Справа № 523/22219/25
Суддя: Бузовський В. В.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/9/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2026 р. Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 16, в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження за адресою: вул. Ф. Ернста, буд.3, міста Київ), третя особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Пересипського районного суду міста Одеси через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» звернувся адвокат Сонько Валерій Вікторович в інтересах позивача ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Гаркуша Антон Володимирович, про скасування постанови серії 5АВ № 09634044 від 20.03.2025 р., за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки CITROEN C5, реєстраційний номер НОМЕР_3 . У жовтні 2025 року позивачці через застосунок «Дія» стало відомо, що відносно неї 20 березня 2025 року було винесено постанову серії 5АВ № 09634044 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме 20.03.2025 о 17:14:42 камерами відеофіксації було зафіксовано перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину транспортним засобом CITROEN реєстраційний номер НОМЕР_3 , в м. Одесі, Миколаївська дорога, 205.

Тобто, вказане правопорушення було зафіксовано в автоматичному режимі та позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності як власника вищевказаного автомобіля.

Представник позивача зазначає, що даним транспортним засобом користується чоловік позивача ОСОБА_2 . Окрім того, чоловік позивачки, який фактично керував транспортним засобом у момент фіксації порушення, особисто сам сплатив штраф в розмірі 170 грн., та звернувся із письмовою заявою до Департаменту патрульної поліції із повідомленням про те, що саме він керував автомобілем у зазначений час та просив внести відповідні зміни до постанови. Однак, у задоволенні його заяви було відмовлено з мотивів пропуску встановленого двадцятиденного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення та у зв`язку з тим, що постанова набрала законної сили.

Отже, позивачка не могла бути особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, а тому притягнення її до відповідальності є безпідставним.

На підставі викладеного представник позивача просить: визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом; скасувати постанову Департаменту патрульної поліції серії 5АВ № 11558960 від 23 липня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.

18 листопада 2025 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії 5АВ № 09634044 від 20.03.2025 без задоволення.

В обґрунтування заперечень на позов представник зазначив, що 20.03.2025 о 17 год. 14 хв., за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, особа яка керувала транспортним засобом CITROEN C5, номерний знак НОМЕР_3 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9б) Правил дорожнього руху.

За вище зазначене правопорушення відповідальну особу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху винесена інспектором ДПП на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення технічним КАСКАД.

Представник відповідача зазначає, що на фотознімках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля.

Крім того, позивач не заперечує факт того, що 20.03.2025 при керуванні та здійсненні руху належним їй транспортним засобом було перевищено встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників та їх представників.

Позивач, зазначаючи, що на момент фіксації порушення не керувала автомобілем, а транспортним засобом користується її чоловік - ОСОБА_2 , як член сім`ї (що підтверджується свідоцтвом про шлюб), намагається довести, що передача транспортного засобу третій особі звільняє її від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно ст.14-2 КУпАП, встановлено, що адміністративну відповідальність за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Такі норми були чинними на момент складення оскаржуваної постанови та є чинними на даний час, неконституційними не визнавались, у зв`язку з чим були правомірно застосовані в межах спірних правовідносин.

Також, представник ДПП повідомляє, що 09.09.2025 року до Єдиного державного реєстру транспортних засобів було внесено відомості щодо набуття статуту належного користувача за транспортним засобом CITROEN С5, номерний знак НОМЕР_3 , а саме: ОСОБА_1 . До 09.09.2025 року в Єдиного реєстрі не містилось інформації про належного користувача зазначеного автомобіля, і тільки позивач, як особа за якою зареєстровано транспортний засіб (власник майна) мала право володіти, користуватися і розпоряджатися даним автомобілем. До відзиву додано відповідні докази (а.с.49-105).

Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву на адресу суду, 26 листопада 2025 року надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивача - адвоката Сонька В.В. (а.с.106-111)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сонько В.В. підтримав вимоги позову та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку (а.с.137).

