Справа № 320/11498/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа №320/11498/24

адміністративне провадження № К/990/19109/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Білоуса О.В., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 320/11498/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА НАТУРА» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 27.04.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 320/11498/24.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, колегія суддів виходить з такого.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА НАТУРА» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 03.11.2023 року № 9854518/40773716 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 03.10.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 03.10.2023 року №1 датою її фактичного подання на реєстрацію, а саме 16.10.2023 року.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погодившись із прийнятим рішенням, контролюючим органом подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року залишено без руху. Надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги для надання доказів сплати судового збору у розмірі 4 542 грн протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2026 задоволено клопотання Головного управління ДПС у м. Києві і продовжено скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору до 20.02.2026.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у місті Києві про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги (яке обґрунтовано відсутністю фінансування на вказану мету) і апеляційну скаргу повернуто апелянту, внаслідок не усунення її недоліків, встановлених ухвалою від 29.01.2026 року.

Податковим органом 03.03.2026 вдруге подано апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2025.

Однак ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху і надано апелянту строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання до суду: 1) обґрунтованої заяви про поновлення строків із зазначенням інших причин поважності такого пропуску, достатніх для його поновлення, та надання належних доказів такого пропуску, починаючи саме з дати отримання оскаржуваного рішення, тобто з 31.12.2025; 2) для надання оригіналу документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн.

На виконання вимог вищенаведеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 року, від податкового органу на адресу суду апеляційної інстанції 19.03.2026 року надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 визнано неповажними зазначені податковим органом причини пропуску строку подачі апеляційної скарги; відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві рішення суду першої інстанції у справі № 320/11498/24.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, позиція суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є лише недоліками роботи в організації представництва інтересів останнього у судах, що не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження. Тоді, як судом апеляційної інстанції надано скаржнику достатньо часу для сплати судового збору та подання обґрунтованої заяви про поновлення строку з зазначенням причин поважності такого пропуску, достатніх для його поновлення, та надання належних доказів такого пропуску. Проте, станом на 30.03.2026 року, останнім не надано належних доказів неможливості його сплати у встановлений судом строк та не наведено поважних причин його пропуску, що слугувало підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у даній справі з визнанням неповажності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги контролюючим органом вказано, що судом апеляційної інстанції не враховано право особи на апеляційне оскарження судових рішень, на справедливий судовий розгляд, відсутність належного фінансування, а звернення сторони із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є підставою для прийняття апеляційної скарги до розгляду судом апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Підстави пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Недоліки в організації роботи відповідача не можуть бути визнані такими обставинами, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення. Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього.

Відкриття апеляційного провадження поза межами встановленого законодавством строку для апеляційного оскарження є неприйнятним та порушує принцип юридичної визначеності, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджено рішенням Європейського суду з прав людини від 20.09.2022 у справі «Завалій та інші проти України».

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 320/11498/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва О.В. Білоус О.О. Шишов