Справа № 160/4962/26
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 травня 2026 рокуСправа № 160/4962/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач-3) про визнання протиправними дій та рішень і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у листі №0400-010202-8/32441 від 23.02.2026 року, продубльованих з тих же підстав у відмовах № 59 від 10.05.2023 р., № 59 від 08.10.2024 та № 59 від 21.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з дня її встановлення, тобто з 03.04.2023 та виплатити пенсійне забезпечення за період із 03.04.2023 по 06.11.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена вище справа розподілена головуючому судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено, а позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: нової заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також доказів на підтвердження поважності цих причин; уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити кого саме позивач вважає відповідачем (відповідачами) у цій справі та до кого спрямовує свої позовні вимоги, і у разі визначення декількох відповідачів - зазначити позовні вимоги щодо кожного з них, а також копій цієї уточненої позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, або доказів їх надсилання іншим учасникам справи або листом з описом вкладення в паперовій формі засобами поштового зв`язку, або до Електронного кабінету в електронному вигляді; доказів надсилання копії позовної заяви та копій доданих до неї документів іншим учасникам справи (відповідачу) або листом з описом вкладення в паперовій формі засобами поштового зв`язку, або до Електронного кабінету в електронному вигляді.

На виконання вимог ухвали суду від 09.03.2026 позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій позивачем у якості відповідачів визначено: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач-2), Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач-3), а також викладено позовні вимоги в оновленій редакції, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 10.05.2023;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 21.03.2024;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 08.10.2024;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у формі листа №0400-010202-8/32441 від 23.02.2026;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на обліку якого перебуває позивач, призначити ОСОБА_1 з 03.04.2023 (дня встановлення інвалідності) пенсію по інвалідності на умовах Закону №2262-XII та виплатити йому заборгованість, яка виникла у зв`язку з таким призначенням, за минулий час (відрахувавши раніше виплачені суми пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV період із 03.04.2023 по 06.11.2024).

Також на виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем в уточненій позовній заяві викладено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк, посилаючись на аналогічні доводи, що й у первинно поданій заяві, а саме: зазначаючи, що після отриманого поранення під час участі у бойових діях позивачеві було встановлено інвалідність, а в подальшому відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №293 від 05.11.2024 солдата ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за підпунктом б (за станом здоров`я за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) та з 05.11.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, при цьому внаслідок отриманого поранення позивач проходив тривале лікування в умовах стаціонару, водночас, після встановлення позивачеві інвалідності та звернення до відповідача з первинними заявами про призначення пенсії по інвалідності позивачем надана пенсійним органом відмова фактично отримана не була, так як позивач на той час проходив військову службу, а після був вимушений здійснювати постійне лікування впродовж 2023-2024 років, що підтверджується відповідними медичним документами, зокрема, згідно з довідкою КНП КМР «МКЛ №9» №260 позивач перед звільненням з військової служби перебував у стаціонарі з 20.09.2024 по 05.10.2024, а після цього у 2025 році проходив медичні огляди та процедури (масаж), а також був направлений на санітарно-курортне лікування у січні 2025 року. Дійсно, у 2025 році позивач оскаржував до суду відмову пенсійного органу у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періодів безпосередньої участі у бойових діях для забезпечення оборони України та перебування на лікуванні у зв`язку із отриманими травмами під час участі у бойових діях в трикратному розмірі один місяць служби за три, але вказана оскаржувана відмова не стосувалася питання щодо протиправного не призначення пенсійним органом позивачеві пенсії відповідно до Закону №1058-IV. Про такі порушення позивач дізнався лише у лютому 2026 року при отриманні відповіді на адвокатський запит свого представника. Також позивачем зазначено, що згідно із записами у медичній карті солдата ОСОБА_1 від 08.01.2025 призначено проходження ЛКК внаслідок отриманої інвалідності (ІІІ група), а довідкою КНП КМР «ЦПМСД №3» №140 від 08.01.2025 підтверджується, що позивач потребує оперативного втручання у хірургічному відділенні. У довідці КНП КМР «ЦПМСД №3» зазначено, що позивач знову хворів (початок захворювання 12.08.2025). Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.03.2026 підтверджено, що позивач в 2025 році направлявся до хірурга 06.01.2025, 15.01.2025, 17.01.2025, 26.01.2025, 12.08.2025, 14.08.2025 саме з причин отриманого поранення. Окрім вказаного, позивач продовжує лікуватись й у 2026 році, що підтверджується результатом огляду №1311288 від 09.02.2026. З огляду на викладене, просить визнати причини пропуску строку для звернення до адміністративного суду поважними та поновити такий строк.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд повторно наголошує, що відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року в справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року в справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Водночас, вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі №800/30/17).

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року в справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року в справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року в справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року в справі №640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року в справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У постанові від 31 березня 2021 року в справі №240/12017/19 суд Касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Крім того, Судова палата звернула увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Як слідує з уточненої позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на незгоді з датою, з якої позивачеві було призначено пенсію по інвалідності, бо, за позицією позивача, така пенсія мала бути призначена йому з дати встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, а не з дати, з якої її фактично було призначено - з 06.11.2024.

При цьому з заявлених позовних вимог також встановлено, що позивачем фактично оскаржуються рішення різних пенсійних органів про попередні відмови у призначенні позивачеві пенсії по інвалідності, а саме:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 року №59, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 02.05.2023 року про призначення пенсії по інвалідності;

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.03.2024 року №59, прийняте за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії по інвалідності;

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.10.2024 року №59, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 01.10.2024 року про призначення пенсії по інвалідності.

Водночас, з вищевказаними позовними вимогами, в тому числі щодо оскарження вищевказаних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 року №59, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.03.2024 року №59 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.10.2024 року №59 позивач звернувся до суду лише 02.03.2026 року, що підтверджується датою формування позовної заяви в підсистемі «Електронний суд», тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України, позаяк, зважаючи на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі дата початку її виплати та її розмір відомий позивачеві, який її отримує щомісячно, отже, з моменту, коли позивачеві було розпочато виплату пенсії у листопаді 2024 року та кожного наступного місяця в подальшому позивач міг та повинен був дізнатися про можливе порушення його прав оскаржуваними діями та рішеннями пенсійних органів.

Таким чином, звернувшись з позовними вимогами щодо оскарження таких рішень відповідачів лише 02.03.2026 року, позивач здійснив це зі значним пропуском строку звернення до суду.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Водночас, неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість, відсутність юридичної освіти у позивача тощо не є обставинами, з якими пов`язується виникнення у позивача права та підстав для судового захисту, тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.04.2023р. у справі №380/14933/22.

У клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався лише з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010202-8/32441 від 23.02.2026 року, наданого у відповідь на звернення його представника.

Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що отримання позивачем листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2026 року за вих.№0400-010202-8/32441 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав оскаржуваними рішеннями та діями пенсійних органів, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Водночас, з вищевказаного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2026 року за вих.№0400-010202-8/32441 слідує, що позивач протягом 2023-2024 років тричі звертався до пенсійного органу з заявами та відповідними пакетами документів про призначення йому пенсії по інвалідності, а саме: 02.05.2023 року, 14.03.2024 року та 01.01.2024 року, за результатами розгляду яких рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2023 року №59, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.03.2024 року №59 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.10.2024 року №59, відповідно, було відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного страхового стажу, при цьому вищевказані рішення направлені позивачеві листами від 11.05.2023 року за вих. №0400-010211-8/64025, від 27.03.2024 року за вих. №0400-010211-8/60702 та від 09.10.2024 року за вих. №0400-010211-8/201843. При цьому в подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 від 27.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 було оформлено подання від 14.01.2025 року за №734/32 та матеріали для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Наведене свідчить про обізнаність позивача про попередні відмови пенсійних органів у призначенні йому пенсії по інвалідності за поданими позивачем протягом 2023-2024 років заявами.

Також з клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом слідує, що позивач на підтвердження поважності причин пропуску цього строку посилається на те, що він перебував на тривалому лікуванні внаслідок отриманого під час участі у бойових діях поранення, через яке йому було встановлено інвалідність, що підтверджується відповідними медичним документами.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає, що дійсно, наданими медичними документами підтверджено тривале проходження ОСОБА_1 лікування в умовах стаціонару впродовж 2023-2024 років.

При цьому відповідно до довідки КНП КМР «МКЛ №9» №260 позивач останній раз перебував на лікуванні у стаціонарі з 20.09.2024 по 05.10.2024.

Надані ж медичні документи за 2025 рік, зокрема, довідка огляду сімейного лікаря від 12.08.2025р., видана КНП КМР ЦПМСД № 3, довідка №1 для одержання путівки на санітарно-курортне лікування від 06.01.2025 року, свідчать виключно про проходження позивачем огляду у сімейного лікаря 12.08.2025 року та про направлення на санітарно-курортне лікування у січні 2025 року, без зазначення тривалості такого лікування.

Доказів перебування позивача на тривалому лікуванні, в тому числі стаціонарному, протягом 2025 року суду не надано як з первинною позовною заявою, так і з уточненої позовною заявою, в якій висловлено оновлене клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Отже, щодо наданих позивачем медичних документів за 2025 рік суд зазначає, що цими документами підтверджується саме періодичне проходження позивачем медичних оглядів у лікарів у січні та серпні 2025 року, проте доказів неможливості звернення до суду з цими позовними вимогами в інші місяці (лютий-липень, вересень-грудень 2025 року) суду не надано.

Крім цього, як слідує з самої позовної заяви, у 2025 році позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з іншою позовною заявою до відповідача щодо зарахування спірних періодів участі у бойових діях до загального страхового стажу позивача у трикратному розмірі і проведення у зв`язку із цим відповідного перерахунку призначеної йому пенсії по інвалідності (адміністративна справа №160/33178/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії), що не заперечується позивачем в уточненій позовній заяві.

Відтак, позивач мав змогу звертатися до суду у 2025 році і посилання позивача на те, що оскаржувана ним у судовому порядку відмова пенсійного органу стосувалася інших правовідносин, ніж ті, що виникли у цьому випадку, не змінює факт наявності у позивача можливості звертатися до суду у 2025 році та ініціювати відповідне судове провадження.

Таким чином, доводи, зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, не можуть свідчити про поважність причин пропуску такого строку, оскільки жодних перешкод щодо своєчасного з`ясування позивачем, що його право порушено, об`єктивно не існувало і позивачем це не спростовано, водночас, існування поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом протягом всього 2025 року позивачем не доведено.

Крім того суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року в справі №510/1286/16-а зазначено, що норми статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-ІV і статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Отже, з урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов`язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою.

У даному випадку, спір стосується не нарахованих, але невиплачених сум пенсії, а наявності підстав для її призначення з більш ранньої дати та, відповідно, нарахування і виплати такої доплати, тому приписи статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) на ці правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведеній нормі кореспондують приписи ч. 6 ст. 161 КАС України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, ч. 1 ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, суд бере до уваги, що обставина, на підставі якої позивач звернувся до суду існувати і на час звернення позивача до суду.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що спір між сторонами повинен бути розглянутий в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Водночас, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду із позовними вимогами в частині, що стосується:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 10.05.2023;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 21.03.2024;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 08.10.2024, -

а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з цими позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

В силу частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві та у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач-3) про визнання протиправними дій та рішень і зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 10.05.2023;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 21.03.2024;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 08.10.2024, слід повернути позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач-3) про визнання протиправними дій та рішень і зобов`язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 10.05.2023;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 21.03.2024;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності із дня встановлення інвалідності, тобто з 03.04.2023, викладеної у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №59 від 08.10.2024 повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова