Справа № 320/16550/24
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року

м. Київ

справа № 320/16550/24

адміністративне провадження № К/990/45453/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Юрченко В.П., Гончарової І.А.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 (суддя Панова Г.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 (судді: Вівдиченко Т.Р. (головуючий), Кузьмишина О.М., Ключкович В.Ю.) у справі №320/16550/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТД-РИТЕЙЛ» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа - Головне управління ДПС у Київській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФТД-РИТЕЙЛ» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №83/ж10/31-00-07-05-01-24 від 16.01.2024, яким позивачу яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 5879825,90 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення фактичної перевірки у Товариства контролюючим органом було встановлено порушення вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), яке полягало у проведенні розрахункових операцій не на повну вартість товарів.

Встановлені порушення контролюючий орган обґрунтував тим, що продавцем товар пропонується до продажу за ціною зазначеною в ціннику, але в ході фіскалізації його продажу Товариство розрахункову операцію через РРО проводить на не повну суму вартості товару, оскільки вартість товару зменшують на суму вартості послуги доступу до комплектів електронних примірників книг в електронному вигляді, озвучених українською мовою.

Однак, на переконання позивача, він не порушував Закон №265/95-ВР, що підтверджується відомостями фіскальних чеків програмних реєстраторів розрахункових операцій та безпосередньо актом перевірки в якому зазначено про проведення розрахункових операцій з використанням зареєстрованих реєстраторів розрахункових операцій (РРО) та видачею покупцям відповідного розрахункового документа.

Зазначає, що Товариством проводилась акція за якою покупцям надавалось право придбання товарів за акційною ціною в разі його придбання одночасно з комплектом електронних примірників аудіокниг, озвучених українською мовою. У разі виявлення покупцем бажання придбати товари за умовами акції, ціна на акційний товар становила роздрібну вартість цього товару за вирахуванням вартості обраного учасником акції комплекту електронних примірників аудіокниг, а тому вартість придбаних покупцем товарів була нижчою від звичайної роздрібної ціни, тобто ціни заявленої на ціннику.

Таким чином, за наслідками продажу покупцям товарів на умовах акції розрахункові операції проведено на повну суму покупки, що підтверджується фіскальними чеками, що в повній мірі містять відомості про акційну вартість товару, вартість обраного покупцем комплекту аудіокниг та загальну суму покупки.

З огляду на наведене, позивачем не допущено порушень вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025, позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

4. Задовольняючи позовні вимоги Товариства суди дійшли висновку, що розрахункові операції, проведені Товариством відповідно до вимог чинного законодавства, а фіскальні чеки, зокрема ПРРО від 11.11.2023 № Rv1xSHCi4EA та ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE, містять дані про усі придбані покупцями товари на суму їх вартості з урахуванням акції, тому у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до статті 17 Закону №265/95-ВР. Натомість відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність висновків, зафіксованих в Акті та покладених в основу прийняття спірного рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки № 26645/10/36/07/43890029 від 08.12.2023, оформленого за результатами проведеної фактичної перевірки магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «ФТД-Ритейл», розташованого за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/6.

У вказаному акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 1 та 2 ст.3 Закону України «Про застосування розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яке полягало у проведенні розрахункових операцій не на повну вартість товарів.

Зазначене порушення полягає у наступному. Продавцем товар пропонується для продажу за ціною зазначеною в ціннику. Однак в ході фіскалізації його продажу Товариство розрахункову операцію через ПРРО проведено не повну суму вартості товарів, а саме: Товариством вартість товару зменшено на суму вартості послуги доступу до комплектів електронних примірників аудіокниг, озвучених українською мовою. Загальна сума покупки у фіскальному чеку відповідає ціні товару, зазначеній на ціннику. При цьому, як стверджує контролюючий орган, покупець послугу доступу до комплектів електронних примірників аудіокниг, озвучених українською мовою не замовляв, вона була включена до фіскального чеку без попереднього погодження з покупцем, що підтверджується наданою інформацією покупцями товарів в соціальних мережах, мережі інтернет.

