Справа № 320/18340/25
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року

м. Київ

справа № 320/18340/25

адміністративне провадження № К/990/55625/25

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа - Головне управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді: Кузьмишина О.М., Ключкович В.Ю.) у справі №320/18340/25.

встановив:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» (далі - ТОВ «АЕРОК») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП), в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №797/ж10/31-00-07-02-01, зокрема в частині застосування суми штрафних(фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 18 407 556,64 грн.;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 25.05.2023 №01-3100 в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що неможливість дотримання граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом зумовлено сукупністю обставин та доказів, а саме: введенням в Україні воєнного стану, який відповідно до листа Торгово-промислової палати України з 24.02.2022 є надзвичайним, невідворотним та об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності України, ухвалами судів, які унеможливили здійснення розрахунків, умовами контрактів, державним регулювання обігу валюти. Саме сукупність обставин стала об`єктивною підставою для неможливості дотримання граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 №797/ж10/31-00-07-02-01 в частині застосування суми штрафних(фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 18 407 556,64 грн.

Закрито адміністративне провадження за позовом ТОВ «АЕРОК» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Київській області в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 25.05.2023 №01-3100.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

ТОВ «АЕРОК» звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 та залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2025.

ТОВ «АЕРОК» вказує підставою для касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 19.09.2024 у справі №520/6236/23, від 02.07.2025 у справі №320/44802/23, від 22.05.2024 у справі № 620/14203/23, від 13.07.2023 у справі № 560/9742/22.

Судове рішення оскаржується з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач зазначає, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05.12.2023 у справі № 917/1593/22, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Аналогічні за змістом висновки висловлювались Верховним Судом і в постановах від 21.09.2022 у справі № 911/589/21, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18. У постановах від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21, від 19.08.2022 у справі № 818/2429/18, від 17.06.2020 у справі № 812/677/17, від 03.09.2019 у справі № 805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

У доводах касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив поза увагою та не надав правової оцінки доказам, що підтверджують об`єктивну неможливість виконання зобов`язань через дію обставин непереборної сили (воєнний стан, арешт активів, рішення Ради національної безпеки і оборони України, націоналізація, приватизаційні процеси, сертифікат Торгово-промислової палати України тощо).

Суд першої інстанції дотримався вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та оцінив докази кожен окремо та у їх сукупності, встановивши, що неможливість дотримання граничних строків розрахунків була обумовлена не лише фактом війни, а й індивідуально визначеним ланцюгом подій: введенням воєнного стану, накладенням арештів на активи підприємства ухвалами суду, передачею активів в управління АРМА та застосуванням санкцій до бенефіціарів, що мало наслідком зупинення діяльності ТОВ «АЕРОК».

У відзиві на касаційну скаргу Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судом надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Зокрема, зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 23.08.2023 у справі № 910/6234/22. Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22).

Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У додаткових поясненнях ГУ ДПС у Київській області зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином арешт майна позивача на території України не дозволяв нерезиденту поставити товар відповідно до договору. Також просить врахувати, що накладення арешту на корпоративні права та передачу їх в управління АРМи за своєю природою являється лише зміною бенефіціарного власника, а не зміна виконавчих органів суб`єкта господарювання. На момент здійснення господарських операцій, у позивача були наявні виконавчі органи (директор). Позивачем не надано доказів, що останній був позбавлений можливості звернутися до компетентного органу, щодо невиконання нерезидентом покладених на нього зобов`язань.

У письмових запереченнях на додаткові пояснення позивач зазначає, що оскільки юридична та фактична перешкода у виконанні Договору виникла саме на боці українського суб`єкта господарювання, Сертифікат Київської обласної Торгово-промислової палати України є належним, достатнім та єдино необхідним доказом зупинення строків розрахунків у розумінні Закону «Про валюту і валютні операції».

Звертає увагу на те, що апеляційний суд неправильно застосував положення частини 6 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». Зазначена норма імперативно встановлює, що перебіг строку розрахунків та нарахування пені зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин. Зупинення відбувається в силу закону (ipso jure) при настанні обставин непереборної сили.

Той факт, що Сертифікат отримано після проведення перевірки, не спростовує того, що обставини непереборної сили об`єктивно існували в момент інкримінованого порушення.

При цьому суд проігнорував наявні в матеріалах справи докази, які у своїй сукупності беззаперечно доводять, що з 24.02.2022 ТОВ «АЕРОК» не могло здійснювати зовнішньо-економічну діяльність в силу обставин непереборної сили (форс-мажору), відповідно, перебіг строків розрахунків був зупинений в силу вимог Закону.

Наявність виконавчих органів (генерального директора) не є тотожною реальній можливості здійснювати господарську діяльність у ситуації повного блокування активів підприємства.ТОВ «АЕРОК» було фактично позбавлене можливості вести операційну діяльність та здійснювати витрати на виробництво, оскільки всі активи (включаючи залишки готової продукції) були арештовані, а виробничі та складські приміщення - опечатані правоохоронними органами.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 та підпунктом 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами) та на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АЕРОК» () від 02.02.2023 № 34/Ж1 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «АЕРОК» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по Договору від 20.07.2021 №202123 згідно листа ДПС України від 05.09.2022 №10109/7/99-00-07-05-02-07, щодо інформації, наданої НБУ уповноваженими банками.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 27.03.2023 №550/Ж5/31-00-07-03-02-15/34840150, в якому відображено висновки про порушення позивачем вимог п. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі - Закон № 2473) в частині ненадходження товару від нерезидента на суму 1 092 325,00 ЄВРО відповідно до Договору від 20.07.2021 №202123, укладеного ТОВ «АЕРОК» з нерезидентом «AIRCRETE EUROPE» (Нідерланди).

На підставі висновку акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2023 № 797/Ж10/31-00-07-02-01 про застосування пені в розмірі 18 407 556,64 грн за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, 25.05.2023 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП направлено ТОВ «АЕРОК» податкову вимогу №0-3100 про наявність податкового боргу в розмірі 18 407 556,64 грн.

Вважаючи протиправними податкове повідомлення-рішення Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП від 27.04.2023 № 797/Ж10/31-00-07-02-01 та податкову вимогу від 25.05.2023 №0-3100, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову обґрунтовано тим, що встановлення неможливості дотримання граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом обумовлено сукупністю обставин та доказів, а саме: сертифікатом ТПП; ухвалами судів, які унеможливили здійснення розрахунків; умовами контрактів; державним регулюванням обігу валюти. Саме сукупність обставин стала об`єктивною підставою для неможливості дотримання граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом, а не лише сертифікатом ТПП.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку. Суд вважав, що ТОВ «Аерок» не доведено існування форс-мажорних обставин, які б унеможливили вчасне виконання AIRCRETE SYSTEMS B.V. умов Договору поставки у визначені строки.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства встановлює Закон України «Про валюту і валютні операції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Положеннями статті 44 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 № 679-XIV визначено, що Національний банк України діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства, і до компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 5 від 02.01.2019, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Згідно із підпунктом 2 пункту 7 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України №7 від 02.01.2019, відлік установлених Національним банком України граничних строків розрахунків розпочинається з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Пунктом 142 Постанови № 18 Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Як встановлено судами, між ТОВ «АЕРОК» та AIRCRETE SYSTEMS B.V. був укладений Договір від №202123 від 20.07.2021, який містить наступні умови:

« 8.1. Відповідно до положень та умов, викладених у цьому документі, ТОВ «АЕРОК» сплачує AIRCRETE без будь-яких утримань або відрахувань, якщо інше явно не передбачене у цьому Договорі, суму євро 1 680 500 (один мільйон шістсот вісімдесят тисяч євро), яка є загальною ціною Договору, як описано в Додатку 1.

9.1. Авансовий платіж.

ТОВ «АЕРОК» вносить авансовий платіж у розмірі 35% від ціни Договору, що дорівнює 588 175 євро (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сто сімдесят п`ять євро), який має внесений якомога швидше, але не пізніше 30 (тридцять) днів після дати підписання, на підставі такого документа: рахунок AIRCRETE, що покриває зазначені 35%.

9.2. Проміжний платіж.

ТОВ «АЕРОК» вносить проміжний платіж у розмірі 30% від ціни Договору, що дорівнює 504 150 євро (п`ятсот чотири тисячі сто п`ятдесят євро), який має бути внесений протягом 150 днів після дати початку…

9.3. Оплата за фактом відвантаження.

За фактом відвантаження Систем ТОВ «АЕРОК» сплачує суму, що дорівнює 588 175 євро (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сто сімдесят п`ять євро). Ця сума розраховується і сплачується ТОВ «АЕРОК» на пропорційній основі, відповідно до відсоткової вартості поставлених Систем. Будь-які платежі по факту відвантаження вносяться на основі наступних документів: а) Рахунок AIRCRETE, що перевищує зазначені 35%; b) Документ про готовність до відвантаження AIRCRETE.

10.2. Системи доставляються частинами в контейнерах на умовах постачання FCA протягом 11 місяців з дати початку (дата доставки Систем).

10.5. Дата доставки Систем, зазначена в п. 10.2., може бути змінена у таких випадках: а) внесення змін та/або доповнення; b) будь-яка затримка з вини ТОВ «АЕРОК»; c) форс-мажор відповідно до Пункту 17.

17.1. Якщо якась Сторона не може виконати зобов`язання до Договору через форс-мажор - стихійні лиха (включно із землетрусом, штормом, ураганом або іншим стихійним лихом), негативні рекомендації щодо країни знаходження робочого майданчика, надані урядом Нідерландів, війна, вторгнення, акт іноземних ворогів, воєнні дії (незалежна від того чи оголошено війну), громадянська війна, повстання, революція, військова або узурпована власність або конфіскація, терористична діяльність, націоналізація, санкції уряду, блокування, ембарго чи перебої в постачанні електроенергії або палива та інші причини незалежні від Сторін, час виконання цього Договору повинен бути подовжений на період, що є еквівалентним до наслідків подій, які спричинили форс-мажор.»

ТОВ «АЕРОК» на виконання умов Договору здійснило на користь нерезидента AIRCRETE SYSTEMS B.V. наступні платежі

- 28.07.2021, сума в євро 588 175,00, Граничний термін поставки товару 27.06.2022;

- 02.09.2021 сума в євро 100 830,00, Граничний термін поставки товару 02.08.2022;

- 07.09.2021 сума в євро 100 830,00, Граничний термін поставки товару 07.08.2022;

- 11.10.2021 сума в євро 100 830,00, Граничний термін поставки товару 11.09.2022;

- 02.11.2021 сума в євро 100 830,00, Граничний термін поставки товару 02.10.2022;

- 02.12.2021 сума в євро 100 830,00, Граничний термін поставки товару 02.11.2022.

За наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки, про що складено акт від 27.04.2023 № 797/Ж10/31-00-07-02-01, контролюючим органом було встановлено порушення вимог п. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» в частині ненадходження товару від нерезидента на суму 1 092 325,00 ЄВРО відповідно до Договору від 20.07.2021 №202123, укладеного ТОВ «Аерок» з нерезидентом «AIRCRETE EUROPE» (Нідерланди).

Обґрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення 27.04.2023 №797/ж10/31-00-07-02-01, ТОВ «АЕРОК» посилалось на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Рішенням президії ТПП України 15.07.2014 № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України.

Пункт 4 Регламенту ТПП врегульовує питання розмежування компетенції ТПП України та регіональних ТПП.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП регіональні ТПП здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат / відповідної регіональної ТПП.

Щодо Листа ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, колегія суддів Верховного Суду погоджується з судом апеляційної інстанції, що такий лист не є належним, допустимим і достатнім доказом форс-мажору та звертає увагу на висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 16.09.2024 у справі № 520/6236/23, в якій акцентовано увагу на наступному.

За визначенням, наведеним у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», законодавець до форс-мажорних обставин відніс, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.

Таким чином, введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово вказував (постанови від 05.12.2023 у справі №917/1593/22, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 19.08.2022 у справі №818/2429/18, від 17.06.2020 у справі №812/677/17, від 03.09.2019 у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, шо саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Отже, Лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є тим документом, який у розумінні частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII підтверджує обставини настання і припинення форс-мажорних обставин для цілей зупинення перебігу строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та нарахування пені на весь період дії таких обставин.

Таким документом є сертифікат (висновок, довідка, підтвердження), що видані Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою. На підставі вказаного документа поряд з іншими доказами, що можуть бути надані заінтересованою особою, доводиться існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і невиконанням/несвоєчасним виконанням вимог частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII.

В подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції, ТОВ «АЕРОК» 13.05.2025 надано до матеріалів справи сертифікат №3200-25-0707 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий Київською обласною (регіональною) торгово-промисловою палатою (№ 211/03.23 від 30.04.2025) (далі - Сертифікат).

Вищевказаним Сертифікатом відповідно до ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), із змінами та доповненнями, засвідчено форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, як наслідок дії органів державної влади, зокрема - застосування обмежувальних заходів (санкцій) до кінцевого бенефіціарного (резидента російської федерації) власника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК», а саме: накладення арештів на все майно Товариства, Рішенням РНБО «Про застосування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 19.10.2022 уведеним в дію Указом Президента України від 19.10.2022 №726/2022, що спричинило розірвання Договору в односторонньому порядку, Aircrete Systems B.V. (Aircrete Europe), Нідерланди на підставі пункту 17.4 Договору, у зв`язку з форс-мажорними обставинами та унеможливило виконання зобов`язань за зовнішноьекономічним договором №202123 від 20.07.2021 укладеним між ТОВ «АЕРОК» та Aircrete Systems B.V. (Aircrete Europe), Нідерланди (далі - Договір) щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: забезпечення поставки товару у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати), виконання яких становить 365 календарних днів за договором №202123 від 20.07.2021 укладеному з Aircrete Systems B.V. (Aircrete Europe), Нідерланди, у термін: 27.06.2022, 02.08.2022, 07.08.2022, 11.09.2022, 02.10.2022, 02.11.2022, за ст. 13 Закону «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (зі змінами), розділом II Положення, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18, розділом I Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №7 (із змінами), перед Національним банком України, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (), а з 01.01.2024 - Головним управлінням ДПС у Київській області (), які унеможливили виконання Договору в зазначений термін, та період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - дата настання (24.02.2022), а дата закінчення (тривають на 30.04.2025).

Судом апеляційної інстанції зауважено, що під час проведення документальної перевірки та на дату подання заперечення на акт перевірки не надано індивідуального сертифікату ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин, отже вказаний сертифікат не міг бути опрацьований в момент проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АЕРОК» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічних операцій по Договору від 20.07.2021 № 202123.

Поряд з цим судом апеляційної інстанції враховано, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас, сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Верховний Суд у складі судової палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2025 у справі № 520/2941/24 дійшов висновку, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Суд зазначив, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.

Вирішуючи даний спір судом апеляційної інстанції враховано, що ТОВ «АЕРОК» не зазначило, яким саме чином введення на території України воєнного стану перешкодило AIRCRETE SYSTEMS B.V. виконати зобов`язання по Договору від №202123 від 20.07.2021 та здійснити поставку товару.

В обґрунтування своїх доводів під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, ТОВ «АЕРОК» посилалося на те, що 20.05.2022 згідно ухвал Личаківського районного суду м. Львова на усе рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки ТОВ «АЕРОК» було накладено арешт. Відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.05.2022 усі активи ТОВ «АЕРОК» було передано в управління Національному Агентству з розшуку та менеджменту активів (АРМА), що унеможливлювало розпорядження активами підприємства і виконання будь-яких зобов`язань за всіма договорами укладеними ТОВ «АЕРОК».

Судом апеляційної інстанції враховано, що позивачем не вказано, яким саме чином накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно ТОВ «АЕРОК» перешкодило AIRCRETE SYSTEMS B.V. виконати зобов`язання по Договору від №202123 від 20.07.2021 та здійснити поставку товару.

Колегія суддів вважала, що ТОВ «АЕРОК» не доведено існування форс-мажорних обставин, які б унеможливили вчасне виконання AIRCRETE SYSTEMS B.V. умов Договору поставки у визначені строки.

У доводах касаційної скарги та запереченнях на додаткові пояснення третьої особи ТОВ «АЕРОК» наголошує, що підприємство було позбавлено можливості здійснювати будь-яку господарську діяльність, а наявність виконавчих органів (генерального директора) не є тотожною реальній можливості здійснювати господарську діяльність у ситуації повного блокування активів підприємства.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що останній був позбавлений можливості звернутися до компетентного органу, щодо невиконання нерезидентом покладених на нього зобов`язань, зокрема звернення до Міністерства економіки України щодо отримання висновку про продовження строків розрахунків.

Виходячи з наведеного колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивачем не надано достатніх достовірних доказів існування форс-мажорних обставин, які б вплинули на порушення ним термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а відтак про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилання скаржника на висновки Верховного Суду, наведені ним у касаційній скарзі, слід виходити з того, що такі висновки зроблено Судом за конкретних обставин кожної з цих справ та оцінки наявних доказів, відмінних від справи № 320/18340/25, а тому такі не є релевантними для спірних правовідносин.

Суд наголошує, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Водночас, посилання скаржника як на підставу для касаційного оскарження на неврахування висновку Верховного Суду не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими (відмінними) фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення та підтверджуються належними доказами. При цьому, констатації, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, групою факторів є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» - залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 у справі №320/18340/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова