Справа № 440/5428/26
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 травня 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/5428/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянувши матеріали адміністративного позову Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, а сам просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області: про виключення 22.08.2022 року податкового боргу СП ПГНК за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.09.2013 №, №001342200 та № в інтегрованій картці платника податків СП ПГНК; про поновлення 23.08.2022 року податкового боргу СП ПГНК за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.09.2013 №, №001342200 та № в інтегрованій картці платника податків СП ПГНК.

Ухвалою суду від 05 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху. Постановлено недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: заяви про поновлення строку звернення до суду за період з 22.08.2022 по 29.10.2025 із зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, ніж зазначені позивачем у заяві від 30.04.2026; документа про сплату судового збору в розмірі 21299,2 грн.; - письмові пояснення із обставинами та підставами відмінності даної позовної заяви від предмета правомірності обліку податкового боргу позивача із 23.08.2022 на суму 153345204,79 грн., яка була предметом розгляду у справах №440/4814/22, № 440/1000/23, № 440/859/23; опису додатків до позовної заяви відповідно до мотивувальної частини даної ухвали суду.

18.05.2026 від позивача надійшло клопотання (письмові пояснення) на підстави ухвали суду від 05.05.2026.

У наданому клопотанні (письмових поясненнях) на підстави ухвали суду від 05.05.2026 щодо строку звернення до суду зазначено, що відповідна інформація щодо фактичного порушення відповідачем положень податкового законодавства та не дослідження питання протиправності рішень про виключення та включення в інтегрованій картці платника податків СП ПГНК податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.09.2013р. №, №001342200 та № позивачу стала відома тільки 23.10.2025, а саме в момент отримання поштовим відправлення рішень Державної податкової служби України від 10.10.2025 про результати розгляду скарги №29446/6/99-00-06-03-01-06 на податкове рішення ДПС від 05.08.2025 року № 5, та про результати розгляду скарги №29449/6/99-00-06-03-01-06 на податкове повідомлення-рішення ДПС від 05.08.2025 № 5, якими фактично вказані порушення відповідача не були розглянуті та досліджені, як наслідок, по факту таких порушень ДПСУ не було вжито жодних заходів, спрямованих на встановлення таких порушень та їх усунення. Відповідно, ДПСУ не прийнято рішень про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 05.08.2025 № 5 та № 5. Відповідно, початок перебігу строку позовної давності на оскарження рішень ДПС від 22.08.2022 та 23.08.2022. відповідно розпочався з 24.10.2025. Таким чином, строк позовної давності за даним позовними вимогами, який становив шість місяців закінчився 23.04.2026 включно. Однак, даний строк в силу об`єктивних причин позивачем був пропущений.

У наданому клопотанні (письмових поясненнях) на підстави ухвали суду від 05.05.2026 щодо сплати судового збору зазначено, що позовні вимоги не містять будь яких матеріальних вимог, оскільки така дія, як рішення про виключення та подальше повторне включення вже існуючого податкового боргу у розмірі 153 345 204,79грн. не стосується рішень що стали підставою формування такого податкового боргу, як то, зокрема Постанови ВСУ від 22.04.2021р. у справі №816/4476/14.

Надаючи оцінку клопотанню (письмовим поясненням) позивача на підстави ухвали суду від 05.05.2026 в частині про поновлення строку звернення до суду та сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Узагальнюючи доводи позовної заяви, заяви про усунення недоліків позову та фактичні обставини справи і публічні відомості із Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлені обставини під час відкриття провадження, що предмет позову стосується обставини узгодження контролюючим органом однієї і тієї ж суми податкового обліку податкового боргу у розмірі 153 345 204, 79 грн., і цьому спірному питанню щодо узгодження цієї суми податкового боргу суди надавали висновки неодноразово за зверненнями позивача, з урахуванням наступного.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, у тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Щодо обізнаності позивача про порушення свого права:

1. Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 07 вересня 2023 року у справі №440/4814/22 зробив такі висновки:

"... судом першої інстанції не було враховано той факт, що станом з 01.06.2017 (дата набрання рішення законної сили про визнання незаконними податкових повідомлень - рішень від 12.09.2013 N° . N° , N° ) грошові зобов`язання не мали статусу узгоджених, а отже не набули статусу податкового боргу.

Зазначене також було визначено і у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі N°816/3731/14 за позовом контролюючого орган (до суду контролюючим органом позов подано 25.09.2014) до Спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» про стягнення податкового боргу у розмірі 153 345 204, 79 грн., що виник у зв`язку з не сплатою грошових зобов`язань визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 12.09.2013 №, № , № , де вказано, що податковий борг не має статусу узгодженого, а дані податкові повідомлення-рішення та вимога від 23.07.2014 є відкликаними.

Постановою Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 816/4476/14 - касаційну скаргу контролюючого органу задоволено, постанову Полтавського ОАС від 05.04.2017 та ухвалу Харківського ААС від 01.06.2017 скасовано, провадження закрито.

Колегія судів вважає, що оскільки постанова Верховного Суду у справі № 816/4476/14 набрала законної сили 22.04.2021 року, грошові зобов`язання на суму 153 345 204, 79 грн, визначені у податкових повідомленнях - рішеннях від 12.09.2013 № , № , N° є узгодженими з 22.04.2021, повинні бути сплачені до 06.05.2021 та з 07.05.2021 набули статусу податкового боргу, а отже, зважаючи на вимоги ст. 101 та 102 ПК України, ця сума буде вважатися «безнадійною» після спливу строку для стягнення (1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу) тобто, з 06.05.2024 року.

Крім того, відповідно до ст. 59 ПК України, було сформовано податкову вимогу Форми «Ю» №0-1621 від 01.09.2022, яка направлена засобами поштового зв`язку на адресу СП «Полтавська газонафтова компанія» та вручена 07.09.2022 р.

Також , витягами з ІКП підтверджено, що станом на 23.08.2022 за СП «Полтавська газонафтова компанія» рахується податковий борг на суму 153345204.79 грн. а отже, підстави для визнання податкового боргу безнадійним відсутні".

2. Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 29 травня 2024 року у справі № 440/1000/23 встановив:

"Податковий блок в інтегрованих картках платника з рентної плати за нафту та транспортування нафти та нафтопродуктів, з рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу, станом на 31.08.2022, обліковувався податковий борг на загальну суму 153 345 204,79 грн., який виник у зв`язку з несплатою узгоджених в судовому порядку (Постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 816/4476/14) донарахованих грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 12.09.2013 № , № , № . Керуючись положеннями пункту 59.1 статті 59, статті 89 ПКУ та пункту 1 розділу III Порядку № 610, ГУ ДПС у Полтавській області сформовано та направлено платнику податкову вимогу від 01.09.2022 №0-1621 на загальну суму 153 345 204,79 грн. та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 01.09.2022 № 1/16-31-13-05-16.

Не погодившись із податковою вимогою форми "Ю" № 0-1621 на загальну суму податкового боргу з рентної плати в розмірі 153 345 204, 79 грн та рішенням про опис майна в податкову заставу № 1/16-31-13-05-16, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що станом на 23.08.2022 за СП «Полтавська газонафтова компанія» рахується податковий борг на суму 153345204.79 грн., підстави для визнання податкового боргу безнадійним відсутні. В силу вимог пункту 59.1 статті 59, статті 89 ПК України та Порядку № 610 в ГУ ДПС у Полтавській області виникли підстави для формування та направлення СП "ПГК" податкової вимоги від 01.09.2022 № 0-1621 на загальну суму 153 345 204,79 грн. та прийняття рішення про опис майна в податкову заставу від 01.09.2022 № 1/16-31-13-05-16.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 провадження у справі № 816/4476/14 закрито (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reestr.court.gov.ua/Review/96498194).

01.09.2022 ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ю" № 0-1621 на загальну суму податкового боргу з рентної плати в розмірі 153 345 204, 79 грн (т.1 а.с. 24) та рішення про опис майна в податкову заставу № 1/16-31-13-05-16 (т.1 а.с. 25).

СП "ПГК" не погоджуючись із вищевказаною вимогою та рішенням подано до ДПС України скаргу (т.1 а.с. 27-32).

В обґрунтування скарги зазначено, що борг в розмірі 153 345 204, 79 грн нарахований по податковим повідомленням-рішенням від 12.09.2013 №№ , , є безнадійним, а тому підстави для винесення вимоги та рішення у контролюючого органу були відсутні.

Рішенням ДПС України № 476/6/99-00-06-02-01-06 від 05.01.2023 вирішено податкову вимогу від 01.09.2022 № 0-1621 та рішення про опис майна в податкову заставу від 01.09.2022 № 1/16-31-13-05-16 залишити без змін, а скаргу - без задоволення (т.1 а.с. 35-38).

Приймаючи вищевказане рішення ДПС України виходило з того, що згідно з даними АІС Податковий блок в інтегрованих картках платника з рентної плати за нафту та транспортування нафти та нафтопродуктів, з рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу, станом на 31.08.2022, обліковувався податковий борг на загальну суму 153 345 204,79 грн, який виник у зв`язку з несплатою узгоджених в судовому порядку (Постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 816/4476/14) донарахованих грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 12.09.2013 № , № , № . Керуючись положеннями пункту 59.1 статті 59, статті 89 ПКУ та пункту 1 розділу III Порядку № 610, ГУ ДПС у Полтавській області сформовано та направлено платнику податкову вимогу від 01.09.2022 №0-1621 на загальну суму 153 345 204,79 грн та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 01.09.2022 № 1/16-31-13-05-16.

Не погодившись із податковою вимогою форми "Ю" № 0-1621 на загальну суму податкового боргу з рентної плати в розмірі 153 345 204, 79 грн та рішенням про опис майна в податкову заставу № 1/16-31-13-05-16, позивач звернувся до суду з даним позовом.".

3. Другий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 07 листопада 2024 року у справі № 440/859/23 виснував:

"Судовим розглядом встановлено, що податковий борг у сумі 153345204,79 грн. виник у зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань визначених в податкових повідомленнях рішеннях від 12.09.2013 р. № , № , № . Ці податкові повідомлення-рішення оскаржувалися відповідачем в судовому порядку та постановою Верховного Суду від 22.04.2021 р. у справі №816/4476/14 касаційну скаргу ГУ ДПС у Полтавській області задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2017 р. скасовано, провадження у справі закрито.

Враховуючи зазначене, грошові зобов`язання на суму 153345204,79 грн. визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 12.09.2013 р. № , № , № є узгодженими з 22.04.2021 р. та повинні бути сплачені в строки визначені ПК України.

В подальшому, відповідно до ст. 59 ПК України, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 0-1621 від 01.09.2022, яка направлена відповідачу та вручена 07.09.2022 року.

Зазначена податкова вимога форми «Ю» № 0-1621 від 01.09.2022 платником оскаржена у адміністративному порядку та рішенням Державної податкової служби України від 05.01.2023 № 476/6/99-00-06-02-03-06, скаргу СП «Полтавська газонафтова компанія» залишено без задоволення, а податкову вимогу форми «Ю» № 0-1621 від 01.09.2022 - без змін.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 440/1000/23 відмовлено у задоволенні позову СП «Полтавська газонафтова компанія» до ГУ ДПС у Полтавській області про скасування податкової вимоги форми «Ю» № 0-1621 від 01.09.2022 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2024 р. у справі № 440/1000/23 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, податкова вимога № 0-1621 від 01.09.2022 є чинною, не відкликана і податковий борг по цій вимозі не переривався.

В межах спірних у цій справі правовідносин, колегія суддів також зазначає, що контролюючим органом дотримано вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України, які характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом: 1) наявність у відповідача податкового боргу, який не сплачений у добровільному порядку; 2) виконання контролюючим органом обов`язку щодо направлення (вручення) податкової вимоги; 3) після направлення податкової вимоги сплинуло 60 днів; 4) до моменту звернення до суду з позовом податкова вимога була чинною (у судовому порядку не скасована); 5) існування податкового боргу з моменту направлення податкової вимоги не припинялось.

Що стосується посилання апелянта на те, що податковий борг за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.09.2013 за № , № та № в сумі 153345204,79 грн. міг бути стягнутий з відповідача до 09.07.2017 включно, тобто протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, а саме з 10.07.2014 р., колегія суддів зазначає, що оскільки постанова Верховного Суду у справі № 816/4476/14 набрала законної сили 22.04.2021 року, грошові зобов`язання на суму 153345204,79 грн, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 12.09.2013 № , № , № є узгодженими з 22.04.2021, повинні бути сплачені до 06.05.2021 та лише з 07.05.2021 набули статусу податкового боргу.

Таким чином, строк для стягнення у 1095 календарних днів у не минув.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог".

Так, як зазначено позивачем у позовній заяві та встановлено судом 05.08.2025 до електронного кабінету платника податків СП ПГНК, надійшли:

- податкове повідомлення-рішення №5, за яким позивач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 %, визначено (нараховано) СП ПГНК грошове зобов`язання на суму 5 254 386,94 грн., за порушення п.57.3. статті 57, підпункту 54.3.3. пункту 54.3. та пункту 54.5. статті 54 ПКУ за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією (код КБК 13080100) в сумі 52 543 869,39 грн., нарахованих (до 1 січня 2016 року) згідно податкових повідомлень-рішень від 12.09.2013 року № та № (граничний термін сплати 23.08.2022 року), яке сплачено 21.11.2024 року та 22.11.2024 року із затримкою на 821 та 822 календарних днів;

- податкове повідомлення-рішення №5, за яким позивач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 %, визначено (нараховано) СП ПГНК грошове зобов`язання на суму 7 013 229,44 грн., за порушення п.57.3. статті 57, підпункту 54.3.3. пункту 54.3. та пункту 54.5. статті 54 ПКУ за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за транспортування нафти та нафтопродуктів територією України (код КБК 13080200) в сумі 70 132 294,45 грн., нарахованої згідно податкового повідомлення-рішення від 12.09.2013 року № (граничний термін сплати 23.08.2022 року), яке сплачено 20.11.2024 року затримкою на 820 календарних днів.

Відповідно до п. 1 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, цей Порядок визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до розділу ІІ ІКП Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, містить інформацію про первинні показники оперативного обліку, облікові операції та первинні показники оперативного обліку, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Під час проведення облікової операції в ІКП зазначаються дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис. Первинні показники оперативного обліку в ІКП відображаються в хронологічному порядку. Водночас кожний первинний показник оперативного обліку фіксується в окремому рядку із зазначенням коду та його короткого опису з посиланням на реквізити первинних документів, дати його проведення з подальшим автоматичним розрахунком в ІКП первинних показників оперативного обліку.

Відповідно до даних з електронного кабінету платника податків позивача йому 22.08.2022 та 23.08.2022 внесена інформація про наявність у позивача збільшення боргу на суму 70 132 294,45 грн. (штраф), та на суму 17 533 073,61 (штрафні санкції), що нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 12.09.2013 року № , 23.08.2022 - про наявність у нього збільшення боргу по штрафним санкціям на суму 11367141,75 грн. та про нарахування 45 428567, 02 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 12.09.2013 року № ; та про наявність збільшення боргу на суму 1 778 825,59 грн. (штрафні санкції), та на суму 7 115302,37 грн., що нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 12.09.2013 року № , що у свої сумі становить 153345204,79 грн., яка включена до обрахунку податкової вимоги № 0-1621 від 01.09.2022, за якою стягнутий борг у судовому порядку, а також відмовлено у позовних вимогах позивача щодо визнання цього податкового боргу безнадійним.

Судом встановлена обставина, що сума податкового боргу вже була тричі предметом судового розгляду у викладених вище судових справах за зверненням позивача:

1) у справі №440/4814/22 щодо визнання боргу безнадійним,

2) у справі № 440/1000/23 щодо оскарження податкової вимоги вимогою форми "Ю" № 0-1621 від 01.09.2022 на загальну суму податкового боргу з рентної плати в розмірі 153 345 204, 79 грн.,

за зверненням контролюючого органу:

3) у справі № 440/859/23 щодо стягнення податкового боргу податкової вимоги вимогою форми "Ю" № 0-1621 від 01.09.2022 на загальну суму податкового боргу з рентної плати в розмірі 153 345 204, 79 грн.

Додатково суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №816/4476/14 встановлено наступне:

"Викладене свідчить про те, що позивач фактично повторно оскаржує податкові повідомлення-рішення від 12 вересня 2013 року №№ , , , прийняті ОДПІ за наслідками проведеної на підставі наказу від 27 червня 2013 року №59 планової виїзної перевірки Підприємства з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, результати якої оформлено актом від 27 серпня 2013 року №757/16-01-22-01-09/20041662, зокрема, з підстав порушення процедури їх прийняття."

Тобто позивач учетверте намагається оскаржити суми грошових зобов`зань та узгодження податкового боргу з інших підстав, щодо яких вже постановлені рішення судів, а податковий борг стягнутий судом.

Також суд зазначає, що у справі № 440/13156/25 за об`єднанням судом двох справ із вересня 2025 року позивач оскаржує рішення контролюючих органів, на підставі яких позивач просить поновити строк звернення до суду та обраховує момент від якого нібито дізнався про порушення свого права.

Суд враховує додатково і цю обставину також під час оцінки дотримання позивачем строку звернення до суду.