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія 5АВ № 09634044, 20 березня 2025 року інспектором ДПП Садовським К.С. розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 160-1220, було установлено, що 20.03.2025 о 17 год. 14 хв. за адресою в м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, транспортний засіб CITROEN C5, номерний знак НОМЕР_3 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9 б) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, та притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.71)

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

За визначенням ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

За правилами ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У Примітці до ст.122 КУпАП установлено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених ст. 279-3 цього Кодексу.

Так, відповідно до положення ст.279-3 КУпАП - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Суд зазначає та звертає увагу на те, що передумовою звільнення особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 КУпАП, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, є саме внесення змін до відповідних постанов в частині суб`єкта правопорушення, що однак не створює правових підстав для визнання протиправними постанов Департаменту та їх скасування.

Разом з цим, виходячи з положень ч.2 ст.291 КУпАП та п.2 частини 2 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі затверджена Наказом МВС України від 13.01.2020 року №13, направлення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, за місцезнаходження відповідної юридичної особи, за якою зареєстровано транспортні засоби, впливає на порядок набрання чинності цими постановами.

Водночас, не дотримання Департаментом правил щодо надсилання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, не підтверджує неправомірність винесення постанови, а також наявність підстав для її скасування в судовому порядку.

Отже, з системного аналізу наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

При цьому, слід зауважити про те, що така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в 2-х випадках:

- якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, які належать її транспортному засобу;

- якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.14-2 КУпАП статусу відповідальної особи може набути і належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Для набуття статусу відповідальної особи належним користувачем, необхідна наявність двох обов`язкових умов:

- підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу;

- внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Відповідно до Реєстраційної картки ТЗ (а.с.80) встановлено, що належний користувач ТЗ, а саме - ОСОБА_2 , внесений до реєстру 09.09.2025, а правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП було вчинено 20 березня 2025 року.

В даному випадку відповідальною особою транспортного засобу марки CITROEN моделі C5, державний номер НОМЕР_3 , з урахуванням вище наведених приписів законодавства України, є особа за якою зареєстровано указаний транспортний засіб тобто ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що сам по собі факт передачі позивачем зазначеного автомобіля іншій особі фактично не звільняє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише тільки після вчинення обов`язкових дій, які передбачені положеннями ст.ст.14-2, 279-3 КУпАП.

В той же час, позивачем не надано суду жодних доказів дотримання нею умов звільнення від адміністративної відповідальності, як власника вказаного автомобіля, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями ст.279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які, згідно із цією статтею, необхідно було вчинити для звільнення її від відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка в установлений строк зверталася до компетентних органів з питання вибуття транспортного засобу з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать його транспортному засобу.

Разом з цим, як встановлено судом (а.с.98) ОСОБА_1 11.09.2025 року звернувся з заявою (особисто) до Управління патрульної поліції ДПП, до заяви надано квитанцію про сплату штрафу.

Суд зауважує, що згідно із приписами пункту 4 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (далі Порядок №833), заявник подає заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб - сайтах МВС та Національної поліції.

Заява також може бути подана через офіційний веб - сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, законодавством передбачено лише два можливих способи звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції - особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції або через офіційний веб - сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Наявність в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності не дає підстав для висновку, що подана заява відповідає вимогам ст. ст. 279-3 КУпАП.

Матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження звернення власника ТЗ до відповідача з додержанням вимог Порядку та імперативних приписів статті 279-3 КУпАП України, які останнім не було дотримано, що підтверджується установленими обставинами.

Дослідивши наявні матеріали справи у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів дотримання умов звільнення її від адміністративної відповідальності як власника вказаного транспортного засобу, які передбачені вищенаведеними положеннями статті 279-3 КпАП України.

Ураховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на викладене вище, ураховуючи встановлені обставини даної справи та досліджені судом докази, суд дійшов висновку, що при винесені оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач не порушив норми чинного законодавства, у діях позивача, наявний склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування постанови серії 5АВ № 09634044 від 20.03.2025 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Постанову серії 5АВ № 09634044 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 23.07.2025 залишити без змін.

Понесені судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя