Справа № 360/37/26
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2026 року

м. Київ

справа №360/37/26

адміністративне провадження № К/990/20524/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Радишевської О.Р.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 , яка виразилася в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період із 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із визначенням місяців, у яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період із 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 , яка виразилася в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 до дня фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 до дня фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_2 , яка виразилася в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період із 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із визначенням місяця, у якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, - січень 2008 року;

- зобов`язано В/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період із 01.01.2016 до 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та провести її виплату з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, В/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 відмовлено в задоволенні клопотання В/ч НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 в справі № 360/37/26 залишено без руху. Цією ж ухвалою постановлено відповідачеві усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом невідкладного подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 1597 грн 44 коп., установивши строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів із моменту отримання ухвали.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 в справі № 360/37/26 повернуто відповідачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, В/ч НОМЕР_1 звернулася через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі В/ч НОМЕР_1 із покликанням на статтю 129 Конституції України, статтю 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтю 13 КАС України просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження в справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеному конституційному положенню кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Суд керується зазначеним нижче.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначив, що в установлений суддею-доповідачем строк особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліків апеляційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо той не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У постановах Верховного Суду від 24.02.2020 в справі № 182/1768/17(6-а/0182/50/2018), від 14.08.2020 в справі №420/4676/19, від 28.12.2020 в справі № 320/7209/19, від 21.02.2020 в справі № 744/658/20 зроблено висновок про те, що залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який суд застосовує з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги вимоги ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 апелянт не виконав, у зв`язку з чим ухвалою цього суду від 05.05.2026 апеляційну скаргу повернуто відповідно частини другої статті 298, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Верховний Суд викладав висновки щодо застосування норм процесуального права в подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 09.05.2024 в справі №140/21484/23, від 25.07.2023 в справі №160/23498/21 та інші. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у зазначених постановах.

Суд зауважує, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами й неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто особа, зацікавлена в поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується й заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень та є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, зокрема щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені в кошторисі такої установи своєчасно й у повному обсязі.

Органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав неусунення недоліків, правильно застосував положення частини другої статті 298 КАС України та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України. Правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Водночас Суд зауважує, що В/ч НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами в передбачений КАС України спосіб.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами скерувати особі, яка її подала в спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько М.В. Білак О.Р. Радишевська