Справа № 160/9315/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 травня 2026 рокуСправа №160/9315/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву про зміну способу і порядку виконання рішення від 17.06.2024 року у справі №160/9315/24, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 року у справі №160/9315/24, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача задоволені та з-поміж іншого зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування і виплату суддівської винагороди судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого станом на 01.01.2024 становить 3028 грн. за період січень, лютий та березень 2024 року.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про зміну способу і порядку виконання від 17.06.2024 року у справі №160/9315/24 із зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнення з останнього коштів внаслідок проведеного перерахунку.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає про неможливість виконання рішення суду у спосіб, який ним визначено, просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду із зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди на стягнення з останнього коштів внаслідок проведеного перерахунку.

Розглядаючи подану заяву суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що фактична неможливість здійснення виплати перерахованої суми суддівської винагороди обґрунтована відсутністю бюджетного фінансування.

Суд звертає увагу на те, що у заяві про зміни способу чи порядку виконання рішення суду не вказано, які обставини ускладнюють виконання останнього, враховуючи, що боржник не відмовляється виконувати рішення.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по суддівській винагороді і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Отже, оскільки виконання рішення суду у цій справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат зі сплати заборгованості по суддівській винагороді.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат зі сплати заборгованості по суддівській винагороді, то суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у даній справі.

При цьому суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань

Наведені висновки не суперечать позиції Верховного Суду з подібних правовідносин в постановах (від 18 лютого 2025 року /справа№ 640/7827/22; від 24 липня 2023 року /справа №420/6671/18/; від 05 серпня 2025 року /справа №580/2522/24; від 18 лютого 2025 року /справа№ 640/7827/22).

Мета зміни способу та порядку виконання рішення суду полягає у тому, щоб усунути обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання такого судового рішення.

Невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати коштів через відсутність у нього відповідного фінансування через ненадходження з Державного бюджету України в розумінні ч.3 ст.378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Відповідно дост.23 Бюджетного кодексу України від 08 липня 2010 року № 2456-VI, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України та здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України; (п.20, 29 ч. 1 ст.116 Бюджетного кодексу України).

Крім того, згідно із частиною 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

В спірному випадку вимога щодо стягнення коштів позивачем не заявлялась, отже у відповідності до приписів ст. 245 КАС України суд мав повноваження прийняти рішення лише про зобов`язання вчинити дії.

Розрахунок суми заборгованості у перерахованому розмірі, що належить позивачеві, судом при ухваленні рішення по суті позовних вимог не здійснювався, тому зміна способу виконання такого рішення із зобов`язання виплатити пенсію у перерахованому розмірі на стягнення конкретної суми потягне за собою зміну рішення по суті, вихід за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи.

З сукупності підстав викладеного, у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення від 17.06.2024 року у справі №160/9315/24 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 293-297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 17.06.2024 року у справі №160/9315/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Л.Є. Букіна