Справа № 620/3008/26
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2026-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/3008/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Березнянської селищної ради Чернігівського району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Чернігівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства за допомогою системи ''Електронний суд'' звернулась до суду з адміністративним позовом до Березнянської селищної ради Чернігівського району, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, яка полягає у неприйнятті рішення сесією селищної ради за поданням Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.08.2025№ 02-13/759 про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0727 площею 50,2837 га до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

зобов`язати Березнянську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути на черговій сесії селищної ради подання Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.08.2025№ 02-13/759 та вирішити питання про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що орган місцевого самоврядування допускає бездіяльність щодо віднесення угідь до самозалісених, що перешкоджає реалізації політики держави у сфері охорони самосійних лісів, визначеної, зокрема, Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року». Такі дії органу місцевого самоврядування не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду сторонам надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, закрити провадження у справі та вказує, що розглянувши подання Північного МУЛМГ, було підготовлено проєкти рішення сесій Березнянської селищної ради «Про віднесення земельної ділянки площею 50,2837 га кадастровий номер :06:000:0727 до самозалісених земель, яка розташована на території Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за межами с. Святі Гори». Питання про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0727 площею 50,2837 га на території Березнянської селищної територіальної громади до самозалісених (згідно зі ст. 57-1 ЗК України) було належним чином підготовлено, винесено на розгляд 50 сесії 8 скликання від 11 вересня 2025 року, а також 56 сесія 8 скликання від 27 січня 2026 року. За результатами голосування проект рішення не набрав необхідної кількості голосів. Таким чином, Березнянська селищна рада розглянула питання у межах своїх повноважень.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи на підставі статей 57, 57-1 Земельного кодексу України, на виконання Указу Президента України № 228/2021 «Про деякі заходи збереження та відтворення лісів» Північне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства (далі Північне МУЛМГ) 16.05.2025 звернулося до Березнянської селищної ради з поданням № 02/460 щодо можливості віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0727 площею 50,2837 га до самозалісених земель. Дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності, розташована поблизу села Святі Гори та безпосередньо примикає до Березнянського лісництва Чернігівського надлісництва філії «Північний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Ураховуючи, що відповідь у встановлені законодавством терміни від Березнянської селищної ради не надійшла, Північне МУЛМГ 18.08.2025 повторно направило подання № 02-13/759.

За інформацією Північного МУЛМГ відповіді від Березнянської селищної ради про результати розгляду вищезазначених подань не надходили.

З огляду на вказане, окружна прокуратура 03.12.2025 та 26.01.2026 звернулася до Березнянської селищної ради з листами про надання інформації щодо розгляду подання Північного МУЛМГ від 18.08.2025 № 02-13/759.

Березнянською селищною радою листом від 26.01.2026 поінформовано, що розглянувши подання Північного МУЛМГ, було підготовлено проєкт рішення сесії Березнянської селищної ради «Про віднесення земельної ділянки площею 50,2837 га кадастровий номер :06:000:0727 до самозалісених земель, яка розташована на території Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за межами с. Святі Гори».

Даний проєкт рішення було розглянуто на черговій сесії Березнянської селищної ради, яка відбулася 11.09.2025 (50 сесія 8 скликання), проте проєкт даного рішення депутатами не було підтримано.

У січні 2026 року дане питання було повторно винесено на розгляд 56 сесії 8 скликання, однак відповідно до голосування, проведеного 27.01.2026, рішення прийнято не було через недостатню кількість голосів депутатів селищної ради.

Позивач вважаючи, що такі дії органу місцевого самоврядування не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до норм Закону України Про прокуратуру прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, згідно якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указами Президента України від 07.06.2021 №228/2021 Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів, №675/2022 від 29.09.2022 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29.09.2022 Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період, екологічної ініціативи Президента України Зелена країна, Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів від 20.06.2022 №2321-IX, передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності.

Згідно із ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

При цьому у ст. 1 Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Аналогічне визначення містить Земельний кодекс України (ст. 57-1).

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Частиною 2 цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. При цьому віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені в Державний земельний кадастр, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України).

З метою реалізації вказаної норми ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абз. 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Цією процедурою передбачено, що для земельних ділянок, сформованих як об`єкт цивільних прав, власнику земельної ділянки достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки, а органу місцевого самоврядування рішення про віднесення земель до самозалісених.

Водночас, судом встановлено, що Березнянською селищною радою не прийнято рішення за результатами розгляду подання Північного МУЛМГ щодо можливості віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0727 площею 50,2837 га до самозалісених земель.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.

Земельні відносини згідно із частинами 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Оскільки земельні відносини передбачають, зокрема, віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Березнянська селищна рада, згідно із ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, вирішення питання про віднесення земельних ділянок, указаних у поданні Північного МУЛМГ до самозалісених земель має розглядатися виключно на сесії цієї ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок не рідше ніж один раз на місяць.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (ч. 17 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Ураховуючи викладене, подання Північного МУЛМГ від 16.05.2025 №02/460 та повторно направлене 18.08.2025 № 02-13/759 підлягало розгляду саме на сесії Березнянської селищної ради з прийняттям рішення відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Зважаючи на вищевказане та вимоги ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд дійшов висновку, що рішення про віднесення земель до самозалісених за результатами розгляду подання Північного МУЛМГ від 18.08.2025 № 02-13/759 Березнянською селищною радою не прийнято.

Разом з цим, для земельних ділянок без визначених меж в натурі (на місцевості) і без присвоєння кадастрового номера, законодавець визначив процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення таких земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Будь-який інший нормативно-правовий акт, крім ст. 57-1 Земельного кодексу України, не визначає процедуру віднесення земель до самозалісених.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.

Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Оскільки, за приписами Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством та джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, питання щодо їх охорони потребує особливої уваги.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Аналіз статей 57-1, 122 Земельного кодексу України та статей 1, 4, 5, 7, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України і фактичний стан земель, зазначених у поданні Північного МУЛМГ, свідчать, що ці угіддя є самозалісеними, а тому Березнянська селищна рада протиправно не прийняла рішення щодо віднесення цих земель до самозалісених.

Щодо посилань відповідача, що відсутність позитивного рішення не є бездіяльністю, а є формою прийняття рішення (відхиленням проекту), то останні не приймаються судом до уваги та спростовуються наступним.

Так, Верховний Суд 29.08.2025 під час розгляду справи № 440/15071/24 зазначив, що положення ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 ЗК України чітко визначають алгоритм дій органів місцевого самоврядування у випадку надходження подання відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Такий орган зобов`язаний винести подання на розгляд пленарного засідання ради та прийняти за його результатами рішення або про віднесення земельної ділянки до самозалісеної, або про відмову у такому віднесенні, й указана норма не передбачає для ради альтернативної поведінки у формі залишення подання без розгляду чи надання формальної відповіді у вигляді листа, у даному випадку проект рішення не набрав необхідної кількості голосів.

За висновками Верховного Суду, дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування у цій сфері обмежуються вибором одного з двох юридично допустимих варіантів рішення, але не наділяють його правом ухилятися від виконання встановленої законом процедури.

Таким чином, у випадку встановлення судом факту ухилення від розгляду подання, суд має право зобов`язати орган місцевого самоврядування розглянути відповідне питання та прийняти рішення за його результатами.

Водночас Верховний Суд зазначив, що у спірних правовідносинах ефективним і достатнім способом захисту порушених інтересів держави є зобов`язання відповідного органу розглянути подання на пленарному засіданні ради та прийняти акт у формі рішення.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, то останнє задоволенню не підлягає, оскільки не містить будь-якого правового обґрунтування, визначеного ст. 238 КАС України.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Березнянської селищної ради Чернігівського району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, яка полягає у неприйнятті рішення сесією селищної ради за поданням Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.08.2025№ 02-13/759 про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0727 площею 50,2837 га до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Березнянську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути на черговій сесії селищної ради подання Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 18.08.2025№ 02-13/759 та вирішити питання про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Чернігівська окружна прокуратура (вул. Шевченка, 1,м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14000, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Північного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (вул. П`ятницька, 8, м. Чернігів, 14000, ).

Відповідач: Березнянська селищна рада Чернігівського району (вул. Святопокровська, 2, А,с-ще Березна,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,15622, ).

Повне судове рішення складено 20.05.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО