Справа № 990/132/26
Суддя: Мартинюк Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 травня 2026 року

м. Київ

справа № 990/132/26

провадження № 11-198заі26

Суддя Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. перевірила матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2026 року у справі № 990/132/26 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа - суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_2, про визнання ухвали Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 25 березня 2026 року № 494/3дп/15-26 протиправною та нечинною, зобов`язанні вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) через підсистему «Електронний суд» звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), у якому просить:

- визнати, що частина 4 статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» суперечить Конституції України в частині неможливості оскарження рішень ВРП та прийняти позовну заяву до розгляду;

- передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків, викладених у постановах ВП ВС від 11 вересня 2025 року у справі № 990/212/25 від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/200/19, від 2 березня 2023 року у справі №640/15229/21 (перелік не є вичерпним);

- визнати ухвалу Третьої дисциплінарної палати ВРП від 25 березня 2026 року «Про залишення без розгляду та повернення дисциплінарних скарг» № 494/3дп/15-26 протиправною та нечинною, скасувати її в частині залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги ОСОБА_1 стосовно судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_2 та зобов`язати ВРП відкрити дисциплінарну справу по скарзі від 30 липня 2025 року.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2026 року відмовлено у відкриття провадження у справі № 990/132/26.

Не погодившись із цією ухвалою, позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій просить:

- відступити від висновків щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 березня 2025 року у справі № 990/11/25, від 11 вересня 2025 року у справі № 990/212/25, від 12 вересня 2019 року у справі №9901/200/19, від 2 березня 2023 року у справі № 640/15229/21;

- скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2026 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. від 6 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Ухвала судді Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2026 року доставлена в електронний кабінет ОСОБА_1 8 травня 2026 року о 13:06:37.

13 травня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» направив заяву, в якій зазначає, що суддя Великої Палати Верховного Суду Мартинюк Н. М. при постановлені ухвали від 6 травня 2026 року застосувала положення підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», яке Рішенням Конституційного Суду України від 10 березня 2026 року № 2-р/2026 визнано неконституційним.

На переконання позивача, ставка судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду є у 2,5 рази більшою, ніж ставка судового збору за подання позову немайнового характеру по суті спору. ОСОБА_1 вважає такий розмір судового збору непропорційним та таким, що може обмежувати право на доступ до правосуддя.

Ураховуючи наведене, скаржник у заяві просив:

- визнати що приписи підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» суперечать Конституції України;

- визнати що апеляційна скарга відповідає вимогам статті 296 КАС України та відкрити апеляційне провадження по справі;

- продовжити процесуальний строк на усунення недоліків визначений ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2026 року на п`ять днів.

Перевіривши наведені скаржником доводи на обґрунтування заяви, суддя Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

У цьому випадку позивач оскаржує ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2026 року,якою відмовлено у відкритті провадження у справі № 990/132/26.

Водночас за подання апеляційної скарги на ухвалу справляється судовий збір відповідно до вимог підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Так, підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 1 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3328,00 грн.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення із цією апеляційною скаргою, становить 2662,40 грн.

Проте скаржник не додав до апеляційної скарги документа про сплату судового збору, що дає підстави стверджувати про те, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 10 березня 2026 року № 2-р/2026 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема підпункт 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами в тім, що він уможливлює справляння судового збору «за подання апеляційної скарги і касаційної скарги на ухвали суду», постановлені в порядку статей 382, 383 КАС України.

Конституційний Суд України наголосив, що судовий контроль за виконанням судового рішення є невід`ємною частиною права на судовий захист. Встановлення обов`язку сплачувати судовий збір за оскарження рішень, прийнятих на цій стадії, створює фінансовий бар`єр для доступу до правосуддя, що нівелює конституційний принцип обов`язковості судового рішення та право особи на ефективний судовий захист.

Водночас скаржник покликається на зазначене рішення Конституційного Суду та вважає, що при поданні апеляційної скарги він звільнений від сплати судового збору.

Однак такі аргументи ОСОБА_1 щодо не сплати судового збору за подання апеляційної скарги є помилковими, адже предметом апеляційного оскарження в цій справі є ухвала, постановлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в порядку частини четвертої статті 22, пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, а не статей 382, 383 КАС України, які стосуються встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Отже, Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2026 від 10 березня 2026 року не впливає на обов`язок ОСОБА_1 сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2026 року.

Поряд із цим, ОСОБА_1 у своїй заяві просив визнати приписи підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI такими, що суперечать Конституції України.

Суддя Великої Палати Верховного Суду наголошує, що повноваження стосовно визнання конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний Суд України» є виключною компетенцією Конституційного Суду України.

За таких обставин вимогу заяви ОСОБА_1 про визнання приписів підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI такими, що суперечать Конституції України, належить відхилити.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги для надання документа про сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.

У разі неусунення скаржником недоліків протягом установленого строку апеляційну скаргу буде повернуто.

Керуючись частиною другою статті 121, статтею 296, частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Великої Палати Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги зазначених в ухвалі судді Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2026 року, установивши для цього п`ятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

В іншій частині заяви відмовити.

Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати

Верховного Суду Н. М. Мартинюк