Справа № 520/26013/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа № 520/26013/25

провадження № К/990/19315/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Жука А.В., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Керімова Аліка Заміровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №520/26013/25

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1053 від 11.08.2025 про накладення дисциплінарного стягнення - сувора догана на ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 - адвокат Керімов Алік Замірович (далі - представник позивача) звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій представник позивача просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 у справі №520/26013/25, та ухвалити нове рішення у справі, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Суд звертає увагу, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, в силу вимог частини другої статті 341 КАС України, Верховний Суд позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. А тому, суд касаційної інстанції не здійснює переоцінки зібраних у справі доказів та встановлених на підставі них обставин.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження; такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, зі змісту касаційної скарги установлено, що підставою касаційного оскарження позивач визначив пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, представник позивача зазначає, що підставою касаційного оскарження у справі №520/26013/25 є те, що Другий апеляційний адміністративний суд, ухвалюючи постанову від 30.03.2026, допустив істотні порушення норм процесуального права, зокрема, не виконав обов`язку щодо належного мотивування судового рішення та не надав процесуальної оцінки ключовим доводам позивача ОСОБА_1 щодо об`єктивної неможливості проходження служби за станом здоров`я; суд апеляційної інстанції не обґрунтував відхилення висновків суду першої інстанції та фактично звів розгляд справи до формального підтвердження законності дій відповідача, проігнорувавши надані стороною захисту докази, зокрема консультативні висновки фахівців від 20.08.2025 та подальшу довідку ВЛК №2025-1104-2059-5791-0 від 04.11.2025, яка зафіксувала обмежену придатність. Такі порушення, на переконання скаржника, є істотними, оскільки унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору про визнання висновку ВЛК протиправним. Представник позивача указує, що у даному випадку апеляційний суд не надав належної оцінки медичній документації, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 деформуючого гонартрозу 3 стадії та гіпертонічної хвороби 2 стадії на момент проведення огляду 03.08.2025.

Указані доводи підпадають під положення пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, відповідно до яких підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Відтак, умовою для застосування пункту 2 частини другої статті 353 КАС України має слугувати висновок про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, які стороною позивача не заявлені в якості підстав для касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, як підстави касаційного оскарження.

Окрім цього, визначаючи пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження, представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення, передбачене пунктом 4 частини третьої статті 353 КАС України, оскільки прийняв рішення, що безпосередньо впливає на права та обов`язки 12-ї регіональної військово-лікарської комісії, чиї повноваження та експертні висновки мають вирішальне значення для встановлення ступеня придатності позивача, проте не забезпечив належного залучення та аналізу всіх релевантних актів медичного обстеження, що стосуються спеціалізованих сфер лікування (кардіології та ортопедії).

Надаючи оцінку таким доводам, Верховний Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1053 від 11.08.2025 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

Представник позивача в контексті цих доводів належним чином не обґрунтував порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права і не конкретизував конкретної норми процесуального права, які були порушені під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Ураховуючи наведене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як єдиної підстави для касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути як таку, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Керімова Аліка Заміровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №520/26013/25 - повернути особі, яка її подала.

2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

………………………

А.В. Жук

Суддя Верховного Суду