Справа № 160/23034/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2026 року

м. Київ

справа № 160/23034/25

адміністративне провадження № К/990/20005/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єпрем`яна Ліпаріта Вардановича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі №160/23034/25

за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0625-1644-3951-7 від 25 червня 2025 року в частині постановленого, що травма старшого сержанта ОСОБА_1 , 1981 року народження: «Наслідки операції (01 серпня 2024 року) - артроскопія лівого гомілковостопного суглобу, артродез надп`ятково-п`яткового суглобу гвинтами, з приводу деформуючого остеоартрозу підтаранного суглобу лівої стопи ІІІ (третього) ступеня, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, артродезу підтаранного суглобу лівої стопи в стадії формування з наявними металофіксаторами, зі стійким больовим синдромом, нестійкою комбінованою контрактурою лівого гомілковостопного суглобу з тимчасовим порушенням статико-динамічної функції лівої стопи» в редакції: «Посттравматичний (серпень 2022 року) деформуючий остеоартроз підтаранного суглобу лівої стопи III ст., лікований оперативно: 01 серпня 2024 року - артроскопія лівого гомілковостопного суглобу, артродез підтаранного суглобу гвинтами, у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, артродезу підтаранного суглобу лівої стопи з наявними металофіксаторами, зі стійким больовим синдромом, нестійкою комбінованою контрактурою лівого гомілковостопного суглобу з тимчасовим порушенням статико-динамічної функції лівої стопи» - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (довідка про обставини травми не надана) та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 в цій частині з урахуванням поданої Довідки № 1670/391 від 10 лютого 2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (додаток № 6) та Довідки про обставини травми в/ч НОМЕР_1 за № 1670/626 від 10 червня 2024 року (додаток № 5), а також з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, позивач звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, позивач, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2025 року у справі № 480/278/23 та 22 жовтня 2019 року у справі 826/14504/16.

Суд звертає увагу, що системний аналіз положень КАС України дає підстави для висновків, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами;

2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено;

3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду;

4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Перевіривши касаційну скаргу і зазначену у ній підставу для відкриття касаційного провадження, Суд уважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Наведеним вище критеріям касаційна скарга не відповідає. Скаржником належним чином не викладено підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Єпрем`яна Ліпаріта Вардановича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі №160/23034/25 - повернути особі, яка її подала.

2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

А.В. Жук

Суддя Верховного Суду