Справа № 380/24710/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/24710/24

адміністративне провадження № К/990/22934/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі №380/24710/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а також інших похідних видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2020 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, у 2021 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, у 2022 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, у 2023 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, та провести його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачем подано до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження військової частини НОМЕР_1 від 27 березня 2026 року, відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження військової частини НОМЕР_1 від 27 березня 2026 року та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №380/24710/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними.

20 травня 2026 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі №380/24710/24. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року позов задоволено повністю.

На зазначене рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених частиною першою статті 295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію зазначеної ухвали скаржник отримав 25 березня 2026 року в електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд", що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

На виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що у відповідача були відсутні кошти для сплати судового збору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно частини другої статті 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).

Крім того, судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що оскаржуване судове рішення прийнято в письмовому провадженні 04 червня 2025 року, а апеляційну скаргу подано - 10 березня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 295 КАС України.

Згідно матеріалів справи, відповідачем вже подавалася апеляційна скарга на оскаржуване рішення.

Однак, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2025 року, таку скаргу повернуто, оскільки не додано документа про сплату судового збору.

Повторно подано апеляційну скаргу лише 10 березня 2026 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відзначив, що відповідач при повторному поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції посилався на те, що строк було пропущено у зв`язку з затримкою фінансування. При цьому, скаржник не посилався на існування інших причин пропуску такого строку. Не повідомив суд апеляційної інстанції про тривалість і характер обставин, які унеможливлювали виконання вимог процесуального закону щодо оформлення апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору, не надав жодних доказів на підтвердження наведених ним аргументів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що сама собою затримка бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не є автоматичною, достатньою і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, відповідачем не доведено фактів, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від нього, та обумовлено наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником.

Відповідно до положень пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Враховуючи наведене, оскільки вказані відповідачем підстави не свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував надмірно формальний підхід, не надавши належної оцінки: обставинам функціонування військового закладу в умовах правового режиму воєнного стану; специфіці бюджетного фінансування та обмежень, що мають системний характер у період воєнного стану.

Водночас, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку зазначеним посиланням.

Суд звертає увагу, що посилання скаржника на неможливість сплати судового збору не є об`єктивною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі №380/24710/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович