Справа № 600/1678/25-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року

м. Київ

справа №600/1678/25-а

адміністративне провадження № К/990/10825/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О. О.,

суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Чернівецькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Смілянця Е. С., суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.) у справі №600/1678/25-а

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

У квітні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - ГУ ДПС) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №00000/10269/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 890 885,63 грн, в т.ч., основний платіж - 712 708,50 грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) - 178 177,13 грн;

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №00000/10270/Ж10/24-13-24-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 74 240,46 грн., в т.ч., основний платіж - 59 392,37 грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) - 14 848,09 грн;

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №00000/10271/Ж10/24-13-24-04, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 7100,00 грн;

визнати протиправними податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №00000/10283/Ж10/24-13-24-04, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 340,00 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинити дію оскаржуваного рішення та відкрити апеляційне провадження.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року зупинено провадження у адміністративній справі №600/1678/25-а до набрання законної сили судовими рішеннями у цивільних справах №727/16222/25 та №727/247/26.

ІІ. Рішення суду апеляційної інстанцій, мотиви його ухвалення

Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм та процесуального права, просить скасувати її та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про зупинення провадження у справі №600/1678/25-а відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції дослідив обидві підстави, встановив дотримання процедури та наявність об`єкта оподаткування, відмовивши в позові.

Цивільні справи, на які посилається суд апеляційної інстанції, стосуються лише матеріальної підстави (дійсність угод), тоді як процесуальна підстава не залежить від них - всі докази для її оцінки (наказ, акт перевірки) вже є в матеріалах.

На переконання ГУ ДПС, навіть виходячи з логіки самого позову, предмет доказування у справі не зводиться виключно до питання дійсності або недійсності додаткових угод, що є предметом розгляду у цивільних справах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), безпідставно визнав наявність об`єктивної неможливості розгляду справи та допустив істотне порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 353 КАС України є підставою для скасування ухвали.

Верховний Суд ухвалою від 14 квітня 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС з метою перевірки доводів щодо порушення норм процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначає, що касаційна скарга фактично зводиться до незгоди відповідача із процесуальною оцінкою суду та просить залишити її без задоволення.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом касаційного перегляду є ухвала про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини другої статті 236 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №826/25204/15 узагальнив основні підходи, які мають застосовуватися судами при вирішенні питання про зупинення провадження в адміністративній справі, наголосивши, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд, з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.

Аналогічні висновки неодноразово були викладені й у постановах Верховного Суду, зокрема від 04 травня 2023 року у справі №640/23621/19 та від 07 січня 2026 року у справі № 204/6188/25, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження;

чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Не існує об`єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).

За загальним правилом, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з пов`язаності правовідносин у цивільних справах №727/16222/25, №727/247/26 та у цій справі, а також з того, що обставини, які підлягають встановленню у наведених справах (виходячи з предмету позовних вимог), можуть мати суттєве значення під час розгляду справи №600/1678/25-а.

Суд наголошує, що предметом у спору у цій справі є, у тому числі, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими збільшено суму грошового зобов`язання та застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Суд апеляційної інстанції установив з матеріалів адміністративної справи та акту податкової перевірки, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали відомості податкової звітності за формою № 4-ДФ, подані банківською установою - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», щодо нібито отримання позивачкою доходу у вигляді «додаткового блага».

Суд звернув увагу, що зазначені відомості ґрунтуються виключно на умовах додаткових угод від 24.01.2023 до: кредитного договору № E/V07869 від 24.01.2007; кредитного договору № E/V06280 від 24.02.2006, якими Банком було зафіксовано «прощення (анулювання)» певних сум заборгованості та використано такі суми як підставу для формування податкової інформації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції виснував, що єдиною фактичною та правовою підставою для донарахування податкових зобов`язань у цій справі є умови зазначених додаткових угод у частині прощення конкретних сум, які податковим органом було визнано об`єктом оподаткування.

З`ясовуючи зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження колегія суддів апеляційного суду установила, що:

у цивільній справі №727/16222/25 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимоги про: визнання відсутнім у Банку права вимоги «валютної» заборгованості за кредитним договором № E/V07869 від 24.01.2007; визнання відсутнім права Банку на прощення (анулювання) таких сум, зокрема: 86 731,68 дол. США «основний борг»; 112 891,09 дол. США «проценти»; 363 047,12 дол. США «пеня»; визнання недійсними положень пункту 1.1 Додаткової угоди № 1 від 24.01.2023 в частині, якою зазначені суми визначено такими, що підлягають «прощенню», та використано як підставу для виникнення у позивачки оподатковуваного доходу.

у цивільній справі №727/247/26 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними положень пункту 1.1 Додаткової угоди № 1 від 24.01.2023 до кредитного договору № E/V06280 від 24.02.2006, саме в частині прощення (анулювання) таких сум: 19 862,80 євро «основний борг»; 27 247,04 євро «проценти»; 95 565,70 євро «пеня», а також у частині використання зазначених сум як підстави для формування у позивачки доходу у вигляді «додаткового блага».

У цьому випадку слід звернути увагу на те, згідно з п.п.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз.1 та 2 п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Приписами п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу).

Відповідно до п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Приписами п.п.1.2., 1.3, 1.4., 1.5. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи у позові позивач, у тому числі, посилалась на те, що податковим органом не досліджувались обставини стосовно здійснених банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором, наявність забезпечень кредитного договору, інших даних, що впливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, зокрема, чи прощено борг банком за власним рішенням чи шляхом укладення додаткової угоди, чи передбачають умови додаткової угоди чітке рішення банку щодо прощення основної суми заборгованості безумовно, які умови такої додаткової угоди; чи мало місце передача боржником відступного у спірних правовідносинах, що має наслідком припинення, а не прощення боргу.

Ураховуючи предмети спорів у цивільних справах №727/16222/25, №727/247/26, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, у цій ситуації має місце об`єктивна неможливість розгляду адміністративної справи до вирішення цивільних справ, у яких встановлюються обставини, що безпосередньо впливають на вирішення податкового спору.

Верховний Суд уважає, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі № 600/1678/25-а, суд апеляційної інстанції належним чином обґрунтував наявність зв`язку між очікуваними рішеннями за наслідками розгляду цивільних справ і предметом цього спору; в достатній мірі конкретизував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без вирішення спорів у справах №727/16222/25, №727/247/26, та відобразив відповідні висновки у своїй ухвалі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції і не дають підстав уважати, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції постановлено законну та обґрунтовану ухвалу, порушень норм процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування ухвали суду апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі №600/1678/25-а - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко