Справа № 520/2115/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року

м. Київ

справа № 520/2115/24

адміністративне провадження № К/990/18436/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників у суді касаційної інстанції справу № 520/2115/24

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Єнокян Катерина Леонідівна,

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року (головуючий суддя Панов М.М.),

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді Чалого І.С., суддів Катунова В.В., Ральченка І.М.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

1. В січні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діяла адвокатка Єнокян Катерина Леонідівна, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Держприкордонслужби (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Військової частини НОМЕР_2 Держприкордонслужби (далі - третя особа, В/ч НОМЕР_2 ), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у розмірі до 100000,00 грн за періоди з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 09.12.2022, з 13.12.2022 до 31.12.2022; з 01.01.2023 по 07.01.2023 пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

1.2. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу означену додаткову грошову винагороду за вищевказані періоди у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з урахуванням виплачених сум.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби від 16.09.2022 №(гриф)/25-2075-Е позивача було передислоковано на ділянку ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він перебував у період з 26.09.2022 по 08.01.2023, протягом якого брав безпосередню участь в бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме виконував бойові завдання на кордоні з Білорусією на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавалися начальником НОМЕР_3 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_2 ), а тому набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн, відповідно до Постанови № 168.

2.1. Не погоджуючись із доводами відповідача, який у наданих на адвокатські запити відповідях обумовив свою позицію щодо відсутності підстав для нарахування та виплати позивачу такої додаткової винагороди через відсутність документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченого наказами Адміністрації Держприкордонслужби «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ (далі - Наказ № 392-АГ) та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ (далі - Наказ №628-АГ), позивач наголошував на тому, що вказані накази Адміністрації Держприкордонслужби не є нормативно-правовими чи регуляторними акти у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», не зареєстровані в Міністерстві юстиції України та не оприлюднені в установленому порядку, а тому не можуть бути підставою для позбавлення його означеної додаткової винагороди.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

3. Штаб сержант ОСОБА_2 проходить військову службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні Держприкордонслужби (В/ч НОМЕР_1 ).

4. Відповідно до розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е, позивача було передислоковано на ділянку НОМЕР_3 прикордонного загону Держприкордонслужби (В/ч НОМЕР_2 ), де військовослужбовець перебував з 26.09.2022 по 08.01.2023.

5. Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 № 276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 № 1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 № 1697/гриф ОСОБА_2 у складі ІНФОРМАЦІЯ_5 (В/ч НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_5 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/ч НОМЕР_2 ).

6. Відповідно до довідок від 07.01.2023 № 3490 та від 27.12.2023 № 5516, виданих В/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який проходить військову службу в В/ч НОМЕР_1 , про те, останній брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, 01.12.2022 по 09.12.2022, з 13.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

7. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

7.1. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи, крім інформації про видання Адміністрацією Держприкордонслужби бойового наказу від 16.09.2022 № 165 (гриф) про направлення позивача в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону, немає жодних інших доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях і заходах, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, а також строку його участі у таких діях і заходах, водночас сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) у спірний період в період дії воєнного стану в Україні, під час перебування у службовому відрядженні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168.

7.2. Суд цієї інстанції відхилив доводи позивача про підтвердження його безпосередньої участі в бойових діях та заходах довідкою В/ч НОМЕР_2 від 07.01.2023 №3490, оскільки вона видана на підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф, яким позивача направлено в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону, водночас ця довідка не містить посилань на документи, у яких має фіксуватися як факт участі у бойових діях так і дні такої участі (а саме, журнал бойових дій, у якому повинно бути зафіксовано факт участі позивача у бойових діях чи заходах, та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу, у якому повинно бути зафіксовано дні безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах тощо).

8. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

8.1. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції зауважив, що єдиною підставою, якою позивач підтверджує факт участі в бойових діях у спірний період та права на отримання підвищеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди є довідка В/ч НОМЕР_6 від 07.01.2023 № 3490, а тому ухвалою від 20.12.2024 витребував у В/ч НОМЕР_6 докази його безпосередньої участі в бойових діях та заходах протягом заявленого в позові періоді.

8.2. Суд цієї інстанції урахував надані В/ч НОМЕР_6 на виконання вказаної ухвали додаткові пояснення, у яких повідомлено таке.

8.2.1. Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 № 276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 № 1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 № 1697/гриф позивач у складі ІНФОРМАЦІЯ_5 (В/ч НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_5 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

8.2.2. В/ч НОМЕР_6 повідомила, що вказані розпорядження надати немає можливості, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску. Дані бойові розпорядження зазначали керівництву зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_5 ) прийняти під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 .

8.2.3. Завдання відповідно до вищезазначених бойових розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_1 не підпадають під підпункт пункту 2 Наказів № 392-АГ та № 628-АГ, оскільки дані бойові розпорядження В/ч НОМЕР_2 видавалися стосовно зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_5 ) (в цілому, без зазначення прізвищ військовослужбовців) та стосувалися прийняття під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 .

8.2.4. На підставі даних бойових наказів (розпоряджень) у зведеному загоні ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/ч НОМЕР_5 ) видавались власні бойові розпорядження (за підпорядкованістю). Дані бойові розпорядження до В/ч НОМЕР_2 не надавалися.

8.2.5. Стосовно підстав видачі довідки № 3490 від 07.01.2023 В/ч НОМЕР_2 зазначила, що вона була видана на виконання вказаних Наказів з огляду на те, що позивач був прикомандирований до В/ч НОМЕР_2 у період з 27.09.2022 по 07.01.2023. Разом з тим, оскільки підтверджуючі документи до В/ч НОМЕР_2 не були надані, в довідці дана інформація відсутня. Тобто дана довідка інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань.

8.2.6. В/ч НОМЕР_2 зауважила, що у її розпорядженні відсутні будь-які докази документи, матеріали щодо безпосереднього виконання позивачем у спірному періоді бойових дій чи заходів з відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період.

8.2.7. У додаткових поясненнях від 23.12.2025 В/ч НОМЕР_2 повідомила про направлення на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону наступних рапортів:

1) рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_3 від 17.11.2022 № 1670 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн за вересень та жовтень 2022, що надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рапорту першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.11.2022 № 1672, та був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 19.11.2022 №22/4591-22-Вих (а.с.223);

2) рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_3 від 01.12.2022 № 1878 та від 01.12.2022 № 1879 1670 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн та 70000,00 грн за листопад 2022, який надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рапорту першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.12.2022 № 1880 та були відправлені до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 04.12.2022 № 22/4928-22-Вих. (а.с.224);

3) рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_3 від 21.12.2022 № 2192 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 30000,00 грн за грудень 2022 який надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рапорту першого заступника начальника загону - коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.12.2022 № 2193 та був відправлений до НОМЕР_4 прикордонного загону супровідним листом від 26.12.2022 №22/5474-22-Вих.(а.с.221).

8.3. Оцінюючи надані додаткові пояснення та докази, суд апеляційної інстанції підкреслив, що підставою для нарахування та виплати додаткової грошової допомоги у збільшеному до 100000,00 грн. розмірі в порядку Постанови № 168 для відрядженого військовослужбовця Держприкордонслужби України є сукупність документів визначена Наказами № 392-АГ та № 628-АГ: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах; та додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цих Наказів.

8.4. Враховуючи, що окрім вищевказаних рапортів підтверджуюча інформація відповідно до вимог Наказів № 392-АГ та № 628-АГ відсутня (листи В/ч НОМЕР_2 від 19.11.2022 № 22/4591-22-Вих та від 04.12.2022 № 22/4928-22-Вих), а з рапортів та довідки від 07.01.2023 № 3490 не вбачається жодних конкретних дій чи бойових завдань чи інших документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, то суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

9. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Єнокян К.Л., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції, направити справу № 520/2115/24 на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.1. Ця касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку із застосуванням судами попередніх інстанцій норми Наказу № 392-АГ без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, від 21.03.2024 у справі № 560/3141/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 01.08.2024 у справі № 200/1994/23, від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, від 20.06.2024 у справі №460/6992/23.

9.2. Касатор наполягав на тому, що у наданій ним суду довідці В/ч НОМЕР_6 від 07.01.2023 № 3490 про те, ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, 01.12.2022 по 09.12.2022, з 13.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023; підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022, чітко визначено період та підставу її видачі.

9.3. З позиції касатора, підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, за зміст якої відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав та підписав відповідну довідку, а отже презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях.

9.4. З покликанням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, від 21.03.2024 у справі № 560/3141/23 та від 20.06.2024 у справі № 460/6992/23, касатор наголошував на тому, що невідповідність довідок, які підтверджують участь позивача у бойових діях, певним вимогам через недотримання компетентним органом законодавчих вимог не може нести негативні наслідки для отримувача таких довідок та впливати на його особисті права, в тому числі й на право отримання спірної додаткової винагороди, а зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

9.5. Скаржник акцентував увагу на тому, що його право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у збільшеному до 100000,00 грн розмірі у зв`язку з його безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії залишилось нереалізованим не через неучасть позивача у бойових діях або здійсненні заходів, а виключно через невиконання В/ч НОМЕР_1 та В/ч НОМЕР_2 усіх формальних процедур щодо оформлення необхідних для здійснення виплати документів. Касатор наполягав на тому, що механізм реалізації права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди не може бути поставлено у залежність від вчинення належних органами Держприкордонслужби, а, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

10. Ухвалою Суду від 13.05.2025 відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою.

11. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М. від 03.07.2025 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.

12. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.09.2025 № 1215/0/78-25 (у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці по вагітності та пологах, що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг), визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Білак М.В., Загороднюк А.Г.

13. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 24.10.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статей 340 та 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

14. Не погодившись із доводами касаційної скарги, В/ч НОМЕР_1 надала суду письмовий відзив, за змістом якого просила касаційну скаргу залишити без задоволення.

14.1. В/ч НОМЕР_1 наполягала на тому, що довідка В/ч НОМЕР_6 від 07.01.2023 № 3490 не відповідає вимогам Наказів № 392-АГ та № 628-АГ, а також суперечить офіційній відповіді начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (лист від 29.11.2022 року №22/4820-22 вих.), в якій зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди до 100000 грн підрозділам (військовослужбовцям) НОМЕР_4 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ), за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону. При цьому оформлення (довідки) підтверджуючих документів (згідно Наказу № 392-АГ віднесено до виключної компетенції начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, а саме згідно Наказу №392-АГ: обов`язок оформлення документів які являються підставою для нарахування і виплати додаткового грошової винагороди покладено на начальників органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, що підтверджується довідкою.

14.2. В/ч НОМЕР_1 повідомляла, що підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені не нараховувалась та не виплачувалась НОМЕР_4 прикордонним загоном (В/ч НОМЕР_1 ), оскільки начальником прикордонного загону до якого був відряджений позивач не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 Наказу № 392-АГ, зокрема за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до Наказу №392-АГ.

14.3. Додатково, цей учасник справи звертав увагу Суду на те, що у зв`язку з не отриманням вказаних підтверджуючих документів до 5 числа (щомісячно) В/ч НОМЕР_1 з метою реалізації вимог Постанови № 168 та Наказу № 392-АГ на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся лист відповідачем від 25.11.2022 № 22/2811-22-вих з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців В/ч НОМЕР_1 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених Наказом № 392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди.

14.4. У відповідь на адресу В/ч НОМЕР_1 від начальника НОМЕР_3 прикордонного загону надійшов лист від 29.11.2022 «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000,00 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) В/ч НОМЕР_1 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону, зокрема: «Підрозділи (військовослужбовці) які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення…» (другий абзац листа). «У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців В/ч НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року … не опрацьовувались» (четвертий абзац листа).

14.5. Підсумовуючи наведене, В/ч НОМЕР_1 зауважила, що при наявності підстав визначених Наказом № 392-АГ (у разі надання прикордонним загоном до якого був відряджений позивач підтверджуючих документів - довідки за формою визначеної Наказом № 392-АГщодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах), В/ч НОМЕР_1 буде нарахована та виплачена позивачу додаткова винагорода (збільшена до 100000,00 грн) встановленим порядком за відповідні періоди участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Висновки Верховного Суду, оцінка висновків судів попередніх інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

15. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

17. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

18. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.

19. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою відрядженому військовослужбовцю, який проходить службу в Держприкордонслужбі, «збільшеної» до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

20. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

21. У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

22. Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

23. Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

24. Частиною другою статті 2 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 № 1777-XII передбачено, що захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

25. Прикордонний загін є органом охорони державного кордону, призначений для охорони визначеної ділянки державного кордону, а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.

26. За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV (у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби.

27. Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Держприкордонслужби визначаються законодавством.

28. Держприкордонслужба входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

29. Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, визначаються Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306.

30. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

31. Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

32. Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

33. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

34. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

35. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 09.08.2023 № 836) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022) (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

36. У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

37. Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах" є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.

38. Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

39. З 01.02.2023 ці питання врегульовані Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 01.09.2023 № 726, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1543/40599, яким замість нього затверджені Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, що із змінами та доповненнями діють і дотепер).

40. А до того означені порядок та умови визначалися, зокрема, наказами Адміністрації Держприкордонслужби «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ (далі - Наказ № 392-АГ) та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ (далі - Наказ № 628-АГ), прийняті на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» на виконання пункту 2-1 Постанови № 168.

41. Протягом періоду, за який позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду, діяв Наказ № 392-АГ, уведений в дію з 01.08.2022.

42. У пункті 2 цього Наказу конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:

(1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

(2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

(3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

(4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

(5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

(6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

(7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

(8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

43. Пунктом 4 Наказу № 392-АГ визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

(1) бойового наказу (бойового розпорядження);

(2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

44. Згідно з пунктом 5 Наказу № 392-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

44.1. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 Наказу).

44.2. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 Наказу).

45. Відповідно до пункту 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

46. Відповідно до пункту 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).

46.1. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 Наказу).

47. Згідно з пунктом 12 Наказу № 392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього Наказу.

48. З 01.12.2022 був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ [«Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168»], яким був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, але залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

49. Так, пунктом 2 цього Наказу до безпосередньої участі у бойових діях або заходах віднесено виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

(1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

(2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

(3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

(4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

(5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

(6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовим розпорядженням;

(7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

50. Пунктом 3 цього ж Наказу визначено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є: 1) бойовий наказ (розпорядження); 2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

51. Пунктом 5 цього ж Наказу передбачено, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.

52. Згідно з пунктом 4 Наказу № 628-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди здійснюється штабами органів Держприкордонслужби, а у випадку відсутності штабу - підрозділом (посадовою особою), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

53. Відповідно до пункту 8 означеного Наказу склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

54. Пунктом 9 цього ж Наказу обумовлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 1000000,00 грн, також включаються військовослужбовці, які, зокрема, безпосередньо виконують бойові (спеціальні) завдання у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування на українсько-російській ділянці державного кордону (у тому числі військовослужбовці зведених загонів інших органів Держприкордонслужби, які виконують такі завдання на ділянці цих підрозділів).

55. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відхилив доводи позивача про підтвердження його права на збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови № 168, довідкою, виданою командиром В/ч НОМЕР_2 від 07.01.2023 № 3490. За оцінкою судів попередніх інстанцій ця довідка не відповідає формі, встановленій додатком 1 до Наказу № 392-АГ, а тому не може бути належним доказом на підтвердження наявності у відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100000,00 грн означену додаткову винагороду, оскільки остання не містить необхідних відомостей, які б надавали можливість дійти висновку, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на територіях, де проводяться бойові дії.

56. Однак суди попередніх інстанцій не встановили правових підстав для видачі цієї довідки, не здійснили комплексної оцінки наявних у справі доказів, зокрема, не розглянули доведеність участі позивача у бойових діях та заходах в окреслений ним період у сукупності з іншими доказами, наявними у справі.

57. У постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд констатував, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само собою не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 з урахуванням Наказів № 392-АГ та № 628-АГ означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та документального підтвердження цих обставин (пункти 4 та 5 Наказу № 392-АГ, пункти 3 та 7 Наказу № 628-АГ).

58. Суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідно до пункту 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 Наказу № 628-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.

59. У постанові від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій, встановивши відсутність документів про участь позивача у бойових діях, не з`ясували, які завдання і де він виконував під час перебування в оперативному підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (В/ч НОМЕР_2 ). Якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо встановити, які саме завдання він виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані (подібні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №520/690/23 та інших).

60. Суди першої та апеляційної інстанцій не надали відповіді на ключове питання, яке стало основою спору та спонукало позивача звернутися до суду, а саме: які завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою, у складі яких підрозділів (сил чи засобів) і де саме виконував штаб сержант ОСОБА_2 , якого було направлено у службове відрядження на ділянку українсько-білоруського кордону в межах Чернігівської області в оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (В/ч НОМЕР_2 ) в означений період та чим це підтверджується.

61. Також поза увагою судів залишилися головні питання, відповіді на які лежать в основі правильного вирішення спору у цій справі, а саме:

чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого був відряджений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих;

чи включений підрозділ, до якого у спірному періоді був відряджений позивач, до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, що визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 11 Наказу № 392-АГ, пункт 8 Наказу № 628-АГ);

чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави,

які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у цьому періоді;

чи свідчать виконувані позивачем завдання про «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії» у розумінні пунктів 2 Наказу № 392-АГ та Наказу № 628-АГ;

чи складалися підрозділом, до якого був відряджений позивач у вказаному періоді, документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця, відповідно до пунктів 4, 5 Наказу № 392-АГ ;

якими документами підтверджуються викладені обставини.

62. Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам для проведення таких виплат.

63. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

64. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

65. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

66. Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

67. Недотримання судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час збирання та дослідження зібраних у справі доказів унеможливлює встановлення фактичних обставин для правильного її вирішення.

68. За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

69. В силу приписів частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

70. На підставі вищевикладеного Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій не вжили усіх визначених законом заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків по суті спору.

71. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору.

72. Згідно із частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

73. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

74. Ураховуючи приписи статті 353 КАС України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

75. Суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені в ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

76. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Єнокян Катерина Леонідівна, задовольнити повністю.

2. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року скасувати, а справу № 520/2115/24 направити на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько М.В. Білак А.Г. Загороднюк