В ході проведення перевірки встановлені факти проведення таких операцій:

- фіскальний чек ПРРО від 11.11.2023 №Rv1xSHCi4EA: товар (Мультипіч Tefal EY505P15) вартістю 5499,00 грн, згідно виданого фіскального чеку ПРРО продано не на повну суму його вартості, а саме: продавцем вартість товару зменшується на суму 599,90 грн та становить 4899,10 грн за рахунок продажу вдаваних послуг доступу до комплектів електронних примірників аудіокниг, озвучення українською мовою на суму 599,90 грн;

- фіскальний чек ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE: товар (смартфон ХІАОМІ Redmi 12c 4/128GD (ocean blue) вартістю 5199,00 грн згідно виданого фіскального чеку ПРРО продано на не повну суму його вартості, а саме: продавцем вартість товару зменшується на суму 449,90 грн та становить 4749,10 грн за рахунок продажу вдаваних послуг доступу до комплектів електронних примірників аудіокниг, озвучених українською мовою на суму 449,90 грн.

Крім того, згідно з наявною податковою інформацією за період з 06.11.2023 по 27.11.2023, відповідно до наявних копій фіскальних чеків ПРРО з ФН, встановлені аналогічні факти продажу товарів на не повну суму їх вартості.

Загальна сума вартості проданих з порушенням товарів складає 3923588,90 грн. При цьому, вперше така операція з порушенням проведена Товариством у магазині «Фокстрот» за адресою : Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 216, 06.11.2023 о 14 год 23 хв на суму 11114,90 грн, наступні порушення допущені в період з 06.11.2023 по 27.11.2023 на загальну суму 3 912474,00 грн.

На підставі вказаного, контролюючий орган дійшов висновку, що Товариством допущено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій».

Не погоджуючись з наведеними висновками, Товариство подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких, висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №83/ж10/31-00-07-05-01-24 від 16.01.2024, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5 879 825,90 грн, а саме: 100% вартості проданих з порушенням товарів (робіт, послуг) в сумі 11117,90 грн та 150% вартості проданих з порушенням товарів (робіт, послуг) в сумі 5 868 711,00 грн (3 912 474,00 грн*150%).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Підставою касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме норми пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На переконання відповідача судами як першої так і апеляційної інстанцій не надано належної правової оцінки обставинам у справі, доказам та твердженням контролюючого органу. Відповідач вважає, що фактично ціна акційного товару не відрізняється від ціни зазначеній у цінниках, які виставлено на вітринах магазинів позивача, оскільки при придбанні одночасно акційного товару та комплекту аудіокниг одним чеком, у фіскальному чеку ціна акційного товару зменшується на вартість придбаного комплекту аудіокниг, але загальна вартість по чеку повністю відповідає вартості товару яка зазначена у ціннику на товар без комплекту примірників аудіо книг. Тобто пропозиція, яка надавалась Товариством покупцям, не можна вважати знижкою, оскільки покупець не отримував можливості зменшення вартості покупки по загальній сумі зазначеній у фіскальному чеку.

Фактично під час продажу товару його вартість зменшувалась за рахунок продажу послуг (товарів) за доступ до комплектів електронних примірників аудіокниг, які покупці фактично не замовляли.

Також на переконання контролюючого органу, витрати на правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, оскільки не відповідають обсягу роботи, а тому суди безпідставно задовольнили вимоги Товариства щодо відшкодування позивачу правничої допомоги.

Контролюючий орган покликається на правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15, від 24.04.2018 у справі № 814/1258/16, відповідно до яких надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, а склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Відповідач вважає, що дана справа не є достатньо складною в порівняні з визначеним позивачем розміром та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статей Податкового кодексу України та інших нормативно - правових актів, а також позивач не обґрунтовує необхідність понесення своїх витрат, що суперечить висновкам як Великої Палати Верховного Суду так і висновків Верховного Суду, зокрема висловленим у постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

9. Товариство надало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач в ході розгляду даної справи не надав жодних доказів, які б підтверджувати проведення позивачем розрахункових операцій не на повну супу покупки, не проведення розрахункових операцій через РРО або не видачу покупцям розрахункових документів.

В постанові від 02.02.2023 у справі №500/6845/21 Верховний Суд зробив висновок, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її не проведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО, а у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

З акту перевірки не вбачається, що під час фактичної перевірки контролюючим органом були виявлені факти не проведення позивачем розрахункових операцій на не повну суму покупки, проведення ним розрахункових операцій без використання або без застосування РРО, не видачі покупцям відповідних розрахункових документів чи не відповідності виданих розрахункових документів вимогам щодо форми та змісту. В ході розгляду даної справи відповідачем та третьою особою також не надано жодних доказів, які б підтверджувати проведення позивачем розрахункових операцій не на повну супу покупки, не проведення розрахункових операцій через ПРРО або не видачу покупцям розрахункових документів.

Натомість, відомостями доданих то матеріалів справи фіскальних чеків ПРРО, на які містяться посилання в акті фактичної перевірки, повністю й беззаперечно спростовуються доводи контролюючого органу та підтверджується, що за наслідком укладення публічного договору купівлі-продажу за місцем здійснення торгівлі позивач, з використання зареєстрованих ПРРО, провів розрахункову операцію на повну суму покупки й видав покупцям розрахунковий документ встановленої форми, який містить інформацію, зокрема, про найменування товару, вартість кожної одиниці товару окремо, узгоджену сторонами ціну укладеного договору - загальну суму покупки, дату укладення договору, суму сплачених покупцем та отриманих позивачем грошових коштів, а також спосіб проведення розрахунків (готівка/карта).

Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованим та недоведеним.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про нібито не отримання покупцями знижки. Відповідач свідомо, всупереч наданим позивачем доказам (запереченням до акту перевірки з додатками), ігнорує той факт, що за умовами акції споживач отримав й оплатив не один, а два і більше товарів, а тому загальна вартість сплачених покупцем коштів включає вартість всіх отриманих товарів, з врахування наданої/отриманої знижки.

Необґрунтованими є і доводи контролюючого органу про продаж позивачем товарів, які покупцями не замовлялись. Відповідачем не надано доказів на підтвердження наведених в акті перевірки таких висновків, зокрема цінників, пояснень покупців та зафіксованої належним чином у встановленому податковим законодавством порядку податкової інформації, про які йдеться в акті перевірки. При цьому, доданим до матеріалів справи Звітом про результати проведення акції на підставі наказу №121023006 від 12.10.2023 підтверджується ділова мета проведення даної акції, зокрема, її ефективність та позитивний результат для збільшення приросту частки продажу акційних товарів в порівнянні з аналогічним періодом попереднього та наступного календарних місяців.

Безпідставними є і доводи контролюючого органу щодо завищення та необґрунтованості витрат на правничу допомогу, які були стягнуті на користь Товариства. Розмір судових витрат на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги є співмірним із складністю справи, складністю та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), ціною позову, значенням справи для ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ», що було встановлено судами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому контролюючим органом обґрунтованих доводів та належних доказів на спростування встановлених обставин не наведено та не надано.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої і апеляційної інстанцій

10. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

11. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з висновком, викладеним в акті фактичної перевірки, Товариством у своїй діяльності допущено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За приписами вказаних положень Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, а також в обов`язковому порядку надавати особі, яка отримує товар (послугу) розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Невиконання вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність у вигляді фінансових санкцій. Зокрема. відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

При цьому, відповідальність суб`єкта господарювання за порушення вимог Закону №265/95-ВР наступає у разі, якщо фактичною перевіркою встановлено, що розрахункові операції на повну суму не проведено через РРО, або розрахунковий документ (фіскальний чек) створено лише на частину проданих товарів (не повну суму проведеної операції) та/або його не надано покупцю товару.

У цій справі позивача притягнуто до відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених пунктами 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Контролюючий орган вважає, що позивачем порушені пункти 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, оскільки суб`єктом господарювання проведено розрахункові операції без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі належних відповідних розрахункових документів, на переконання відповідача фіскальні чеки ПРРО від 11.11.2023 №Rv1xSHCi4EA та ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE, які надані Товариством та досліджені під час перевірки, видано на не повну вартість товару зазначену в ціннику. На думку контролюючого органу, це пов`язано із тим, що під час продажу товару його вартість зменшувалась за рахунок продажу електронних примірників аудіокниг, які покупець не замовляв, проте такий комплект включався до фіскального чеку без попереднього погодження з покупцем.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку наведеним твердженням контролюючого органу та зроблено висновок про їх безпідставність та недоведеність, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство здійснює торгівлю непродовольчими товарами, розміщеними у торговому залі об`єктів торгівлі (магазинів), зокрема і в тому де проведена фактична перевірка (магазин «Фокстрот» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 216,), що є публічною пропозицією для покупців товарів укласти з Товариством договір купівлі-продажу товару. Згода покупця на придбання у продавця товарів за договірною вартістю, встановленою сторонами в момент укладання угоди, є акцептом та підтверджується передачею коштів в якості оплати придбаного товару. Заявлена на ціннику ціна товару є публічною пропозицією продавця укласти з ним договір, за однією із умов договору та не є остаточною ціною товару, оскільки може до моменту фактичного укладення договору змінитися залежно від різних факторів, зокрема наявності спеціальних (акційних) умов на придбання окремих товарів та послуг.

При цьому товари, що реалізуються Товариством не підпадають під державне регулювання цін, тож ціни на такі товари є вільними, встановлюються суб`єктом господарювання самостійно за згодою сторін, у тому числі з можливістю зменшення ціни товару під час його продажу за рахунок знижок покупцям. Наведені обставини діяльності Товариства відповідають положенням статей 627, 632, 633, 638, 642, 699 Цивільного кодексу України та статей 1, 3, 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Вказані обставини контролюючим органом не заперечувалися.

Товариство реалізуючи товари за місцезнаходженням об`єктів торгівлі надає покупцям можливість придбати у нього товари за різними акційними умовами, зокрема проводить різноманітні маркетингові акції за умовами яких покупцям надається можливість придбати товар за зниженою (акційною) ціною. Умови придбання товарів за зниженими (акційними) цінами доводяться до відома покупців шляхом розміщення в торговому залі магазинів затверджених наказом керівника Товариства офіційних правил участі в акції. Крім того, інформація про можливість придбання товарів за умовами тих чи інших акційних пропозицій доводиться до відмова покупців на цінниках, інформаційних покажчиках та безпосередньо продавцями. Жодна з акційних пропозицій, запропонованих Товариством, не є обов`язковою для прийняття покупцями. Покупець самостійно приймає рішення щодо придбання товару.

Наказом Товариства від 12.10.2023 № 121023006 «Про проведення рекламної (маркетингової) акції» (далі - акція), з метою збільшення обсягів продажу та зменшення товарних запасів в магазинах ТМ «Фокстрот» ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» по всій території України, крім АР Крим та тимчасово окупованих територій України та зони проведення бойових дій, та на виконання маркетингової політики підприємства, затверджено: офіційні правили акції «Комплект аудіокниг»; перелік комплектів електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою та ціну таких комплектів, що приймають участь в акції «Комплект аудіокниг»; перелік та ціну товару, що приймає участь в акції «Комплект аудіокниг». Призначено провести в магазинах ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» ТМ «ФОКСТРОТ» у період з 01.11.2023 по 28.11.2023 включно, акцію «Комплект аудіокниг» у відповідності з правилами. Розмістити інформацію про умови проведення акції в магазинах ТМ «Фокстрот» та здійснити маркування цінників акційних товарів у відповідності з правилами акції.

Згідно з умовами акції Товариство надавало покупцям можливість придбати товари за акційною ціною при одночасному придбанні комплекту електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою. У разі виявлення покупцем бажання придбати товари за умовами акції, ціна на акційний товар становила роздрібну вартість цього товару за вирахуванням вартості обраного учасником акції комплекту електронних примірників аудіокниг, а тому кінцева вартість придбаних товарів була нижчою від ціни, заявленої на ціннику на момент проведення перевірки.

Наведені обставини відповідачем фактично не заперечувалися та не були спростовані, належних та допустимих доказів щодо відсутності інформування покупців про акцію та/або щодо ненадання згоди покупцями на купівлю товару з урахуванням акції, на чому наполягає відповідач, суду не надано.

Твердження відповідача про ненадання споживачами згоди на придбання у позивача одного із товарів - комплектів електронних примірників аудіокниг озвучених українською мовою, судами попередніх інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, оскільки такі не ґрунтуються на жодних доказах, зокрема, на відомостях звернень чи скарг покупців про не відповідність умов укладених між ними та позивачем публічних договорів купівлі-продажу в частині узгодженої вартості чи кількості отриманих та сплачених ними товарів. Посилання контролюючого органу на наявність інформації в мережі «Інтернерт», відносно того, що покупці не замовляли відповідних електронних примірників аудіокниг при покупці товарів, проте такі комплекти включалися до фіскального чеку, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки жодних доказів наведеному надано не було, а інформація з мережі «Інтернет» не є належним та допустимим доказом в розумінні норм процесуального Закону.

Судами встановлено, що позивач у своїй діяльності при продажу товарів використовує програмний реєстратор розрахункових операцій, зареєстрований та належним чином опломбований відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР.

Також встановлено, що за умовами акції були проведені операції з придбання товару за фіскальними чеками ПРРО від 11.11.2023 № Rv1xSHCi4EA та ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE, які досліджувались контролюючим органом під час фактичної перевірки. Розрахункові операції за вказаними фіскальними чеками проведені ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» відповідно до вимог чинного законодавства та містять дані про усі придбані покупцями товари на суму їх вартості з урахуванням акції.

Так, зокрема відомостями фіскального чека ПРРО від 11.11.2023 № Rv1xSHCi4EA підтверджується, що за наслідком укладення зі споживачем публічного договору купівлі-продажу Товариством проведено розрахункову операцію на повну суму покупки в розмірі 5499,00 грн, з яких: 599,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за комплект електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою «Романи та пригоди»; 4899,10 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за Мультипіч Tefal EY505P15.

Загальна сума покупки, тобто розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари, складає 5499,00 грн (599,90 + 4899,10) і відповідає відомостям фіскального чеку ПРРО від 11.11.2023 № Rv1xSHCi4EA.

Аналогічна ситуація і з ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE, яким підтверджується, що за наслідком укладення зі споживачем публічного договору купівлі-продажу Товариством проведено розрахункову операцію на повну суму покупки в розмірі 5199,00 грн, з яких: 449,90 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за комплект електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою «Чарівні Казки»; 4749,10 грн складає сума грошових коштів, що була сплачена покупцем за смартфон ХІАОМІ Redmi 12c 4/128GD (ocean blue).

Загальна сума покупки, тобто розмір сплачених покупцем грошових коштів за всі придбані та отримані товари, складає 5199,00 грн (449,90 + 4749,10) і відповідає відомостям фіскального чеку ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE.

Крім того, додані до матеріалів справи фіскальні чеки ПРРО (т.1 а.с. 54-55) містить вичерпну інформацію, що забезпечує використання покупцем придбаного ним комплекту електронного примірника аудіо книг, озвучених українською мовою, зокрема посилання на вебсайт, за яким цей примірник аудіокниг можна отримати, код активації завантаження товару на вебсайті, а також інформація про можливість отримання даного товару в розділі «Моя Бібліотека» особистого кабінету покупця на офіційному сайті продавця (https://www.foxtrot.com.ua/).

При цьому, контролюючим органом всупереч вимог процесуального закону (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України) не доведено належними та допустимими доказами правомірності висновків, зафіксованих в акті перевірки та покладених в основу прийнятого спірного податкового повідомлення - рішення. Відповідачем не надано доказів на підтвердження наведених в акті обставин та висновків, зокрема, що Товариством через РРО проведено операцію на не повну суму вартості проданих товарів, чи що фіскальний чек сформовано не на всю суму коштів, які було отримано від покупця за придбаний товар. Матеріали справи не містять жодних доказів, зокрема цінників, пояснень покупців, зафіксованої належним чином податкової інформації, про яку йдеться в акті та на яку посилається контролюючий орган. Також відповідачем не досліджувалось та не приймалось до уваги особливості здійснення Товариством роздрібної торгівлі товарами з урахуванням акційних пропозицій.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність з боку позивача порушень вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, як наслідок, відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до статті 17 Закону №265/95-ВР.

Окремо суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно акту перевірки, порушення, на яких наполягає контролюючий орган, були виявлені виключно за 2 (двома) фіскальними чеками ПРРО від 11.11.2023 № Rv1xSHCi4EA та ПРРО від 26.11.2023 №z9JQGB3FwvE на суму покупок 5499,00 грн та 5199,00 грн відповідно. Які досліджувалися під час проведення фактичної перевірки.

При цьому згідно акту перевірки, контролюючий орган на підставі аналізу наявної інформації дійшов висновку про допущення позивачем аналогічних порушень за період з 06.11.2023 по 27.11.2023 на загальну суму вартості проданих з порушенням товарів 3912474,00 грн.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не мітять жодного переліку проданих позивачем товарів з порушенням, на які посилається контролюючий орган, зокрема в акті перевірки. Тобто взагалі є незрозумілим на підставі чого базуються висновки контролюючого органу про продані позивачем товари з порушенням на загальну суму 3912474,00 грн та якими доказами такі висновки підтверджені.

Отже, з врахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про непідтвержненість обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував наявність з боку позивача порушень вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, що свідчить про протиправність застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

12. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням суду першої інстанції на користь Товариства стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 29399,00 грн, а постановою суду апеляційної інстанції на користь Товариства стягнуто понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що враховуючи надані Товариством докази на обґрунтування заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, розмір судових витрат в сумі 29399,00 грн, понесених ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції та в сумі 7000,00 грн на оплату послуг за надання правничої (правової) допомоги в суді апеляційної інстанції є співмірним зі складністю справи, складністю та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), участі представника у судових засіданнях, ціною позову та значенням справи для ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ».

Контролюючий орган не погоджується з зазначеним розміром витрати на професійну правничу допомогу, вважає такі витрати завищеними та необґрунтованими. Вказує, що дана справа не є достатньо складною в порівняні з визначеним позивачем розміром та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статей Податкового кодексу України та інших нормативно - правових актів, також Товариство не обґрунтовує необхідність понесення таких витрат, що суперечить висновкам як Великої Палати Верховного Суду так і висновків Верховного Суду, зокрема від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Однак колегія суддів вважає такі доводи контролюючого органу безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. (частина третя статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 19.12.2019 у справі № 520/1849/19, від 29.11.2022 у справі №340/9016/21.

Тобто обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частин першої, сьомої та дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на правничу допомогу. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду першої та апеляційної інстанцій подано документи в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 36399,00 грн, а саме договір про надання правової допомоги ФТД-285/04-04/24 від 04.04.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «СОЛ», додаткову угоду № 1 від 04.04.2024, платіжну інструкцію від 05.04.2024 №124998 на суму 29 399,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.04.2024, додаткову угоду від 05.06.2025 № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № ФТД-285/04-04/24 від 04.04.2024, укладену з Адвокатським об`єднанням «СОЛ», платіжну інструкцію №150694 від 05.06.2025 на суму 14700, грн., детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № ФТД-285/04-04/24 від 04.04.2024 та додаткової угоди №2 від 05.06.2025.

Суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши предмет спору у цій справі та надані позивачем документи дійшли висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29399,00 грн та 7000,00 грн, є цілком обґрунтованою та пропорційною, а також вказані суми є співмірними з виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Слід зазначити, що позивачем до суду апеляційної інстанції для стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу заявлено суму у розмірі 14700,00 грн, при цьому суд частково врахував доводи відповідача та зменшив такі до 7000,00 грн. Суд врахував, що адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі; під час апеляційного розгляду правова позиція позивача у справі не змінювалася, відзив на апеляційну скаргу узгоджується з доводами позовної заяви та висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні.

При цьому доводи касаційної скарги лише містять аналогічні посилання на неспівмірність розміру витрат та не містять обґрунтованих доводів щодо неправильності вирішення цього питання судами, зокрема, які саме доводи контролюючого органу не було враховано та якими доказами такі підтверджуються. Крім того, контролюючий орган, з урахування наявності в матеріалах справи детального опису наданих послуг, не вказує які витрати та на яку суму, на думку відповідача, є неспіввісними та були необґрунтовано та безпідставно враховані при стягненні витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суди виходили, зокрема з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, Верховний Суд дійшов висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстави для їх скасування відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

14. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 слід залишити без задоволення.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі №320/16550/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер В.П. Юрченко І.А. Гончарова