Справа № 320/37225/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання судового рішення

26 травня 2026 року Справа № 320/37225/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М. розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління МЮУ Левіцького Т.К. про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови перерахувати та виплатити йому пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 станом на 05.03.2019 починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених раніше виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити йому пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати гр. ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених раніше виплат.

Стягнуто на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Київським окружним адміністративним судом 23.06.2025 видано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених раніше виплат.

До суду від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління МЮУ Левіцького Т.К. надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі шляхом стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь гр. ОСОБА_1 нарахованих, але не виплачених коштів, у розмірі 450864,37 грн.

Розглянувши заяву, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Частиною другою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

На підставі ст. ст. 194, 205, 378 КАС України судом прийнято рішення про розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Обґрунтовуючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, головний державний виконавець зазначив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 78568978 з примусового виконання виконавчого листа № 320/37225/24 від 23.06.2025 року, виданого Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених раніше виплат.

На підставі заяви стягувача головним державним виконавцем 10.07.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78568978.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 11.08.2025 № 2600-0804-5/143566 повідомило, що з метою виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №320/37225/24 позивачу з 01.04.2019 по 30.06.2025 здійснено перерахунок пенсії та нараховано заборгованість в сумі 450864,37 грн.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, законодавцем прямо передбачено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, зокрема, перерахунку пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Як зазначено у пояснювальній записці до проєкту Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі - Закон №4094-IX), яким положення частини третьої статті 378 КАС України були доповнені абзацом другим вищенаведеного змісту, він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.

Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.

Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.

З цього приводу суд зазначає, що прийняттям Закону №4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.

Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.

Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.

Суд зазначає, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 набрало законної сили 22.02.2025.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду у цій справі відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 по 30.06.2025 та нараховано заборгованість у сумі 450864,37 грн.

Даний факт визнається відповідачем у листі, направленому Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому також підтверджено факт невиплати суми коштів, нарахованих на виконання судового рішення.

Отже, у даній ситуації наявний факт невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсії, протягом більш ніж двох місяців, внаслідок чого застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з відповідача нарахованої суми коштів є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав позивача.

При цьому, зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволенню поданої заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цій справі шляхом стягнення з відповідача коштів, нарахованих на виконання судового рішення.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського міжрегіонального управління МЮУ Левіцького Т.К. про зміну способу і порядку виконання судового рішення задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі № 320/37225/24:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 №ВСЗ/2084 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених раніше виплат."

на:

"Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь гр. ОСОБА_1 нараховану, але невиплачених коштів у розмірі 450864 (чотириста п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 37 коп".

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лапій С.М.