Справа № 760/5484/26
Суддя: Сердюк Н. В.
Дата ухвалення: 2026-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/5484/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сердюк Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий виклад обставин справи, позиції сторін.

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що Інспектором взводу №2 роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Мялом В.В. неправомірно винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення від 12.02.2026 серії ЕНА №6656426 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. У постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом з причепом контейнеровозом, у якого в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що перед виїздом перевірив стан всіх світлових приладів, які були справними, несправність однієї з двох ламп номерних знаків виникла в дорозі під час руху. Зазначає, що не заперечує факту виникнення в дорозі несправності однієї із двох ламп освітлення номерних знаків, однак наполягає на тому, що він не міг передбачити, що під час руху виникне технічна несправність однієї з двох ламп освітлення заднього номерного знака і не мав можливості це усунути під час руху. Це не призвело до будь-яких наслідків. Тому в його діях відсутні жодні вина і умисел. Вказує, що керував автомобілем з належно освітленими та читабельними номерними знаками зі справною одною із двох ламп освітлення номерних знаків. Водночас, виявивши цю несправність, позивач невідкладно вжив заходів щодо усунення несправності, що передбачено законом. Крім того, всупереч вимогам Інструкції №1395, інспектором не було складено на місці зупинки жодних Актів відповідності технічного стану транспортного засобу, а тому факт ймовірної несправності світлових приладів не підтверджений жодними допустимими доказами. Також відповідачем невірно визначено правову кваліфікацію ймовірного правопорушення виходячи з фабули порушення, вказаної в постанові. Інспектори могли кваліфікувати вказані дії порушенням виключно на підставі ч. 1 ст. 121 КУпАП, як несправності зовнішніх світлових приладів у темну пору доби, однак, аж ніяк не за ч.1 ст.121-3 КУпАП, як керування з неосвітленим номерним знаком, оскільки в фабулі постанови відсутня жодна згадка про неосвітлені номерні знаки. Постанову винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор не повідомляв про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату та час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не повідомляв про права позивача, фактично відбулося оголошення складеної постанови без проведення розгляду справи. Позивач просить скасувати постанову від 12.02.2026 серії ЕНА №6656426 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що 12.02.2026 року о 20 год.14 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР. Беззаперечним доказом вини позивача є відеозапис. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що також відображено на відеозапису. Позивач мав можливість на місці ознайомитися з усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заяви клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень у користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у тому числі і правом на правову допомогу, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відео фіксації. При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги чинного законодавства України, порушень прав позивача не допущено. Позивач не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, однак ним не надано жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначеною ухвалою у Департаменту патрульної поліції належним чином завірену копію адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву та витребувані судом докази.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

12 лютого 2026 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Мялом В.В. прийнято постанову серії ЕНА № 6656426 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суть правопорушення полягає у тому, що 12.02.2026 року о 20 год. 14 хв. у м. Полтава по вул. Великотирнівська, 92/2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 , у складі зі спеціальним причепом контейнеровозом, у якого в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР (керування водієм транспортного засобу з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, до постанови додано відео з БК 472817 та відеореєстратора.

Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження постанови за статтею 289 КУпАП позивачу роз`яснено, копію постанови вручено, про свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з наданого представником відповідача відеозапису, підсвітка номерного знака на причепі контейнеровозі дійсно не працювала. Тобто позивач у темну пору доби рухався без підсвітки номерного знаку.

ІV. Застосовані норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша і друга статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами 2 та 5 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.20.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.5 ПДР України зазначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.3. «а» ПДР України перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Пунктом 2.9. «в» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до частини 1 статті 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

V. Висновки суду

Згідно з частинами 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Натомість, частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно за умови належного доведення усіх елементів складу адміністративного правопорушення та з безумовним дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до частини 1 статті 121-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком у темну пору доби. Разом із тим, як убачається зі змісту самої постанови, позивачу фактично ставиться у вину не відсутність освітлення номерного знаку як умисне діяння, а те, що під час руху не працювала підсвітка номерного знаку.

Судом було досліджено наданий відповідачем відеозапис події, з якого вбачається, що транспортний засіб позивача дійсно рухався у темну пору доби, а підсвітка номерного знака на причепі під час руху не працювала. Водночас відеозапис фіксує, що безпосередньо після зупинки транспортного засобу поліцейським, позивач вжив заходів та увімкнув підсвітку номерного знака. Крім того, матеріали відеофіксації не містять беззаперечних доказів наявності у діях водія умислу на приховування номерного знака чи керування автомобілем із завідомо неосвітленим знаком, що є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за вказаною статтею.

Таким чином, відповідачем не доведено належними та достатніми доказами наявність у діях позивача саме того складу адміністративного правопорушення, який передбачений частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Суд також бере до уваги доводи позивача про неправильну правову кваліфікацію інкримінованих дій. Так, зміст постанови фактично вказує на технічну несправність зовнішніх світлових приладів транспортного засобу, що виникла в дорозі, що за певних умов може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП (керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби)), однак не свідчить автоматично про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи суд не вправі самостійно змінювати кваліфікацію дій особи на іншу статтю КУпАП, оскільки це виходило б за межі предмета судового контролю та порушувало б принцип правової визначеності.

Окрім наведеного, суд дійшов висновку про істотні порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до положень статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає справу, роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, після чого підлягають дослідженню докази та заслуховуються пояснення особи.

Разом із тим, досліджений судом відеозапис не містить належного підтвердження того, що позивачу було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, у тому числі право користуватися правовою допомогою. Так само відеозапис не містить підтвердження проведення повноцінного розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному КУпАП. Фактично із відеозапису вбачається, що після короткого спілкування з водієм працівник поліції склав постанову та вручив її позивачу без належного забезпечення процесуальних гарантій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №607/7987/17 зазначив, що рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення суб`єктом владних повноважень рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Суд враховує, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності винесеної постанови та дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Однак належних та достатніх доказів того, що позивачу були роз`яснені права, надано можливість скористатися правовою допомогою; проведено належний розгляд справи; доведено наявність саме складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена без належного з`ясування усіх обставин справи, за недоведеності складу адміністративного правопорушення та з істотним порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

VIІ. Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 665,60 відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції, який підлягає стягненню з відповідача за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 241-246, 286 КАС України, статтями 247, 268, 279 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Мяла В.В. серії ЕНА № 6656426 від 12 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення - 27 травня 2026 року.

Головуюча суддя Н.В. Сердюк