Справа № 280/2433/26
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 травня 2026 року Справа № 280/2433/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року, а також у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2026 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Крім того, просить стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності з 1994 по 2009 роки в загальний стаж для обрахунку пенсії. Зазначає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області порушують справедливий баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням органів Пенсійного фонду України щодо перевірки підстав для призначення пенсії, що є неприпустимим. Проте, стороні позивача вдалося долучити до матеріалів справи наступні докази: свідоцтво про сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_1 терміном дії на 2003 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_1 терміном дії на 2005 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_1 терміном дії на 2007 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку ФОП ОСОБА_1 терміном дії на 2008 рік. Ці документи, хоча й не охоплюють повністю всі спірні періоди підприємницької діяльності, проте мають виключне доказове значення, оскільки свідчать про те, що позивач вжив усіх можливих і доступних заходів для документального підтвердження факту перебування на спрощеній системі оподаткування протягом наступних періодів: з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року (свідоцтво про сплату ЄП за 2003 рік); з 01.01.2007 по 12.01.2007 року (свідоцтво про сплату ЄП за 2007 рік) ; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року. Окрім наданих свідоцтв про сплату єдиного податку, суттєве значення мають відомості з Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), які охоплюють період з 2000 року по 2009 рік. Позов просить задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994, оскільки до заяви не долучено документи про те, на якій системі оподаткування перебуває та відсутня інформація про сплату страхових внесків. Зазначає, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 24.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13.02.2026 року представник позивача звернулась до відповідача із заявою в якій просила зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення ним підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року; здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням включених до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності.

Відповідач листом № 12962-10087/М-02/8-1000/26 від 02.03.2026 року повідомив, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994, оскільки до заяви не долучено документи про те, на якій системі оподаткування перебував пенсіонер та відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Позивач не погоджуючись з таким діями відповідача звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-ГУ) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 (далі - Закон № 1788).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку,

- з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності,

-а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску, податку) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

03.07.1998 за №727/98 Президентом України прийнято Указ Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства».

Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

до місцевого бюджету - 43 відсотки;

до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності», який набрав чинності з 01.01.2012.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-УШ від 03.10.2017, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Одночасно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1 від 07 липня 2014 року законодавцем також внесено зміни та встановлено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, у період з 1993 року по 01.07.2000, на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 по справі №643/20104/15-а.

У даному випадку, спірним є питання правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи фізичної особи - підприємця, з 1994 року по 2009 рік.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи серія В01 №312580 від 22.09.1994 року позивача зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності (фізичну особу-підприємця).

Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) позивачем за період з 2000 року по 2009 рік був сплачений єдиний податок у розмірі 42% відсотки від мінімальної заробітної плати.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про сплату єдиного податку від 20.12.2002 терміном дії на 2003 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку від 20.12.2004 терміном дії на 2005 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку від 18.12.2006 терміном дії на 2007 рік; свідоцтво про сплату єдиного податку від 20.12.2007 терміном дії на 2008 рік.

Крім того, відповідно до листа ГУ ДПС у Київській області від 09.12.2025 року позивач з 22.09.1994 по 21.09.2022 перебував на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області (Мелітопольська ДПІ), з 22.09.2022 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Київській області (Броварська ДПІ). Застосовує спрощену систему оподаткування, а саме: платник єдиного податку 2 групи 20% до розміру мінімальної заробітної плати з 20.01.2012 по теперішній час. Повідомляє, що ІС «Податковий блок» введено в експлуатацію в органах ДПС з 01.01.2013. У зв`язку з чим, надати інформацію за попередній період не вбачається можливим. Щодо довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування повідомляє таке. Відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016 № 621 (із змінами та доповненнями) казначейство формує та передає до ДПС: щодня в цілодобовому режимі інформацію про проведені транзакції з аналітичних рахунків за надходженнями та з аналітичних рахунків, на яких відображено інформацію про надходження у гривневому еквіваленті іноземної валюти, зарахованої на рахунки Казначейства, що відкриті в установах банків, в актуальному стані; у день, що настає за звітним для ГУ ДПС Звіт про виконання державного бюджету за доходами та іншими надходженнями і Звіт про виконання місцевих бюджетів за доходами. З огляду на вищезазначене повідомляємо, що до ГУ ДПС у Київській області копії платіжних інструкцій не надходять. Зазначаємо, що послугу з надання довідок не передбачено контролюючим органом. За даними інформаційної системи ДПС України на території обслуговування ГУ ДПС у Київській області у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за період з 01.10.2013 по 05.12.2025 року заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування не обліковується.

Отже, здійснення підприємницької діяльності позивача, у період з 01.01.2000 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року, підлягає зарахуванню до його трудового стажу, відповідно, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо періоду з 22.09.1994 по 31.12.1999 судом враховано, що позивачем вживалися заходи для отримання інформації про сплату позивачем єдиного внеску за вказаний період.

Так, листом № 51927/6/08-01-24-03-04 від 09.12.2025 року Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області повідомило, що станом на 24.02.2022 облікова справа разом із податковою звітністю ФОП ОСОБА_1 знаходилась за адресою розташування Мелітопольського відокремленого структурного підрозділу Головного управління ДПС у Запорізькій області (Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 31). Згідно з Переліком № 376, Мелітопольська територіальна громада Запорізької області (UA0068953) включена до переліку «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» - з 25.02.2022 року по теперішній час. Враховуючи зазначене, надати копії будь-яких документів немає можливості.

Крім того, листом № 0800-0604-8/155834 від 18.12.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проінформувало, що у зв`язку з тим, що матеріали стосовно нарахування та сплати страхових внесків підприємцем за період з 22.09.1994 по 01.07.2000 рр. знаходяться на території міста Мелітополь Запорізької області, та, враховуючи тимчасову окупацію вказаної території, надати інформацію за зазначений період немає можливості.

Суд зазначає, що орган Пенсійного фонду, відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з підстав відсутності відомостей про сплату страхових внесків, не скористався наданими йому законодавством інструментами, спрямованими на надання допомоги у зборі необхідних даних, не вчинив жодних заходів щодо перевірки та підтвердження факту здійснення підприємницької діяльності за вказаний період й не витребував в уповноважених суб`єктів відповідних документів та інших відомостей для з`ясування спірного питання.

Суд враховує й те, що за приписами частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналогічний підхід до вирішення спірних правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 31.01.2025 у справі №120/8471/23.

Загальновідомою є обставина окупації населеного пункту місця ведення господарської діяльності позивача - м.Мелітополь Запорізької області, внаслідок збройної агресії російської федерації, тому позивач об`єктивно не може впливати на можливість збору та подання ним всіх документів, необхідних для призначення пенсії. Тому, не зарахування до страхового (трудового) стажу позивача відповідного періоду ведення підприємницької діяльності у зв`язку із перебуванням підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не буде пропорційним та порушить баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням органу пенсійного фонду щодо перевірки підстав для призначення пенсії.

Суд зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 за № 578/5 затверджено Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів (далі- Перелік), який є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання або для знищення.

Відповідно до ст. 678 п. 7.1 глави 7 розд. І Переліку № 578/5 строк зберігання відомостей про застраховану особу, що підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (із 2011 року Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованих страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (персоніфікований облік)) становить 75 років.

Отже, відсутність у ПФУ відомостей про сплату внесків позивачем за вказаний період не є підставою для відмови у зарахуванні стажу, оскільки облік та контроль здійснювали державні органи. Неможливість доступу державних органів до власних архівів у м.Мелітополь через окупацію є форс-мажорною обставиною (ризиком держави), яка на підставі принципу "належного урядування" не може позбавляти позивача права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що здійснення підприємницької діяльності позивача, у період з 22.09.1994 по 31.12.1999 року також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду подано: договір про надання правничої допомоги №1-0310/25 від 03.10.2025; детальний опис послуг наданий адвокатом; квитанції про сплату послуг від 03.10.2025, від 16.02.2026, від 28.01.2026.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Суд вважає, що в даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, сталість судової практики Верховного Суду зі спірного питання, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. є неспівмірними з обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим підлягають зменшенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., які стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, )-задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди ведення підприємницької діяльності з 22.09.1994 по 22.03.2000 року; з 01.12.2001 по 31.05.2002 року; з 19.06.2002 по 30.04.2003 року; з 01.07.2003 по 31.12.2003 року; з 01.01.2007 по 12.01.2007 року; з 14.01.2009 по 24.04.2009 року, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву від 13.02.2026 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 25.05.2026.

Суддя О.В. Конишева