Справа № 280/9613/25
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

18 травня 2026 року

справа №280/9613/25

адміністративне провадження № К/990/22152/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року

у справі №280/9613/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,-

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №280/9613/25, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-0829-UA0082704, яким позивачу нараховано суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2024 рік у розмірі 700,77 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №280/9613/25, позов задоволено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №280/9613/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Згідно пункту 8 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Касаційна скарга не містить належних аргументів, які б свідчили про наявність значного суспільного інтересу саме у цій конкретній справі та вказували на те, що предмет спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства у контексті наведених вище критеріїв.

Наведені скаржником доводи фактично зводяться до посилань на кількість потенційно аналогічних спорів, значну кількість платників податків та можливий вплив судового рішення на практику нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Запоріжжі. Водночас сама лише наявність аналогічних правовідносин або значної кількості осіб, на яких поширюється дія відповідних норм податкового законодавства, не свідчить про значний суспільний інтерес у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Спір у цій справі виник щодо правомірності визначення податкового зобов`язання конкретному платнику податку та стосується індивідуального застосування норм податкового законодавства і рішення органу місцевого самоврядування у конкретних правовідносинах, а тому не виходить за межі приватного інтересу сторін спору.

Посилання скаржника на можливе збільшення кількості судових спорів та навантаження на контролюючий орган і судову систему також не є критерієм значного суспільного інтересу в розумінні процесуального закону.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що ця справа має виняткове значення для суспільства або порушує питання загальнодержавного значення, а тому підстави, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, відсутні.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 243, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №280/9613/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіР.Ф. Ханова Л.І. Бившева В.В. Хохуляк