Справа № 990/8/26
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2026 року

м. Київ

справа №990/8/26

адміністративне провадження № П/990/8/26

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г., Мацедонської В. Е., Радишевської О.Р.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до апарату Верховної Ради України про встановлення юридичного факту відсутності компетенції, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до апарату Верховної Ради України, в якій позивач виклав свої вимоги наступним чином:

« 1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Встановити юридичний факт, що Позивач (фізична особа) не є суб`єктом права на конституційне подання згідно зі статтею 54 Закону України «Про Конституційний Суд України», а тому не може самостійно ініціювати перевірку конституційності законів.

3. В порядку частини четвертої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України:

- визнати, що обов`язок звернення до Конституційного Суду України при виявленні ознак неконституційності закону покладається на Верховний Суд.

- звернутися (через Пленум Верховного Суду) до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо перевірки на відповідність Конституції України (зокрема, статтям 3, 8, 19, 22, 24, 41, 46, 48, 49) наступних положень:

- Статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України» за період 2016 - 2026 рр. - щодо критеріїв та результатів встановлення прожиткового мінімуму (невідповідність інфляції та реальним потребам).

- Статті 28 та 42 Закону України № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - щодо формули розрахунку мінімальної пенсії та фіктивної індексації, що призводить до звуження права власності.

- Частини 2 статті 36 Закону № 1058-ІУ - щодо дискримінаційних вікових обмежень для дорослих осіб з інвалідністю при призначенні пенсії по втраті годувальника.

- зупинити провадження у даній адміністративній справі до отримання рішення Конституційного Суду України.

4. Визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо невжиття заходів конституційного контролю, що призвело до порушення прав Позивача.

5. Стягнути з держави Україна на користь Позивача матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 6 163 768,00 грн.

6. Прошу суд залучити Генерального прокурора до участі у справі на стороні Позивача для здійснення представництва моїх інтересів як особи з інвалідністю. Зобов`язати Прокурора невідкладно усунути процесуальні недоліки та перешкоди у доступі до правосуддя (щодо неможливості мого звернення до КСУ), захистивши мої права, вжити заходів щодо стягнення 900 000 грн збитків, завданих бюджету, з винних посадових осіб.

7. Визнати що Держава Блокує доступ до КСУ Україні і не надає рішення КСУ і визнати таку дію незаконною. ».

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, а заявнику надано десятиденний строк з дати вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків, шляхом подання позовної заяви в новій редакції, із зазначенням у ній назви суду, до якого подано такий позов, особу відповідача(ів), до якої(их) спрямовані позовні вимоги, навести обґрунтування кожної з позовних вимог, з урахуванням мотивувальної частини цієї ухвали, відповідно до особи відповідача, а також зазначенням відповідних до обґрунтування доказів. До цієї заяви також додати її копії відповідно до кількості учасників справи у разі надсилання засобами поштового зв`язку.

Водночас позивачу роз`яснено, що у разі невиконання вимог вказаної ухвали в установлений судом строк позовна заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16 січня 2026 року надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 19 січня 2026 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця проживання, вказану ним у позовній заяві: АДРЕСА_1 (трек-номер поштового відправлення № R76).

Однак, 09 лютого 2026 року зазначене поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення адресату (позивачеві) з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Надалі Суд неодноразово (11 лютого 2026 року (трек-номер поштового відправлення № R69); 19 березня 2026 року (трек-номер поштового відправлення № R46) та 21 квітня 2026 року (трек-номер поштового відправлення № R89)) направляв рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, копію ухвали Верховного Суду від 16 січня 2026 року засобами поштового зв`язку на адресу, вказану ОСОБА_1 у позовній заяві. Проте усі поштові відправлення повернулися на адресу Cуду, без вручення адресату (позивачеві) з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

За правилами пункту 4 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до окремих положень пунктів 102, 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 № 270, після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження «не повертати» Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця.

Обов`язок повідомити про зміну адреси та причини неприбуття в судове засідання регламентований приписами статті 131 КАС України, відповідно до частини першої якої, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Протягом січня - травня 2026 року інформація від ОСОБА_1 про зміну адреси місця проживання (перебування, знаходження) чи адреси, на яку йому необхідно направляти повідомлення щодо розгляду позовної заяви, до суду не надходила.

Також колегія суддів звертає увагу, що у позовній заяві не зазначено номери засобів зв`язку та електронної пошти, що виключає можливість сповістити позивача за допомогою інших засобів зв`язку, а в тексті позову міститься застереження про те, що «Встановлюється правовий режим публічної оферти (ст.633, 641 ЦК України), за яким будь-яке несанкціоноване звернення такими засобами є безумовним акцептом платних послуг за тарифами: 1 хв - 1000 євро, 1 повідомлення - 100 євро».

Вирішуючи подібне питання у межах розгляду справи № 990/411/24 на стадії допуску до апеляційного провадження, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19 березня 2025 року указала, що до повноважень адміністративних судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» тощо, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Указаний правовий підхід є сформованим і стабільним та неодноразово застосовувався Верховним Судом за подібних обставин, зокрема у справах № 990/11/26; № 990/22/26 та № 990/23/26.

Верховний Суд зауважує, що саме позивач, як особа, яка ініціювала судовий процес, з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавленою у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду, оскільки реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Отже, станом на 19 травня 2026 року судом у межах процесуальних повноважень ужито усіх процесуальних заходів для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення ним недоліків позовної заяви, проте протягом п`яти місяців від ОСОБА_1 не надійшло жодної інформації стосовно зміни адреси та не вчинено жодних дій, що свідчать про його зацікавленість у розгляді цієї справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

З огляду на те, що станом на 19 травня 2026 року ОСОБА_1 не усунув зазначені в ухвалі від 19 січня 2026 року недоліки, позовна заява не приймається до розгляду і повертається особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 248, 256, 295 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до апарату Верховної Ради України про встановлення юридичного факту відсутності компетенції, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

3. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді: М.В. Білак

А.Г. Загороднюк

В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська