Справа № 160/1289/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа №160/1289/25

адміністративне провадження №К/990/19151/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Білоуса О.В., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 160/1289/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

УСТАНОВИВ

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому просило:

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність/ невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 03.01.2025 року №81 щодо відповідності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) критеріям ризиковості платника податку;

зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308907/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №1 від 01.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 01.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308908/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №6 від 21.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №6 від 21.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308909/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №7 від 21.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 21.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308910/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №8 від 21.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №8 від 21.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308904/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №9 від 21.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №9 від 21.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308906/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №10 від 21.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №10 від 21.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.01.2025 №12308905/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №11 від 23.10.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №11 від 23.10.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання;

визнати протиправним і скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44118658) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.01.2025 №12324859/37397499 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 37397499) в реєстрації податкової накладної №1 від 09.12.2024;

зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 09.12.2024, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО», датою її подання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 160/1289/25 позов задоволено повністю. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 28.04.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 160/1289/25.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 було проігноровано наступну практику Верховного Суду від 05.01.2021 по справі №640/11321/20, яка є релевантною спірним обставинам.

Скаржник зазначає, що правовий висновок Верховного Суду за результатами розгляду вказаної адміністративної справи полягає в такому: «При оцінці правомірності рішення про відповідність або невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості необхідно досліджувати та надавати оцінку змісту та порядку прийняття оскаржуваного рішення, повноваженням комісії контролюючого органу, змісту протоколу її засідання та наданих податковим органом документів. Затверджена форма рішення не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1- 8 критеріїв ризиковості платника податку, але й не скасовує обов`язку контролюючого органу необхідності доказування, передбаченого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. Комісія контролюючого органу має обґрунтувати свій висновок і надати належні та допустимі докази в підтвердження цих даних при прийнятті рішення, обґрунтованого тим, що в контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома в процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій. Це визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній / розрахунку коригування.».

Також звертає увагу на постанову Верховного Суду, викладену в постанові від 20.05.2021 у справі №826/16627/18, в якій колегія суддів звернула увагу платників на важливість дотримання принципу «належної обачності».

У касаційній скарзі скаржник також зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновки у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15 суть яких зводиться до того, що адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Разом з тим, скаржник зауважує, що про обов`язковість товарно-транспортних накладних зазначається в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №811/2247/14, від 12.06.2018 у справі №815/3310/17, зокрема, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто ТТН є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного Суду України від 06.07.2016 у справі №К/800/38951/15, відсутність в матеріалах справи належним чином сформлених ТТН чи інших документів, що відображатимуть перевезення товару, виключає можливість встановити рух такого товару.

Однак, надані позивачем товарно-транспортні накладні містять недоліки щодо форми і змісту, які не дають можливості встановити фактичний рух товару.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

1. Щодо надання доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. До касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Скаржником документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги не надано.

Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позов було подано у 2025 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даній справі предметом судового розгляду було 9 позовних вимог немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, скаржнику слід сплатити 43 603,20 грн судового збору (3028,00 грн * 9 * 200% * 0,8) та надати до суду оригінал платіжного документа.

2. Щодо підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1, частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку суду, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

До того ж, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючись до зазначеної скаржником підстави касаційного оскарження, колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі виходили з того, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень та не підтверджує ризиковість платника податків.

Будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону. Така позиція підтримується Верховним Судом, про що свідчить правовий висновок останнього, викладений у постановах від 02.04.2020 року по справі №160/93/19, від 04.06.2020 року по справі №340/422/19 та від 16.04.2021 по справі №813/1301/15.

Як зазначили суди попередніх інстанцій, Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 по справі №520/480/20 вказав, що саме лише посилання контролюючого органу про те, що аналіз діяльності товариства свідчить про наявність ризиків маніпулювання показниками податкової звітності та даними Єдиного реєстру податкових накладних, а також мінімізації платежів до бюджету, без належного обґрунтування і документального підтвердження, не може свідчити про відповідність рішення критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

У постанові від 23 червня 2022 року у справі №640/6130/20 Верховний Суд зазначив, що питання відповідності підприємства Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатися Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації. Віднесення суб`єкта господарювання до ризикових на підставі рішення, яке прийнято не за наслідками подання останнім податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації суперечить положенням Порядку №1165.

Відтак, віднесення позивача до ризикових платників з тих підстав, що підприємство мало господарські відносини із платниками податків, по відношенню до яких податковим органом прийняті рішення про відповідність критеріям ризиковості, суди оцінили критично.

При цьому, суди попередніх інстанцій зазначили, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

Водночас використання податковим органом загальних висновків призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути обізнаним у моделюванні поведінки та таким, що не повідомлений про необхідність надання документів за вичерпним і зрозумілим переліком.

При цьому, судами попередніх інстанцій також враховано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року по справі №160/33871/24 визнано протиправним і скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ВП ) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність / невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 16.09.2024 року №10769 щодо відповідності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРМЕТ-ДНІПРО» () критеріям ризиковості платника податку. (Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 року по справі №160/33871/24 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі №160/33871/24 - залишено без змін).

При цьому скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судом попередніх інстанцій таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду чи спростування подібності правовідносин у справах; як і не спростовано правильність висновків суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга лише містить посилання на необхідність врахування інших правових позиції Верховного Суду та зводиться до незгоди з наданою судом правовою оцінкою доказів у справі і їх переоцінки, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження, враховуючи водночас межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.

Суд звертає увагу, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина 3 статті 334 КАС України).

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Касаційна скарга є подібною до попередніх та не усуває раніше встановлених недоліків.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 160/1289/25 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом:

1) надання доказів сплати судового збору;

2) належного викладення підстав касаційного оскарження.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Cудді І.А. Васильєва

О.В. Білоус

О.О. Шишов