Справа № 810/1274/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року

м. Київ

справа № 810/1274/17

адміністративне провадження № К/990/4396/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року, ухвалену у складі колегії суддів Ключковича В.Ю. (доповідач), Беспалова О.О., Грибан І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (замінений на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «ЕХО ПАРК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, приписів та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

I.I Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі - також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, який надалі замінений на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (далі - також Департамент ДАБІ, ДІАМ відповідно, відповідач), треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - також ДАБІ України), Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «ЕХО ПАРК» (далі - також ОСББ«ЕХО ПАРК»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (далі - також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідно), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 427 від 29 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт зі змінами та декларації про готовність об`єкта до експлуатації»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 450 від 29 грудня 2016 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23 грудня 2016 року № С-2312/1;

- визнати протиправним та скасувати припис відповідача про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проєктним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 23 грудня 2016 року № С2312/1 (далі - також спірні, оскаржені рішення, наказ та приписи відповідно);

- зобов`язати відповідача подати до Державної архітектурно-будівельної інспекції України дані для внесення до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а саме - інформацію про наступні зареєстровані декларації: декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС58, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС86, декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС61, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС06; декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС63, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ складності від 01 листопада 2016 року № КС68.

2. Доводи та вимоги позову обґрунтовувались помилковістю висновків відповідача щодо віднесення об`єкта будівництва до V категорії складності, оскільки останній не врахував релевантні спірним правовідносинам вимоги законодавства, згідно з якими віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проєктною організацією та замовником будівництва.

3. Позивач вважав, що ДАБІ України може здійснювати віднесення об`єкта будівництва до V категорії складності лише в разі виявлення самочинного будівництва і тільки за умови відсутності такого визначення проєктною організацією та замовником, виключно на підставі висновку експертної організації, який у спірних правовідносинах не складався і що не передувало прийняттю оскаржених у цій справі адміністративних актів.

4. У позові зверталась увага й на те, що висновки відповідача про віднесення об`єкта будівництва до V категорії складності суперечать приписам Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» і не відповідають державним стандартам, які передбачають визначення категорії складності окремо щодо кожного об`єкта будівництва за рівнем можливих матеріальних збитків і (або) соціальних витрат, пов`язаних з припиненням експлуатації або втратою цілісності об`єкта.

5. Підстави позову обґрунтовувались й доводами про порушення відповідачем процедури проведених у спірних правовідносинах заходів державного архітектурно - будівельного контролю (невручення направлення на перевірку, недотримання строку її проведення, нескладання протоколів про порушення), у зв`язку з чим позивач наполягав на відсутності підстав для прийняття спірних актів, які, до того ж, є передчасними, оскільки прийняті до завершення строку для усунення виявлених порушень та подання відповідної інформації.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Київський окружний адміністративний суд позов задовольнив у повному обсязі, про що ухвалив рішення від 10 вересня 2021 року.

7. Зазначене рішення суду першої інстанції було оскаржене в апеляційному порядку третьою особою - ОСОБА_6 .

8. За результатом апеляційного перегляду справи Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 15 грудня 2021 року, якою рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нову постанову про задоволення позову, а саме:

визнав протиправним та скасував рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 427 від 29 грудня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт зі змінами та декларації про готовність об`єкта до експлуатації».

визнав протиправним та скасував наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 450 від 29 грудня 2016 року.

визнав протиправним та скасував припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23 грудня 2016 року № С-2312/1.

визнав протиправним та скасував припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 23 грудня 2016 року № С2312/1 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

зобов`язав Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати в Державну архітектурно-будівельну інспекцію України дані для внесення до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформацію про наступні зареєстровані декларації: декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС58, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС86, декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС61, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС06; декларація про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року за № КС63, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ складності від 01 листопада 2016 року № КС68.

9. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нову постанову, виходив з необґрунтованості викладеного в оскаржених рішеннях відповідача висновку про те, що об`єкт будівництва за результатами проведеної перевірки є єдиним комплексом і тому відноситься до V категорії складності, оскільки станом на час перевірки у відповідача не було повноважень самостійно визначати категорію складності об`єктів будівництва, а експертного висновку, який би визначав категорію складності об`єкта будівництва станом на час прийняття спірних рішень не було надано.

10. Також навів мотиви про те, що об`єкти, стосовно яких відповідач прийняв спірні адміністративні акти, не можна вважати самочинно збудованими, оскільки на них розроблена проєктна документація з визначеною категорією складності, наявні декларації про початок будівництва та про готовність об`єктів. Підкреслив, що категорію складності таких об`єктів визначено сертифікованими архітекторами та проєктувальниками, а їх будівництво розпочалося після реєстрації відповідних декларацій і змін до них, тобто з дотриманням установленого порядку.

11. У постанові суду апеляційної інстанції вказано і про те, що оскільки позивач здійснював будівництво окремих багатоповерхових житлових будинків на підставі окремих проєктів, розроблених для кожного об`єкта, які своєю чергою були виконані на підставі окремих містобудівних умов та обмежень, то він, за позицією суду, мав право виконувати будівельні роботи щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорії складності.

12. Не погодившись з такою постановою суду апеляційної інстанції та з викладеними у ній висновками по суті спору, третя особа - ОСОБА_6 оскаржила її в касаційному порядку.

13. За наслідками касаційного розгляду справи Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 05 червня 2024 року, якою оскаржену постанову скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

14. Ухвалюючи таку постанову, Верховний Суд визнав помилковим наведений апеляційним судом висновок про відсутність у відповідача повноважень щодо самостійного визначення категорій складності об`єкта будівництва, оскільки, виходячи із семантичного тлумачення положення пункту 7 Порядку віднесення об`єктів до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 (а саме тієї його частини, де застосовуються сполучники «та/або»), категорія складності об`єктів, щодо яких здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, може визначатись як органом державного архітектурно-будівельного контролю самостійно без експертного висновку так і органом державного архітектурно-будівельного контролю разом з експертною організацією чи експертом, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

15. У світлі зазначеного, Верховний Суд зауважив, що визначальним для правильного вирішення спору у справі, що розглядається, є те, чи відносяться об`єкти, що будуються на підставі скасованих відповідачем повідомлень та охоплюються спірними рішенням і наказом, до одного будівельного комплексу, чи кожен з таких об`єктів є окремим об`єктом будівництва.

16. Щодо вищевказаного, Верховний Суд акцентував увагу на викладених судом апеляційної інстанції мотивах про те, що позивач здійснював будівництво окремих багатоповерхових житлових будинків, зведення яких здійснювалось на підставі окремих будівельних проєктів. Верховний Суд підкреслив, що такі обставини апеляційний суд з`ясував і вважав доведеними на підставі дослідження та оцінки результатів проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, які, за позицією суду апеляційної інстанції, узгоджуються з іншими доказами у справі й свідчать на користь доводів позивача про будівництво ним окремих об`єктів.

17. Однак суд касаційної інстанції оцінив такі мотиви критично й нагадав висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 826/7760/16, згідно з якими сам собою факт видачі містобудівних умов та обмежень та розроблення робочих проєктів окремо для кожної будівлі не спростовує факту будівництва позивачем одного об`єкта, який складається з кількох будинків (будівель, споруд). Суд також виокремив, що категорія складності визначається для об`єкта будівництва в цілому і це відповідає правовим позиціям Верховного Суду, зазначеним у постановах від 27 жовтня 2021 року у справі № 826/5921/16 та від 28 січня 2020 року у справі № 820/6909/16.

18. Верховний Суд підкреслював і те, що під час розгляду цієї справи неодноразово проводились судові будівельно - технічні експертизи щодо визначення категорії складності охоплених обставинами справи об`єктів будівництва, висновки яких є конкуруючими, і надаючи оцінку яким суд апеляційної інстанції не звернув уваги на той факт, чи є об`єкти будівництва відокремленими, чи мають вони між собою проходи (проїзди), чи мають місця та об`єкти спільного користування, чи застосовано до об`єктів спільні вимоги щодо схем транспортно-пішохідних зв`язків, єдиний план трас зовнішніх (внутрішніх) інженерних мереж та комунікацій, як і не перевірив наявність вихідних даних на будівництво, а саме технічних умов на інженерне забезпечення об`єктів, на підставі яких також розраховується клас наслідків (відповідальності) та категорія складності об`єктів будівництва.

19. Крім того, відзначено, що суд апеляційної інстанції, не маючи однозначного висновку експертів з питань, поставлених перед ними, всупереч положень частини п`ятої статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України - не викликав експертів для надання усних пояснень щодо сформованих висновків, та всупереч положень статті 111 цього Кодексу не призначив додаткової чи повторної експертизи.

