05.2024 прийнято оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення № 14.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції контролюючий орган зазначив неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема пункт 1, 4 частини четвертої статті 328, пункт 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Скаржник зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень у даній справі є неправильне застосування судами норми права пунктів 103.2, 103.3 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України без урахування висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування зазначених норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 17.04.2025 у справі №160/18691/23, від 18.03.2025 у справі № 500/1744/24, від 02.04.2024 у справі № 826/6241/17, від 05.12.2023 у справі № 804/3765/16, від 22.04.2021 у справі № 640/8578/19.

Відповідач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції також норм процесуального права, зокрема статей 73, 74, 90, 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства України в частині не дослідження зібраних у справі доказів, а також встановлення обставин справи на підставі неналежних, недостовірних доказів, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач зазначає, що неправильність застосування судами норм матеріального права полягає у тому, що всупереч зазначеним вище нормам, суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність у компанії - нерезидента «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» статусу бенефіціарного власника доходу при виплаті позивачем на їх користь процентів за користування кредитними коштами.

Зазначає, що 27.10.2016 була створена компанія AGROPROSPERIS 1 LIMITED («АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД»), якій 01.12.2016 було передано частину кредитного портфелю українських підприємств від TRITTICO HOLDINGS LIMITED через HAUGENS ENTERPRISES LIMITED. Проте відбулась лише заміна формального кредитора з TRITTICO HOLDINGS LIMITED на AGROPROSPERIS 1 LIMITED. У HAUGENS ENTERPRISES LIMITED станом на 31.12.2017 були наявні позики від NAP (Кайманові Острови) з відсотковою ставкою 8,5 % та сформовано накопичені збитки у сумі 196 569 358 доларів США в результаті нарахованих процентних витрат на користь NCH New Europe Property Fund LP.

Надалі, при виплаті українськими підприємствами процентних доходів компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», остання перераховувала їх у 2017 році безпосередньо компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), а 2018 та 2019 роках компанії HAUGENS ENTERPRISES LIMITED, яка в свою чергу перераховувала їх NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови). У фінансовій звітності HAUGENS ENTERPRISES LIMITED за 2017-2019 роки при зменшенні розміру інвестицій (викупу привілейованих акцій дочірніми компаніями) одночасно зменшувався розмір позик від акціонерів в 2017 році та авансів акціонерів у 2018-2019 роках на однакові суми. Всього за 2017-2019 роки українські підприємства виплатили на користь компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» процентні доходи у розмірі 102 427 тис. доларів США, в свою чергу компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» здійснила викуп привілейованих акцій у HAUGENS ENTERPRISES LIMITED у розмірі 121 939 тис. доларів США, а HAUGENS ENTERPRISES LIMITED виплатила/погасила проценти за позикою компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови) у розмірі 154 472 тис. доларів США.

Такі операції свідчать про транзит, отриманих компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» процентів від українських підприємств, головній материнській Компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), яка є фактичним отримувачем доходу.

Отже компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» та HAUGENS ENTERPRISES LIMITED не мали жодних власних активів для надання позик українським підприємствам. Зазначені компанії повністю залежіть від фінансування головної материнської компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), яка несе всі ризики по вказаних операціях. Позики українським підприємствам були надані за рахунок фінансування від NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Всі нараховані та отримані проценти від українських підприємств компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» перераховує безпосередньо або через акціонера HAUGENS ENTERPRISES LIMITED Компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Власний капітал компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» було створено за рахунок позики між HAUGENS ENTERPRISES LIMITED та NCH New Europe Property Fund LP та в результаті застосування режиму NID компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», нараховані процентні доходи звільнені від оподаткування корпоративним податком на Кіпрі. Через зловживання положеннями Конвенції, при виплаті процентних доходів на користь компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», українськими підприємствами було також застосовано пільгову ставку оподаткування.

Отже, на переконання контролюючого органу, компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не може вважатися бенефіціарним (фактичним) власником відсотків отриманих від українських підприємств оскільки:

- зазначена особа не має права користуватися та розпоряджатися таким доходом, оскільки встановлено, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», входять до транснаціональної групи компаній, директора лише здійснюють нагляд без права визначення подальшої долі отриманих відсотків і контроль за діяльністю здійснюється Нью-Йорським офісом (п.12 відповіді від 18.01.2021 № 3.10.43.2/AV.216 P.823);

- особа передає отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи незалежно від способу оформлення такої передачі - компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» перераховує відсотки отриманні від українських підприємств під виглядом оплати за привілейовані акції кінцевому бенефіціарному власнику;

- особа не виконує суттєвих функцій, не використовує значні активи та не несе суттєві ризики в операції з такої передачі, та/або зазначена особа не має відповідних ресурсів (кваліфікованого персоналу, основних засобів у володінні або користуванні, достатнього власного капіталу тощо), необхідних для фактичного виконання функцій, використання активів та управління ризиками, пов`язаних з отриманням відповідного виду доходу, які лише формально покладаються (використовуються, приймаються) на зазначену особу у зв`язку із здійсненням операції з такої передачі - компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» в розріз відсутності працівників, відсутності ознак здійснення господарської діяльності на території Республіки Кіпр та відсутності будь-яких власних активів лише формально випускає привілейовані акцій, які в подальшому за рахунок отриманих відсотків викупляє їх.

Отже, компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» та HAUGENS ENTERPRISES LIMITED виступають як проміжні ланки між українськими підприємствами та NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови). Всі ризики, щодо переданого кредитного портфеля українських підприємств несе компанія NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Сукупність викладених обставин, дозволяє зробити висновок, що основною метою виплати процентів на користь компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» було виведення доходу з під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг, які надаються Конвенцією, адже при виплаті процентів на користь NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), було б застосовано ставку оподаткування 15%, однак, на переконання контролюючого органу, наведеного, судом апеляційної інстанції безпідставно не було взято до уваги.

9. Позивач не скористався своїм правом та не подав відзиву на касаційну скаргу контролюючого органу, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій

10. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

11. Відповідно до статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Підпунктами 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами, зокрема, є проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08 листопада 2012 року, яка ратифікована - 04 липня 2013 року, дата набрання чинності для України - 07 серпня 2013 року.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.

Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.

Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.

Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції. Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу. Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).

Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом та нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.

Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.

Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.

У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.

За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:

1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;

2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;

3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;

4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;

5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;

6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.

Отже, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів Верховного Суду висновує, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, який повинна мати особа на момент проведення виплати.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що платник податків сформував дані податкового обліку необґрунтовано та з порушенням вимог податкового законодавства, або на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій установлено, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є резидентом Республіки Кіпр у розумінні Конвенції, що підтверджується свідоцтвами від 20.02.2017, від 19.04.2018 виданими Міністерством фінансів Республіки Кіпр. Копії вказаних свідоцтв з перекладом на українську мову (справжність підпису перекладача засвідчена нотаріально) додано до матеріалів справи.

Як стверджено судами попередніх інстанцій, вказані обставини сторонами визнаються.

Таким чином, під час виплати доходу у 2017-2019 роках у позивача були сертифікати, які підтверджували, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була резидентом Республіки Кіпр.

Спір у справі обумовлений невизнанням контролюючим органом права позивача на застосування зменшеної ставки оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017-2019 роках на підставі Конвенції з посиланням на те, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від позивача, оскільки, на думку контролюючого органу, здійснювала подальше перерахування процентів на користь компанії HAUGENS ENTERPRISES LIMITED та від останнього на користь компанії «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у жовтні 2016 року утворено компанію Agroprosperis 1 Limited («АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД»), акціонером якої стала компанія Haugens Enterprises Limited. Акціонером Haugens Enterprises Limited є NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові острови).

В акті перевірки зазначено, що Haugens Enterprises Limited до 2018 року мала позику від New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови) з відсотковою ставкою 8,5% та станом на 31.12.2017 розмір накопичених збитків становив 196 569 358 доларів США в результаті нарахованих процентних витрат на користь NCH New Europe Property Fund LP.

01.12.2016 укладено Договір реструктуризації, відповідно до якого: компанія Trittico Holdings Limited зменшує свій акціонерний капітал шляхом викупу своїх акцій привілейованих акцій, що підлягають викупу у свого акціонера компанії Haugens Enterprises Limited, а взамін передає цій компанії кредитний портфель, який включає кредитні договори та договори позики з окремими українськими аграрними підприємствами групи NCH, зокрема, кредитні договори та договори позики, як компенсацію за свої викуплені акції.

У подальшому компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» збільшувала свій акціонерний капітал шляхом випуску привілейованих акцій, що підлягають викупу, та їх передачі своєму акціонеру компанії Haugens Enterprises Limited в обмін на всі пов`язані з кредитним портфелем права, титули та відсотки, що належать компанії Haugens Enterprises Limited. При цьому такий кредитний портфель передається компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» як внесок в її акціонерний капітал.

У зв`язку з укладенням 01.12.2016 договору реструктуризації між компанією Trittico Holdings Limited, компанією Haugens Enterprises Limited, компанією Agroprosperis 1 Limited, компанія Trittico Holdings Limited у грудні 2016 року замінена на нового кредитора у вищеописаних кредитних договорах та договорах позики - компанію «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД».

Вказане, за висновком суду апеляційної інстанції, свідчить про подальшу діяльність компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» у сфері інвестування.

Також, з огляду на укладення договору реструктуризації від 01.12.2016 ТОВ «Радивилів Агро» та ТОВ «Краєвид Агро» були замінені на нового позичальника ТОВ «Біо Лат», що не заперечувалось відповідачем.

За твердженням контролюючого органу компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а здійснює лише транзит коштів, оскільки у 2017-2019 роках усі нараховані та отримані проценти від українських підприємств компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» перераховувала безпосередньо або через акціонера «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» Компанії «NCH New Europe Property Fund LP».

За позицією відповідача, дата реєстрації компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» (27.10.2016) та дата передачі кредитного портфелю (01.12.2016) свідчать про те, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була створена саме з метою переведення кредитного портфелю. Компанія не використовувала власні кошти для фінансування українських підприємств. Метою випуску привілейованих акцій була передача кредитного портфелю українських підприємств від первинного кредитора «TRITTICO HOLDINGSLIMITED» до нового кредитора компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» через спільного акціонера «HAUGENS ENTERPRISES LIMITED» та подальше процентного доходу на компанію «NCH New Europe Property Fund LP» (Кайманові Острови).

Суд апеляційної інстанцій зауважив, що договір про реструктуризацію від 01.12.2016 укладено з метою передачі функцій фінансування в межах групи компаній AGROPROSPERIS 1 LIMITED. Тобто за наслідками укладення такого договору компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» набула права вимоги до українських компаній групи за кредитними договорами, стороною яких вона стала, а не набула статусу агента, номінального утримувача (номінальним власником) чи посередника щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на результаті аналізу додаткових угод від 21.03.2016, від 16.12.2016, від 22.12.2016, від 30.08.2017, від 24.10.2017 до кредитних договорів та договорів позики, якими, відповідно, замінено особу, що має право вимоги .

Суд також зазначив, що зміст договорів та додаткових угод компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не містить зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами процентів третім особам.

Посилаючись на зміст пункту 32 листа компетентного органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 щодо компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», суд врахував зазначену у ньому інформацію, а саме, що отримані проценти не були передані далі, оскільки відсутні договірні або законні зобов`язання передавати отримані проценти іншій стороні. Компанія має повне право використовувати та користуватися отриманими процентами. Директори Компанії уповноважені здійснювати операції по рахунку, з контролем функції в офісі у Нью-Йорку.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт зміни структури внутрішньогрупового фінансування у 2016 році не може доводити відсутність у компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» статусу бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача у ході своєї діяльності.

Суд апеляційної інстанції також зауважив, що загальнодоступним є факт розгалуженості структури компаній групи NCH. Наявність вітки корпоративної мережі не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», - не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг.

Також за твердженням контролюючого органу, функції директорів компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» повністю контролюються офісом в Нью Йорку, компанією NCH, яка є материнською компанією NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови).

Відхиляючи вказані доводи контролюючого органу, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що у листі уповноваженого органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 зазначено, що звичайні бухгалтерські функції компанії виконуються на Кіпрі, водночас операційні рішення, пов`язані з такими інвестиціями, приймаються директорами компанії в рамках повсякденного ведення бізнесу, а не під час офіційних нарад директорів з консультаціями та під професійним керівництвом Джорджа Рора, Моріса Табачініча і співробітників офісу у Нью-Йорку. Окрім того, у пункті 19 цього листа чітко зазначено, що компанія надає кредити пов`язаним компаніям, таким чином компанія виконує функції, пов`язані з такою діяльністю (зокрема, фінансування, нагляд та бухгалтерський облік). Вказані обов`язки виконують директори компанії.

Суд наголосив, що структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності у компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» власних активів для надання позик українським підприємствам та повної залежності компанії від фінансування головної материнської компанії NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови), яка несе всі ризики по вказаних операціях, суд апеляційної інстанції зазначив, що в результаті укладення договору про реструктуризацію від 01.12.2016 компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» отримала від компанії TRITTICO HOLDINGS LIMITED портфель дебіторської заборгованості українських юридичних осіб, що входять до групи компаній NCH, який включав і кредитні договори. При цьому, матеріали акта перевірки не містять аналізу фінансової звітності TRITTICO HOLDINGS LIMITED, як особи саме від якої надійшов відповідний кредитний портфель.

Суд апеляційної інстанції ствердив, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» має право вимоги не лише щодо кредитних договір, які першочергово укладені з TRITTICO HOLDINGS LIMITED, а й за договорами укладеними самостійно.

Крім того, суд зауважив, що контролюючий орган не врахував, що компанія використовувала отримані від українських дочірніх компаній процентні доходи для надання нових позик. Такі доходи також використовувалися і для здійснення інвестицій в акції дочірніх компаній. Вказане відображено у фінансовій звітності підприємства за 2019 рік.

Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції дослідив звіти про рух грошових коштів компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» за 2017-2019 роки та лист «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» від 26.03.2024 та як слідує з таких звітів:

за 2017 рік: позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 6664 000 дол. США; суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 15 374 497 дол. США; cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», становили 54220 874 дол. США;

за 2018 рік: позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 98460 928 дол. США; позики, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 96331 875 дол. США; cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», становили 24021 632 дол. США;

за 2019 рік: позики, видані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» пов`язаним особам на території України, складали 25113 000 дол. США; суми позик, повернутих пов`язаними особами на території України компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», складали 40814 364 дол. США; cуми процентів за наданими позиками, виплачених пов`язаними особами компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» становили 22119 674 дол. США.

Аналіз сум звітності спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність у компанії активів для надання кредитів пов`язаним особам на території України, зокрема й за рахунок повернутих позик. При цьому колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не встановлює вимоги щодо джерела походження коштів, за рахунок яких нерезидент надає позику платнику податків, як щодо умови, яка визначає беніфіціарного власника процентів, виплачених за позикою.

Крім того, як слідує з фінансової звітності компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» за 2017-2019 роки, в результаті використання своїх фінансових інструментів (включаючи надання кредитів позивачу) остання самостійно несе такі ризики: ризик зміни відсоткової ставки, кредитний ризик, ризик втрати ліквідності, ризик зміни цін на ринку, операційний ризик, ризик нормативно-правової невідповідності, судовий ризик, репутаційний ризик.

Суд апеляційної інстанції також відхилив доводи відповідача про те, що «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є проміжним агентом (здійснює транзит), оскільки вибудована корпоративна структура із ланцюга міжнародних компаній HAUGENS ENTERPRISES LIMITED, NCH New Europe Property Fund LP (Кайманові Острови) спрямована лише на виведення виплачуваного нерезиденту процентного доходу з-під оподаткування, шляхом випуску та викупу привілейованих акцій.

Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що аналіз норм законодавства та матеріалів справи свідчить про те, що такі операції не є дзеркальними у контексті встановлення транзиту коштів. Кредитні договори, на підставі яких компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» отримувала дохід у вигляді процентів, є фінансовим інструментом, спрямованим виключно на поповнення обігових коштів та налагодження фінансово-господарської діяльності, оскільки надання фінансування є єдиною діяльністю компанії. Нараховані компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» проценти за такими кредитними договорами відображаються у складі її активів.

Вказане відповідачем не спростовано.

Водночас, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що права, надані певному класу привілейованих акцій, є основними факторами при визначенні того, чи є привілейована акція фінансовим зобов`язанням або інструментом власного капіталу, адже привілейовані акції є гібридними цінними паперами.

У контексті цієї справи, випуск та викуп компанією певного класу привілейованих акцій є виключно рішенням ради директорів спрямованим на залучення фінансових ресурсів на максимально зручних для себе умовах. Тобто рішення про викуп акцій мають на меті та своїм результатом зміни в капіталі, що є очевидним підтвердженням різної правової природи та спрямованості відповідних інструментів.

Слід зазначити, що прийняття організаційно-розпорядчих рішень власниками корпоративних прав не утворюють господарську діяльність.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з приводу необґрунтованості посилання контролюючого органу на застосування компанією «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» режиму NID, як на доказ того, що компанія не є бенефіціарним власником, з огляду на наступне.

Формування власного капіталу (акційної премії) за рахунок кредитного портфелю дозволяється в частині застосування режиму NID на Кіпрі. Режим NID - інструмент, який дозволяє скоротити запозичені кошти, шляхом заміни запозичених коштів на фінансування за рахунок власного капіталу. Водночас, NID вираховується з оподатковуваного доходу компанії до тих пір, поки нове фінансування акціонерного капіталу використовується в її діяльності та приносить оподатковуваний дохід. Відрахування залежить від низки умов, включаючи 80% обмеження оподатковуваного доходу. Кваліфікація нового капіталу включає акціонерний капітал будь-якого класу та премію за акції, випущену та погашену після 1 січня 2015 року, сплачену готівкою або в натуральній формі.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що режим NID, окрім зниження ефективного податку кіпрської компанії до 80%, тим самим зниження ефективної ставки податку до 2,5%, не може свідчити про те, що кіпрська компанія не може бути бенефіціарним власником доходу. Водночас, контролюючі органи не мають повноважень оцінювати правомірність застосування компанією AGROPROSPERIS 1 LIMITED режиму відрахування умовних відсотків за законодавством Республіки Кіпр, оскільки таке відносить до компетенції уповноваженого органу Республіки Кіпр.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи про транзит грошових коштів по рахунках компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» в 2017-2019 роках є безпідставними та такими, що ґрунтуються на відомостях з відкритих баз даних та припущеннях, за відсутності їх документального підтвердження.

Таким чином, висновки акту перевірки про порушення позивачем положень пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України і заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб не знайшли свого підтвердження.

Слід також зазначити, що при вирішенні справ між пов`язаними особами, де можуть бути наявні механізми податкової оптимізації, судам слід встановити чи є нерезидент бенефіціарним власником доходу (процентів) шляхом послідовного аналізу відповідних критеріїв (ознак), зокрема: нерезидент не повинен бути агентом (номінальним утримувачем); нерезидент має самостійно визначати економічну долю доходу; компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи. У таких спорах має досліджуватися «транзит» коштів компанії-нерезидента, часовий інтервал між укладенням договорів; вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою; хто несе фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту.

Верховний Суд зазначає, що орієнтовний перелік зазначених критеріїв наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР та в подальшому унормований пунктом 103.3 статті 103 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 16 січня 2020 року № 466-IX, який набрав чинності 23.05.2020).

Аналізуючи спірні правовідносини на наявність у нерезидента формального права отримувати дохід («Тест бенефіціарного власника доходу»), колегія суддів зазначає, що для відповідності цьому критерію достатньо наявності договірного оформлення відносин між компанією-резидентом та компанією-нерезидентом, на користь якої виплачується дохід із джерелом походження з України. У договорі сторони визначають предмет, права та обов`язки сторін, порядок розрахунків тощо, де і закріплюються права на отримання нерезидентом відповідного доходу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій між ТОВ «Біо Лат» та «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» оформлені рядом договорів, що вказані в цій постанові.

Крім того, нерезидент не повинен бути агентом (номінальним утримувачем), а його право не засновуватися на договорі посередницького типу.

В контексті цього критерію колегія суддів акцентує на тому, що для встановлення наявності статусу бенефіціарного власника, нерезидент не повинен бути особою, яка хоча і має формально-юридичне право на отримання доходу, однак, є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) щодо такого доходу. Нерезидент не повинен бути особою, яка фактично виконує виключно посередницькі функції щодо такого доходу. При цьому, на цей критерій не потрібно дивитися вузько. Необхідно проаналізувати наступні фактори: (а) чи є нерезидент активною компанією із диверсифікованою, за кількісним та якісним критерієм, діяльністю? (б) чи є посередницька діяльність властива для відповідної сфери/галузі проваджуваної діяльності? (в) чи єдина/основна ціль провадження нерезидентом діяльності полягає у тому, щоб виконувати посередницьку функцію?

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що суд апеляційної інстанції не встановив будь-яких фактів, що свідчать про посередницьку функцію компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД». Зокрема, відсутні факти, які вказують, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) щодо доходу отриманого від ТОВ «Біо Лат».

Якісною стороною цього критерію є відсутність кореспондуючого обов`язку передати права на дохід третій особі (самостійне визначення нерезидентом економічної долі доходу).

Зміст цього критерію полягає у тому, що отримувач доходу повинен не просто мати юридичні права на отримання доходу, але і самостійно визначати економічну долю такого доходу. Зобов`язання передати дохід «по ланцюгу» може випливати як із договірних формулювань, так й з організаційно-розпорядчих особливостей діяльності нерезидента.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 (справа №804/4659/15) зазначається, що «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі. Його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування.

Для визнання особи фактичним отримувачем доходу така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і, як вбачається з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна визначати його подальшу економічну долю.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу».

Також доцільно звернути увагу на правову позицію закріплену у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 (справа №826/6241/17) де зазначається, що для визнання особи як фактичного отримувача доходу (бенефіціарного власника) необхідним є не тільки наявність правових підстав для безпосереднього отримання доходу, але і того, що така особа повинна бути безпосереднім вигодоотримувачем, тобто особою, яка отримує вигоду від доходу та визначає його подальшу економічну долю.

Звільнення від оподаткування або пільгові ставки податку не можна застосувати в разі, коли дохід у межах угоди (серії угод) із джерелом його походження з України виплачують таким чином, що нерезидент, який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді процентів, виплачує весь дохід або більшу його частину іншому нерезиденту, який не міг би застосовувати пільгову ставку, коли такий дохід виплачується останньому».

В межах цієї справи всі доводи контролюючого органу побудовані на розгляді та аналізі корпоративної структури компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», яка повністю належить через ланцюг володіння NCH New Europe Property Fund LP.

При цьому, колегія суддів наголошує, що доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу не має ніякого зв`язку з визначенням кінцевого бенефіціарного власника і є змістовно іншою правовою категорією. Доктрина бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язана з правом розпорядження доходом, отриманим податковим нерезидентом від податкового резидента, в той час, як пов`язаність осіб та наявність бенефіціарного власника вказує на можливість контролю за прийняттям управлінських рішень.

Кількісна сторона критерію полягає у тому, що компанія нерезидент не повинна передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи (незалежно від способу оформлення такої передачі).

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що вказаний критерій передбачає обов`язок контролюючого органу довести співставність, в тому числі арифметичну, операцій між виплатою доходу з української компанії на користь нерезидента і подальшого перерахування сум грошових коштів з компанії нерезидента - встановити «транзитний» характер компанії-нерезидента за фактичними обставинами, а також дослідити обставини справи відносно господарської діяльності компанії-нерезидента з урахуванням особливості її провадження.

Зокрема, у постанові від 17.04.2025 (справа № 160/18691/23) Верховний Суд дослідив рух коштів за відповідні роки, зіставив вхідні суми коштів та суми виплат з юридичних осіб, у зв`язку з чим дійшов висновку, що оскільки встановлення судами факту, що відповідні виплати дивідендів на користь Metinvest B.V та Polyworld було профінансовано (повністю або частково) за рахунок дивідендів виплачених позивачем, фактично підтверджують, що судами встановлено ознаки транзитного руху коштів через 12 компаній-нерезидентів до кінцевого бенефіціара.

Схожу позицію Верховний Суд виклав у постанові від 29.05.2025 у справі №480/9226/23, зокрема, що підходи Верховного Суду до вирішення справ цієї категорії вимагають від судів не тільки дослідження формальних умов, закріплених в договорі між резидентом та нерезидентом, але й з`ясування обставин фактичного руху коштів, надання оцінки тому, чи має такий рух ознаки транзитного. Як зазначалося вище, на обов`язок передавати отриманий платіж іншій особі може вказувати не лише юридичний документ, але й сукупність певних фактів і обставин.

У цій справі колегія суддів Верховного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що аналіз банківських виписок компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не підтверджує здійснення послідовних операцій з подальшого переказу отриманого від українських компаній процентного доходу в жодному місяці за 2017-2019 роки, що б вказувало на транзит таких коштів. Суми, які надійшли на рахунок компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» у якості процентних доходів та суми за рахунок яких були викуплені привілейовані акції, не є арифметично рівнозначними.

Досліджуючи обставини щодо наявності у компанії-нерезидента економічної присутності (substance) у країні її інкорпорації слід враховувати, що відповідний критерій має чи не найбільш основоположне фактичне значення для цілей встановлення наявності у компанії-нерезидента статусу бенефіціарного власника доходу. Ознаками наявності substance можуть слугувати наступні критерії: (а) кваліфікований персонал для забезпечення провадження господарської діяльності (наявність працівників); (б) наявність реального (фізичного офісу) в країні інкорпорації; (г) активна господарська діяльність; (ґ) наявність банківських рахунків в країні інкорпорації компанії; (д) локальне управління фінансами нерезидента у країні його юрисдикції - отримання бухгалтерських та аудиторських послуг від місцевих фахівців; (е) наявність клієнтської бази в країні інкорпорації; (є) наявність достатнього власного капіталу та активів для здійснення діяльності.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 (справа №826/6241/17) зазначається, що за загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема: 1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у листі уповноваженого органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 зазначено, що звичайні бухгалтерські функції компанії виконуються на Кіпрі, водночас операційні рішення, пов`язані з такими інвестиціями, приймаються директорами компанії в рамках повсякденного ведення бізнесу, а не під час офіційних нарад директорів з консультаціями та під професійним керівництвом Джорджа Рора, Моріса Табачініча і співробітників офісу у Нью-Йорку.

Колегія суддів зазначає, що на відміну від транзиту коштів, наявність чи відсутність економічної присутності не є достатньою (ключовою) підставою, у відриві від всіх інших критеріїв/обставин, для висновку, що нерезидент не є бенефіціарним власником доходу.

Вирішуючи питання чи компанія нерезидент самостійно несе ризики у зв`язку із проваджуваною нею діяльністю, слід зважувати на те, що цей критерій дотримано, якщо особа нерезидент самостійно несе ризики пов`язані із її господарською діяльністю. Підтвердженням самостійності несення ризиків можуть виступати: (а) окремі положення договорів, що стосуються відповідальності особи та передбачають можливість застосування до неї штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань; (б) дійсна реалізація по відношенню до нерезидента заходів із притягнення його до юридичної відповідальності (пред`явлення кредиторами вимог про сплату штрафних санкцій; ініціювання судових проваджень тощо); (в) наявність сумнівної заборгованості (bad debt) тощо.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 (справа №826/6241/17) також зазначається про те, що загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:… 6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.

Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зауважив, що з фінансової звітності слідує, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» за 2017-2019 роки, в результаті використання своїх фінансових інструментів (включаючи надання кредитів позивачу) самостійно несе такі ризики: ризик зміни відсоткової ставки, кредитний ризик, ризик втрати ліквідності, ризик зміни цін на ринку, операційний ризик, ризик нормативно-правової невідповідності, судовий ризик, репутаційний ризик.

До розгляду цього критерію контролюючий орган підійшов формально, дані фінансової звітності докладно в акті перевірки не аналізувалися, відсутні жодні показники, які б свідчили про фактичну наявність господарських ризиків, характер грошових потоків, які б свідчили про фінансування HAUGENS ENTERPRISES LIMITED компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», виплати за зобов`язаннями, фінансування зобов`язань.

Ще одним критерієм, який свідчить про наявність у компанії-нерезидента статусу бенефіціарного власника доходу це відсутність ознак дзеркальності у договорах та операціях. Такий критерій вважається дотриманим, якщо умови та формулювання договору між компанією-резидентом (компанія, що здійснює виплату з джерелом походження з України) та компанією-нерезидентом (компанія, що отримує дохід з джерелом походження з України) є тотожними за своїм змістом та формою договорам між компанією-нерезидентом та третьою особою.

В межах цієї справи у зв`язку з особливостями оформлення відносин та наявності корпоративної складової цей критерій незастосовний. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що у HAUGENS ENTERPRISES LIMITED станом на 31 грудня 2017 року були наявні позики від NAP (Кайманові Острови) з відсотковою ставкою 8,5% та сформовано накопичені збитки у сумі 196 569 358 доларів США в результаті нарахованих процентних витрат на користь NCH New Europe Property Fund LP. Однак відсутні дані щодо обсягу заборгованості чи обсягу зобов`язань HAUGENS ENTERPRISES LIMITED перед NCH New Europe Property Fund LP станом на 2017-2019 роки. Відсутні посилання на договори між HAUGENS ENTERPRISES LIMITED перед NCH New Europe Property Fund LP.

Як один із другорядних критеріїв визначення статусу бенефіціарного власника слугує критерій тривалості знаходження коштів на рахунках у компанії-нерезидента. Якщо розрив у часі є мінімальним, то це свідчить про транзитний рух коштів та опосередковано може свідчити про відсутність фактичної можливості у компанії-нерезидента розпоряджатися таким доходом.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 (справа №826/6241/17) зазначається, що ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема: … 3) мінімальний часовий інтервал між: … отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі.

Відповідач не довів належними і допустимими доказами факторів, які б свідчили про транзит коштів компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД».

Колегія суддів Верховного суду зазначає, що відповідач неодноразово вказує на пов`язаність осіб, як аргумент відсутності в компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» (на яку здійснювало виплату ТОВ «Біо Лат») статусу бенефіціарного власника доходу. Така аргументація контролюючого органу є помилковою і суд апеляційної інстанції вказує на те, що наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», - не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг. Структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи.

Податковий кодекс України не містить такої підстави для спростування статусу бенефіціарного власника доходу як наявність зв`язку між компаніями, наявність спільних бенефіціарів, пов`язаності компаній, структурування активів між компаніями тощо. Для встановлення наявності чи відсутності статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язаність осіб та корпоративна структура правового значення не має.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів, а судом апеляційної інстанції не встановлено, що компанія нерезидент зобов`язана передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи, обставини справи підтверджують відсутність транзиту грошових коштів від компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД», відповідно, підстави вважати, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу від ТОВ «Біо Лат», відсутні.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що компанія «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» була фактичним (бенефіціарним) отримувачем процентного доходу, а тому позивач правомірно застосував положення Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр та утримав податок за ставкою 2 відсотки.

Доводи ж касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції. Водночас такі доводи не спростовують установлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у наведених ним постановах, колегія суддів відхиляє з огляду на відсутність подібності правовідносин у зазначених справах та у справі, що переглядається.

Так, у постанові Верховного Суду від 18.03.2025 у справі №500/1744/24 суд дійшов висновків щодо відсутності у нерезидента статусу бенефіціарного власника доходу з огляду на встановлені судами обставини, що свідчили про його посередницький характер, зокрема фінансування діяльності за рахунок позик пов`язаних осіб та наявність зобов`язань щодо подальшого перерахування отриманих коштів іншим суб`єктам.

Натомість у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції встановив відсутність доказів обов`язкового подальшого перерахування отриманого доходу іншим особам та відсутність транзитного характеру руху коштів.

У постанові Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №804/3765/16 суд досліджував обставини виплати процентного доходу нерезиденту у структурі фінансування, пов`язаній з випуском боргових цінних паперів на міжнародних ринках капіталу та наявністю відповідних зобов`язань перед власниками облігацій.

У справі, що переглядається, подібні обставини судом не встановлені.

Також скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №826/6241/17, у якій досліджувалися не лише умови статті 103 Податкового кодексу України щодо статусу бенефіціарного власника доходу, а й окремо зазначено, що суди не дали оцінки посиланню позивача на пункт 46 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України (перехідні положення) як на підставу звільнення від оподаткування процентів, і саме це (разом із формальним підходом до дослідження суті операцій) зумовило новий розгляд справи.

Колегія суддів виходить з того, що наведені відповідачем в касаційній скарзі правові позиції Верховного Суду пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування судом апеляційної інстанції у цій справі норм права, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Аналіз висновків суду апеляційної інстанції у цій справі та в наведених скаржниками рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

Варто зауважити, що у кожних окремих правовідносинах при застосуванні судами одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом в цій справі, проте це не говорить про неправильне застосування норми матеріального права та/або порушення процесуальних норм, а лише вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази.

12. Аналізуючи ж доводи скаржника в контексті підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: допущення судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, внаслідок встановлення обставин щодо наявності бенефеціарного статусу власника доходу у компанії «АГРОПРОСПЕРІС 1 ЛІМІТЕД» на підставі неналежних та недостовірних доказів, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що, по-перше, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в ході розгляду цієї справи покладається обов`язок спростування обставин та фактів, які ним заперечуються, а, по-друге, стверджуючи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині оцінки доказів, скаржник не надводить та не доводить жодних обставин, які б переконливо свідчили про неналежність чи не допустимість будь-якого доказу, дослідженого судом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судом апеляційної інстанції повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін. Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

14. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 слід залишити без задоволення.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі №480/6608/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова В.П. Юрченко