Таким чином, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідну інформацію щодо фактичного порушення відповідачем положень податкового законодавства та не дослідження питання протиправності рішень про виключення та включення в інтегрованій картці платника податків СП ПГНК податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 12.09.201 №, №001342200 та № Позивачу стала відома тільки 23.10.2025, а саме в момент отримання поштовим відправлення (АТ «УКРПОШТА» Рішень Державної податкової служби України від 10.10.2025: про результати розгляду скарги №29446/6/99-00-06-03-01-06 на податкове рішення ДПС від 05.08.2025 року № 5, та про результати розгляду скарги №29449/6/99-00-06-03-01-06 на податкове повідомлення-рішення ДПС від 05.08.2025р. № 5.

Суд зазначає, що за критеріями здорового ґлузду, логіки та розумності, позивачу достеменно відомо про збільшення податкового боргу 23.08.2022 на суму 153345204,79 грн., оскільки така сума боргу є значною у порівнянні із попередніми показниками обліку у картці платника за цим податковим зобов`язанням, а також дана сума боргу вже тричі була предметом розгляду у судових справах, за результатом яких рішення судів набрали законної сили.

Окрім того, посилання позивача на причини пропуску ним строку звернення до суду як відсутність електроенергії, Інтернету та ведення воєнних дій на території м. Києва та м. Полтави, суд оцінює критично і зауважує, що позивач пропустив строк з 22.08.2022 по 29.10.2025 (більше 3 років), за який, в умовах воєнного стану і відповідної ситуації всередині країни, що спричинена численними обстрілами з боку російської федерації по енергетичній та цивільній інфраструктурі, позивач потенційно міг знайти можливість звернутися до суду за захистом своїх прав, враховуючи наявність численних судових проваджень, ініційованих даним позивачем та відповідачем щодо даної суми боргу за період із 22.08.2022.

Доводи позивача не відповідають принципу правової визначеності та обов`язковості виконання остаточного рішення суду.

Щодо сплати судового збору.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 05.05.2026 суд зазначив, що як слідує зі змісту позовних вимог, позивач, заявляє 6 вимог майнового характеру, а позовна заява подана через підсистему ЄСІТС "Електронний суд". Натомість, позивачем до позову надано квитанцію про сплату судового збору у сумі 5324,80 грн. Тобто, позивачу необхідно доплатити судовий збір у сумі 21299, 2 грн., саме як за майнову вимогу щодо обліку суми податкового боргу у розмірі 153345204,79 грн.

До клопотання (письмових поясненнях) на підстави ухвали суду від 05.05.2026 позивач не додав докази сплати судового збору у сумі 21299, 2 грн.

Натомість суд зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. До позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Доводи позивача, що позов про оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області є позовом немайногово характеру є безпідставні та спростовуються сталою практикою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 05 липня 2019 рок по справі № 826/17147/18, та № 2340/4591/18 у постанові від 24 жовтня 2022 року.

Так, вимоги про скасуванн яподаткових повідомлень-рішень є вимогами майнового характеру, оскільки ними фактично змінено майновий стан позивача. Відповідно оскарження рішення про накладення на позивача штрафу спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Аналогічно вимоги щодо обліку чи виключення суми боргу є майновими, оскільки стосуються конкретної суми боргу, яка стягується із позивача контролюючим органом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України» встановлено, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням у його майнові права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 КАС України).

Так, Європейський суд з прав людини дотримується правової позиції, що вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, що спричинятиме зміну складу майна (активів) позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене, адміністративною вимогою майнового характеру є - вимога про визнання протиправними та скасування ППР, якими визначені грошові зобов`язання позивача, аналогічно як і вимоги щодо виключення сум узгоджених зобов`язань податкового боргу, які обліковуються в ІКП позивача на підставі узгоджених податкових повідомлень-рішень.

Отже, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 05.05.2026 в частині доплати судового збору.

Таким чином, станом на 25.05.2026, позивачем не виконанні вимоги ухвали у встановлений судом строк, шляхом надання до суду зокрема, квитанції про сплату судового збору у розмірі 21299,2 грн. А зазначені у клопотанні (письмових поясненнях) на підстави ухвали суду від 05.05.2026 позивача підстави про поновлення строку визнані судом не поважними, суд не знаходить підстав для його поновлення, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Суд зазначає, що як пропуск строку звернення до суду, так і несплата судового збору є самостійними та достатніми підставами, невиконання яких є наслідком повернення позовної заяви, оскільки не виконують ухвалу суду про залишення позову без руху у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 2 ст. 123, п.1 ч.4 ст.169, ст. 248-256 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" () до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення повернути особі, яка її подала, а саме - представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення цієї ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Бевза