20. За результатом нового розгляду справи Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 27 листопада 2024 року, якою рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року змінив у мотивувальній частині з урахуванням висновків, викладених апеляційним судом у зазначеній постанові.

21. Ухвалюючи таку постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи в порядку державного архітектурно - будівельного контролю позапланову перевірку об`єктів будівництва, замовником яких виступав позивач, допустив низку суттєвих процедурних порушень й не довів того, що такі об`єкти є самочинним будівництвом.

22. Зокрема, апеляційний суд вважав, що звернення фізичної особи, на підставі якого Департамент ДАБІ провів зазначену перевірку, було необґрунтованим і не містило мотивів щодо конкретних порушень прав та законних інтересів заявниці внаслідок здійснюваного у спірних відносинах будівництва, а тому не могло слугувати належною підставою для ініціювання у цьому випадку заходів державного архітектурно - будівельного контролю.

23. Так, у постанові апеляційного суду звернута увага на те, що отримане відповідачем звернення ОСОБА_6 , на підставі якого у спірних правовідносинах була проведена позапланова перевірка, містило лише загальні покликання на порушення позивачем вимог містобудівного законодавства й було мотивоване необхідністю збереження зелених насаджень, недопущення незаконної забудови та забезпечення сталого розвитку населеного пункту, екологічної безпеки, конституційного права на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

24. У зв`язку з цим апеляційний суд виснував, що відображені у складених за результатами перевірок актах висновки відповідача, у тому числі щодо категорії складності будівництва та, відповідно, його самочинного характеру, виходять за межі підстав перевірки.

25. Поряд із цим, суд апеляційної інстанції підкреслив, що реєстрація декларацій про готовність до експлуатації зведених позивачем об`єктів будівництва та реєстрація права власності на них на підставі таких декларацій зумовлює вичерпання їх дії фактом виконання, що виключає можливість віднесення зазначених об`єктів до самочинного будівництва в силу його узаконення. Тому, за позицією суду, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

26. За таких обставин апеляційний суд вказав на відсутність передбачених законом підстав для скасування поданих позивачем повідомлень та декларацій, а також відзначив, що з огляду на допущення Департаментом ДАБІ суттєвих процедурних порушень під час проведення ним позапланових перевірок складені за їх результатами акти не породили жодних юридичних наслідків й тому не могли братись до уваги як належний доказ наявності порушень з боку замовника та слугувати підставою для видання спірних рішення, наказу та приписів.

27. До того ж, суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідач, всупереч вимог пункту 24 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, прийняв оскаржені в цій справі рішення та наказ передчасно, тобто до закінчення строку, встановленого приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, й, перервавши такий строк та фактично нівелювавши правове значення припису, обмежив позивача у праві на усунення вказаних в ньому порушень.

28. Окрім цього, суд апеляційної інстанції взяв до уваги установлені у цій справі обставини стосовно того, що будівництво зазначених у скасованих відповідачем деклараціях об`єктів вже було закінчено й на такі об`єкти були оформлені речові права, зокрема, право власності на квартири у зведених позивачем житлових будинках.

29. У зв`язку з цим суд зауважив, що зареєстровані у спірних відносинах декларації про початок виконання будівельних робіт вичерпали свою дію фактом їх виконання з огляду на закінчення будівництва та подання декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, які, своєю чергою, також вичерпали свою дію після реєстрації на їх підставі речових прав на об`єкти будівництва.

30. Тому суд апеляційної інстанції констатував, що відповідач, приймаючи оспорені позивачем рішення та наказ, не дотримався принципу належного урядування й допустив непропорційне втручання у право мирного володіння майном співвласників багатоквартирних будинків, які набули таке право покладаючись на легітимність дій уповноваженого органу державної влади, який зареєструвавши відповідні декларації та не висловивши жодних зауважень щодо їх повноти та достовірності наведених у них даних, у подальшому перекладав на них відповідальність за свої помилки.

I.III Короткий зміст вимог касаційної скарги

31. Не погоджуючись із такою постановою апеляційного суду, Державна інспекція архітектури та містобудування України подала касаційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

32. Суди з`ясували, що 05 листопада 2014 року відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації видав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва трьох багатоквартирних будинків, а саме: № 238/2014, № 239/2014 та № 240/2014.

33. У листопаді 2014 року Департамент ДАБІ зареєстрував декларації про початок виконання будівельних робіт, а саме:

- декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 58 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_2 ;

- декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 61 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_3 ;

- декларацію про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 63 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та прибудованим наземним гаражем відкритого типу» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 9, корп. 3.

34. Замовником будівництва у зазначених деклараціях вказана фізична особа - ОСОБА_7 як власник земельної ділянки.

35. 30 березня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав земельну ділянку загальною площею 0,9 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:049:0049, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30 березня 2016 року.

36. У зв`язку з цим право на будівництво вказаних об`єктів нерухомого майна перейшло до позивача.

37. У квітні 2016 року відповідач зареєстрував повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт від 05 квітня 2016 року № КС36; № КС25 та № КС32. Відповідно до цих повідомлень право на будівництво об`єктів передано ОСОБА_1 .

38. У жовтні 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 до вказаних вище містобудівних умов та обмежень внесені відповідні зміни згідно з рішеннями відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 03 жовтня 2016 року № 320, № 321 та № 322.

39. У листопаді 2016 року Департамент зареєстрував декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме:

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС86 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_2 ;

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС06 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_3 ;

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I-III категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС68 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та прибудованим наземним гаражем відкритого типу» за адресою: АДРЕСА_4 .

40. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 19 грудня 2016 року зареєстроване право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_5 .

41. 23 грудня 2016 року на підставі звернення ОСОБА_6 від 19 жовтня 2016 року № 10/10-1019/7 та направлень для проведення позапланової перевірки від 03 листопада 2016 року № 860.16/01 та від 22 грудня 2016 року № 860.16/01/11 у період з 03 листопада 2016 року по 09 листопада 2016 року та з 23 грудня 2016 року по 26 грудня 2016 року відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об`єкта будівництва: «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_1 ».

42. За результатом перевірки контролюючим органом встановлено (та вказано в Акті перевірки), що проєктантом МПП «АДК» розроблено проєктну документацію «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями», яка затверджена замовником ( ОСОБА_7 ) 05 листопада 2014 року № 05/11/2014. У подальшому відповідачем зареєстровано: декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС58, № КС61, № КС63, ІІІ категорія складності.

43. В Акті перевірки відповідач дійшов висновку, що за критеріями таблиці 1 ДСТУ вищезазначена будівля (об`єкт будівництва) відноситься: до класу наслідків (відповідальності) СС3 (значні наслідки), та відповідно до таблиці А.1, ДСТУ належить до V категорії складності. Отже, за висновками відповідача, замовником будівництва виконано будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено статтю 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а у деклараціях від 11 листопада 2014 року № КС58, № КС61, № КС63 та від 01 листопада 2016 року № КС06, № КС86, № КС68 занижена категорія складності об`єкта будівництва, у зв`язку з чим наведено недостовірні дані, чим порушено пункт 8 статті 36 цього ж Закону.

44. В Акті перевірки наведено такий опис виявлених порушень:

- під час проведення перевірки інспектору не було надано (пред`явлено) в повному обсязі затверджену в установленому порядку проєктну документацію, завдання на проєктування та накази про затвердження проєктної документації;

- на земельній ділянці виконано будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями (корпус 1, 2, 3), а саме: влаштовано залізобетонний фундамент, зовнішні та внутрішні стіни, перекриття, покрівлю. За обрахунками інспектора збудована будівля відноситься до V категорії складності, при цьому позивачем було зазначено про категорію складності ІІІ, тобто вказано у деклараціях про початок будівельних робіт та про готовність об`єктів до експлуатації недостовірні дані.

45. У зв`язку з установленими порушеннями відповідач виніс припис від 23 грудня 2016 року № С-2312/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проєкту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Вказаним приписом виконання будівельних робіт на об`єкті «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 » зупинене з 23 грудня 2016 року.

46. 23 грудня 2016 року відповідач оформив припис № С-2312/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивача зобов`язано усунути виявлені під час перевірки порушення до 25 березня 2017 року, а також у той самий строк повідомити відповідача про виконання вимог цього припису.

47. 29 грудня 2016 року відповідач прийняв рішення № 427 та наказ № 450 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт», якими скасована реєстрація:

- декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 58 зі змінами на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_2 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС86;

- декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 61 зі змінами на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_3 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС06;

- декларації про початок виконання будівельних робіт від 11 листопада 2014 року № КС 63 зі змінами на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та прибудованим наземним гаражем відкритого типу» адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 9, корп. 3 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 01 листопада 2016 року № КС 68.

48. У рішенні від 29 грудня 2016 року № 427 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт зі змінами до них та реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації» зазначено, що під час проведення перевірки уповноваженою особою замовника будівництва не було надано в повному обсязі затверджену в установленому порядку проєктну документацію та накази про затвердження проєктної документації. Тому інспектор дійшов висновку, що замовником здійснюється будівництво об`єкта без належним чином розробленої проєктної документації.

49. За результатами проведеної перевірки встановлено, що об`єкт будівництва відноситься до V категорії складності, а тому виконано будівельні роботи з будівництва багатоквартирного будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями за вказаною вище адресою без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено статтю 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

50. Також зазначено, що замовник будівництва в деклараціях про початок виконання будівельних робіт зі змінами до неї та деклараціях про готовність об`єкта до експлуатації навів недостовірні дані, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, а саме: замовником виконуються будівельні роботи без належно затвердженого проєкту та без дозволу на виконання будівельних робіт.

51. Вважаючи прийняте відповідачем рішення, виданий ним наказ та оформлені за результатом перевірки приписи протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

III. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

52. Касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та доводів касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального права без урахування правових позицій Верховного Суду, викладених у подібних правовідносинах в постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 420/998/21, від 10 січня 2019 року у справі № 826/4177/14, від 30 серпня 2021 року у справі № 640/8557/20 та від 16 березня 2021 року у справі №640/11468/19.

53. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно та всупереч вищевказаним постановам Верховного Суду застосував норми матеріального права, зокрема, в частині викладених в оскарженій постанові висновків стосовно реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, помилково дійшовши висновку, що факт такої реєстрації виключає можливість визнання об`єкта самочинним будівництвом.

54. Крім того, за доводами скаржника, суд апеляційної інстанції неправильно застосував принципи правової визначеності та належного урядування, не врахувавши правових наслідків поданих документів та обов`язків замовника щодо їх достовірності, а також невірно визначив категорію складності будівництва.

55. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість наведених у ній покликань на висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 420/998/21, в якій лише процитовані відповідні положення статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Такі аргументи касаційної скарги, на думку позивача, жодним чином не доводять позицію ДІАМ України у цьому спорі, а також на свідчать про неправильне застосування зазначених норм судом апеляційної інстанції.

56. Безпідставними, як вважає позивач, є покликання ДІАМ України й на постанови Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 826/4177/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 640/8557/20, оскільки у доводах касаційної скарги, в яких використовуються наведені судові рішення суду касаційної інстанції, скаржник аналізує загальні принципи проведення перевірок та повторює процитовані у зазначених постановах норми закону, згідно з якими виявлення недостовірних даних, наведених суб`єктом містобудування у відповідній декларації або повідомленні, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, можуть слугувати підставою для скасування дозвільних документів на будівництво.

57. Позивач не заперечує саме такого правового регулювання спірних правовідносин, але виокремлює, що відповідач не довів належним доказами фактів наведення замовником недостовірних даних, а ті дані, що були внесені у скасовані Департаментом ДАБІ декларації не могли вважатись виявленими при перевірці та недостовірними, адже були відомі відповідачу ще до початку перевірки й були публічно доступними.

58. ОСОБА_1 заперечує доводи скаржника в частині обґрунтувань необхідності у втручання в інтереси співвласників побудованих у спірних відносинах багатоквартирних будинків. З цього приводу позивач наводить аргументи про те, що жодної необхідності для втручання в майнові права тисяч власників квартир, які більше восьми років проживають у своїх житлах, скаржник не довів й такого не спростовують наведені у касаційній скарзі покликання на постанови Верховного Суду, зокрема, від 16 березня 2021 року у справі № 640/11468/19, оскільки в них не досліджувалось питання можливості втручання органом архітектурно-будівельного контролю в майнові права співвласників багатоквартирних будинків у випадках наведення нібито недостовірних даних, які тривалий час тому назад були внесені до документів, що надають право на виконання будівельних та / або підготовчих робіт та засвідчують факт введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

59. З огляду на наведене, позивач просить Суд у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

60. Інші учасники цієї справи відзив на касаційну скарги не подали, що відповідно до частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

61. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

62. Питання отримання документів, які надають право виконувати будівельні роботи, визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

63. Відповідно до частини п`ятої статті 26 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проєктування та будівництво об`єктів здійснюються власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проєктної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проєктної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

64. Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

65. За правилами частини першої статті 36 цього ж Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі, якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

66. За приписами частин сьомої та восьмої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (замовником), смерті фізичної особи-замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проєктній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

67. Частиною першою статті 37 вищезгаданого Закону визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі, якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

68. За змістом частин першої, другої, абзацу першого частини дев`ятої та частини десятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

69. У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством (частини друга, третя статті 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

70. За визначенням понять, наведених у частині першій статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

71. На підставі вищенаведеної правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (тут і далі у тексті цієї постанови застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

72. Пунктом 5 зазначеного Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

73. У пунктах 7, 9 цього ж Порядку містяться положення про те, що здійснення державного архітектурно-будівельного контролю позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

74. Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

75. Такі норми наведені у пункті 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а нормами його пунктів 16- 19, 21 встановлено таке правове регулювання.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

V.I Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

76. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

77. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

78. Перевіряючи у межах повноважень, встановлених процесуальним законом, та доводів касаційної скарги, які зумовили відкриття касаційного провадження у справі, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, а також надаючи оцінку викладеним у відзиві аргументам, Верховний Суд виходить з такого.

79. Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування норм права у правовідносинах, подібних до тих, в яких виник спір у справі, що розглядається, й сформував правові позиції про те, що право на виконання будівельних робіт виникає, зокрема, з моменту реєстрації органом державного архітектурно - будівельного контролю відповідного повідомлення (у спірних відносинах декларації про початок виконання будівельних робіт), яке є чинним до завершення будівництва. При цьому після завершення будівництва особа зобов`язана ввести об`єкт в експлуатацію у встановленому законом порядку (шляхом реєстрації відповідної декларації органом архітектурно - будівельного контролю). Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього.

80. Отже, реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, а саме - уможливив вчинення замовником дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт, які станом на момент виникнення спірних правовідносин вже були фактично завершені. Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання.

81. Після реєстрації права власності на об`єкт будівництва, у разі виявлення визначених законом ознак, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, орган державного архітектурно - будівельного контролю зобов`язаний вчинити дії, спрямовані на усунення відповідних порушень у сфері містобудівної діяльності та наслідків самочинного будівництва аж до звернення з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом, у тому числі статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка регламентує процедуру знесення самочинно збудованих об`єктів.

82. Вчинення саме таких дій у разі виявлення ознак самочинного будівництва об`єкта, будівельні роботи на якому вже завершено і стосовно якого зареєстровано декларацію про його готовність до експлуатації, зареєстровано право власності на нього, і буде належним виконанням органом державного архітектурно - будівельного контролю своїх повноважень й ефективним способом судового захисту.

83. Такий підхід до застосування норм права є усталеним і послідовно підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 червня 2021 року у справі № 826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі № 420/3572/19, від 17 жовтня 2023 року у справі № 440/12326/21, від 13 травня 2025 року у справі №420/21467/23, від 25 лютого 2026 року у справі № 640/13212/20 та інших.

84. За встановленими у цій справі обставинами декларації про готовність до експлуатації збудованих у спірних відносинах об`єктів, які відповідач вважає одним об`єктом будівництва, були зареєстровані органом державного архітектурно - будівельного контролю 01 листопада 2016 року, а речові права щодо такого об`єкта (право власності на квартиру) вперше було зареєстроване 19 грудня 2016 року й реєструвались надалі за третіми особами, залученими до участі у розгляді цієї справи.

85. Поряд із цим суди попередніх інстанцій з`ясували, що спірні рішення та наказ, якими відповідач скасував декларації про початок виконання будівельних робіт та про прийняття об`єктів в експлуатацію, датовані 29 грудня 2016 року, тобто вже після завершення виконання будівельних робіт на таких об`єктах, прийняття їх в експлуатацію та реєстрації речових прав (права приватної власності на квартиру в багатоквартирному будинку).

86. Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2022 року, ухваленій у справі № 640/22599/19, спірні правовідносини в якій є подібними до тих, які мають місце й у розглядуваній справі, відзначав, що зареєструвавши декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та право власності на побудований об`єкт, зважаючи на принцип юридичної визначеності та належного урядування, замовник, а також особи, які на визначених законом підставах набули право власності на нерухоме майно, вправі сумлінно розраховувати на використання належного їм майна, що виключає неправомірне втручання з боку суб`єкта владних повноважень.

87. Такий висновок щодо застосування норм права викладено й у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 640/20369/18, у якій предмет спору як і у справі, що розглядається, стосувався оскарження наказу органу державного архітектурно - будівельного контролю про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації. Відступу від такого висновку Верховний Суд не здійснював.

88. У вищевказаній справі Верховний Суд також зазначав, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону). Недоліки в роботі органу державної влади не можуть в подальшому призводити до негативних наслідків для особи.

89. За таких обставин Верховний Суд визнав дії відповідача такими, що вчинені за межами належного урядування в розумінні правомірних очікувань та правової визначеності щодо користування об`єктом будівництва з боку позивача.

90. Окрім цього, Верховний Суд, аналізуючи положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а дійшов висновків про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

91. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва. Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва, у зв`язку з чим такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

92. Водночас, за позицією Верховного Суду, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Тому не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

93. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року № 826/9967/18, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, від 09 червня 2021 року у справі № 826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі № 420/3572/19, від 17 жовтня 2023 року у справі № 440/12326/21, від 14 березня 2024 року у справі № 640/1622/20 та інших.

94. У справі, яка розглядається, суди установили, що позаплановий захід державного архітектурно - будівельного контролю у спірних правовідносинах здійснювався у періоди з 03 листопада 2016 року по 09 листопада 2016 року та з 23 грудня 2016 року по 26 грудня 2016 року, тобто вже після дати введення охоплених перевіркою об`єктів будівництва в експлуатацію (01 листопада 2016 року), а оформлення за результатами зазначеного заходу акта позапланової перевірки мало місце вже після реєстрації речових прав щодо об`єкта, який перевірявся.

95. У світлі таких обставин суд апеляційної інстанції слушно звернув увагу на те, що вказана вище перевірка проводилась на підставі звернення фізичної особи, у якому не містилось жодних обґрунтувань стосовно необхідності здійснення заходів державного архітектурно - будівельного контролю на об`єкті будівництва з покликанням на факти наведення у деклараціях недостовірних даних або наявності ознак самочинності такого будівництва.

96. Відповідач під час розгляду цієї справи в усіх інстанціях не довів того, що станом на момент призначення проведення позапланової перевірки на збудованих позивачем об`єктах існували інші об`єктивні обставини, які б у розумінні релевантних спірним відносинам норм права зумовлювали наявність передбачених законом підстав для здійснення позапланових заходів державного архітектурно-будівельного контролю на введених в експлуатацію об`єктах, а саме: в разі необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених, зокрема, у повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта (абзаці четвертий, п`ятий пункту 7 Поряду здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

97. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у спірних правовідносинах жодної з передбачених законом підстав для проведення позапланової перевірки на об`єкті, будівництво якого завершено, який у встановленому законом прядку введений в експлуатацію і щодо якого відбулась державна реєстрація речових прав.

98. З огляду на зазначене Верховний Суд визнає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що позаплановий захід державного архітектурно - будівельного контролю у спірних правовідносинах проведений відповідачем з допущенням істотних процедурних порушень, які зумовлюють незаконність такого заходу й унеможливлюють використання оформленого за його результатом акту як належну підставу для складання оспорених позивачем розпорядчих актів, які, до того ж, стосуються скасування декларацій, які, будучи індивідуальними актами, вже вичерпали свою дію внаслідок їх реалізації.

99. У підсумку Верховний Суд констатує правильність висновків суду апеляційної інстанції по суті спору щодо протиправності оскаржених у цій справі приписів, прийнятого відповідачем рішення та виданого ним наказу, що охоплюються предметом цього спору.

100. Наведене вище також підтверджує, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржену в касаційному прядку постанову, правильно застосував норми матеріального права та врахував релевантні спірним правовідносинам правові позиції Верховного Суду, у тому числі й ті, на які здійснювались покликання в касаційній скарзі.

101. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, у зв`язку з чим Верховний Суд не бачить підстав для задоволення вимог скаржника.

V.IІ Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

102. За правилами пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

103. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

104. Провівши касаційний розгляд справи у межах доводів касаційної скарги, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження у справі, та повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права й ухвалив законну та обґрунтовану постанову, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

VI Розподіл судових витрат

105. З огляду на результати розгляду поданої у цій справі касаційної скарги та норми статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд висновує, що визначені процесуальним законом підстави для розподілу судових витрат, понесених у суді касаційної інстанції, та для нового розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 340, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко