Справа № 200/7752/24
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 травня 2026 року Справа №200/7752/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження звіт про виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 Під`їзд, 2 поверх, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 24 від 18.10.2024 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , 11 жовтня 2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Зобов`язано Головне управління Пенсіного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 : до загального страхового стажу періоди: з 27.11.1987 по 03.12.1987, з 06.03.1994р. по 22.11.1994р. (із застосуванням коефіцієнту 1,5), з 17.11.1995р. по 17.05.1996р., з 03.06.2013р. по 11.11.2013р. (із застосуванням коефіцієнту 1,5), з 22.07.2014р. по 21.12.2018р. (із застосуванням коефіцієнту 1,5): до пільгового стажу за списком № 2 періоди: з 01.09.1982р. по 11.07.1985р., з 17.07.1985р. по 22.10.1985р., з 03.11.1985р. по 03.12.1987р., з 02.02.1988р. по 13.11.1990р., з 06.03.1994р. по 22.11.1994р., з 05.04.1995р. по 13.11.1995р., з 17.11.1995р. по 17.05.1996р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати набуття пенсійного віку, з 30 серпня 2024 року на підставі п.2 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому ухвалою від 28.07.2025 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виправлення описки по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 Під`їзд, 2 поверх, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Виправлено описку, допущену в рішенні від 14.02.2025, а саме: замість періоду «з 22.07.2014 по 23.12.2018» вважати вірним період «22.07.2014 по 21.12.2018». В іншій частині клопотання, - відмовлено.

Ухвалою від 28.07.2025 року заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 року в справі №200/7752/24 протягом одного місяця з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області на виконання ухвали суду від 28.07.2025 року надало суду звіт від 19.02.2026 року про виконання рішення суду, в якому зазначило, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 по справі № 200/7752/24 виконано повністю, оскільки зараховано до загального страхового стажу періоди роботи: з 27.11.1987 по 03.12.1987, з 06.03.1994 по 22.11.1994 (із застосуванням коефіцієнту 1,5), з 17.11.1995 по 17.05.1996, з 03.06.2013 по 11.11.2013 (із застосуванням коефіцієнту 1,5), з 22.07.2014 по 21.12.2018 (із застосуванням коефіцієнту 1,5); до пільгового стажу за списком № 2 періоди: з 01.09.1982 по 11.07.1985, з 17.07.1985 по 22.10.1985, з 03.11.1985 по 03.12.1987, з 02.02.1988 по 13.11.1990, з 06.03.1994 по 22.11.1994, з 05.04.1995 по 13.11.1995, з 17.11.1995 по 17.05.1996 та призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з дати набуття пенсійного віку, з 30 серпня 2024 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначена позиція підтверджується довідкою РС-право.

Враховуючи наведені обставини, Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області вважає рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 по справі № 200/7752/24 виконаним та просить припинити судовий контроль.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як вже було зазначено вище, в підтвердження позиції щодо виконання рішення суду в повному обсязі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було надано до суду довідки РС-право.

Згідно змісту вказаних довідок періоди з 06.03.1994р. по 22.11.1994р., з 03.06.2013р. по 11.11.2013р. та з 22.07.2014р. по 21.12.2018р. враховані до страхового стажу із застосуванням коефіцієнту 1,5; а період з 06.03.1994р. по 22.11.1994р. зараховано до пільгового стажу за Списком № 2.

Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 року по справі 200/7752/24 є виконаним.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 295, 297, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по справі № 200/7752/24 та припинити судовий контроль.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка