Справа № 160/5799/26
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 рокуСправа №160/5799/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТА.ЛТД" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Позивач звернувся через систему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 18.11.2025 р. №2158/Ж10/31-00-07-01-02-27, яким було встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 1 658 788,34 грн, а також нараховано штраф в загальній сумі 23 800 грн за платежем податок на додану вартість.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення "ПН" від 18.11.2025 р. №2158/Ж10/31-00-07-01-02-27 винесене за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач не нараховував компенсуючі податкові зобов`язання відповідно до пункту 32-1 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України за яким тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником ПДВ в неоподатковуваних ПДВ операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари, придбані в оподатковуваних ПДВ операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану. Так, зазначені товари були знищені (втрачені) під час тимчасової окупації рф місцевості (смт.Гостомель) де саме і розташований аптечний склад № 9 позивача в якому зберігалися зазначені товари. Ця інформація про тимчасову окупацію рф певної місцевості включаючи смт.Гостомель є загальновідомою інформацією. Після деокупації вищезазначеної місцевості і отримання доступу до аптечного складу № 9, працівниками правоохоронних органів був проведений огляд місця подій, про що складено відповідний протокол та внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань У свою чергу позивач створив спеціальну комісію для інвентаризації майна в аптечному складі № 9, за результатами якої склало відповідний інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей та протокол інвентаризаційної комісії. Протокол і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2022 р. наданий правоохоронними органами, а також матеріали інвентаризації майна були надані відповідачу під час перевірки. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 підтверджено, що введення військового стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами). У свою чергу відповідач 20.06.2022 року на своєму офіційному сайті повідомив, що наявність обставин та оформлення вищезазначених документів, які ці обставини підтверджують, платник податків відповідно до п.32-1 підрозд.2 розд. ХХ ПК України не має нараховувати компенсуючі податкові зобов`язання, а товари не вважаються використаними платником ПДВ в неоподатковуваних ПДВ операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. До наведених у п.32-1 підрозд. 2 розд. ХХ ПК України операцій норми п.198.5 ПК України не застосовуються. І в цьому випадку індивідуальний сертифікат ТПП України для підтвердження зазначених обставин і їх наслідків не вимагається.
Таким чином, позивач виявив перелік товарів, які були знищені (втрачені) і як наслідок списало його з обліку, а саме, товару: придбаного без ПДВ на суму 6 182 965,29 грн; придбаного зі ставкою ПІДВ 20% на суму 2 709 561,50 грн; придбаного зі ставкою ПІДВ 7% на суму 15 955 372,05 грн. Тобто під час операції зі списання собівартості товарів та не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ (таке не нарахування актом перевірки визначене як порушення згідно із п.п."г" п.198.5 ст.198 ПК України) позивач керувався офіційними роз`ясненнями та директивами уповноважених органів, які діяли на момент такої операції. Крім того, позивач зазначає про процедурне порушення вчинене відповідачем і яке є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення. Так, відповідач склав висновок та прийняв податкове повідомлення-рішення до закінчення позапланової перевірки призначеної наказом від 14.11.2025 року №538/Ж1 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка мала розпочатися 01.12.2025 р., що є порушенням як вимог ПК України так і вимог вказаного Порядку. Таке порушення з боку відповідача є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі №824/640/19-а. Верховний суд у п.31 постанови вказав, що нормами ПК України чітко встановлено строки та порядок прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами проведення перевірки. При цьому, нормами ПКУ не передбачено права контролюючих органів, відступлення від вказаного порядку чи строків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 року суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду 06.04.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач посилається на п.32-1 підрозд.2 розд.ХХ ПК України, відповідно до якого тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником ПДВ в неоподатковуваних операціях або операціях, що не є господарською діяльністю, товари, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у такий період, а до таких операцій норми п.198.5 ПК України не застосовуються. Проте посилання на цю норму є необґрунтованим з наступних підстав. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44. Частиною третьою статті 14 Закону № 671/97-ВР встановлено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини за зверненнями суб`єктів господарської діяльності. Форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань (ч.2 ст.14-1 Закону № 671/97-ВР). Форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням по кожному окремому податковому зобов`язанню/ обов`язку (п.6.2 Регламенту). Таким чином, лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчує лише загальну наявність воєнного стану як непереборної обставини. Однак це не означає, що він є форс-мажором для кожного конкретного випадку. В свою чергу позивач не отримав і не надав під час перевірки індивідуального сертифіката ТПП, виданого у порядку ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" щодо конкретного зобов`язання - нарахування ПДВ за звітними місяцями лютий - серпень 2022 року.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену в позовній заяви, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення", підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 та пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями (далі - ПК України), плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік, на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.08.2025 №390/Ж1, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "ВЕНТА. ЛТД") з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2021 по 30.06.2025 та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2021 по 30.06.2025 відповідно до затвердженого плану (перелік питань) документальної перевірки.
За результатами перевірки складено акт від 09.10.2025 №2207/Ж5/31-00-07-02-02-22/21947206
За висновками акту перевірки від 09.10.2025 зазначено про порушення ТОВ "ВЕНТА. ЛТД" п.п."г" п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 розділу V ПК України (в редакції, чинній на момент порушення), а саме не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на товари, використані не в господарській діяльності за період лютий - серпень 2022 року на суму ПДВ 1 658 788,34 грн.
За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки (лист-відповідь від 14.11.2025 № 1291/Ж12/31-00-07-01-02) та з урахуванням висновку комісії відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.11.2025 № 2158/Ж10/31-00-07-01-02-27, яким визначено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1658788,34 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 23 800 грн.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Стаття 189 ПК України визначає особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках.
Так, згідно із п.189.9 ст.189 ПК України, у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Стаття 198 ПК України врегульовує питання формування податкового кредиту.
Відповідно до абз."г" п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначає особливості справляння податку на додану вартість.
Законом України від 15.03.2022 №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності з 17.03.2022, підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено, зокрема, пунктом 321, абзацами 1, 2 та 5 якого установлено, що "тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником податку в неоподатковуваних податком на додану вартість операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари:
придбані в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану.
До наведених у цьому пункті операцій норми пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу не застосовуються".
З посиланням саме на ці норми контролюючий орган сформулював висновок документальної позапланової перевірки про те, що позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму не нарахованого податкового зобов`язання з ПДВ на остаточну вартість списаних основних виробничих засобів, знищених в наслідок дії обставин непереборної сили не підтверджених сертифікатом ТПП на загальну суму 1658788,34 грн.
При цьому в ході перевірки контролюючим органом досліджувалися:
- протокол огляду місця події від 18.04.2022 Слідчого СУ ГУ Національної поліції у м.Києві;
Надаючи оцінку твердженням відповідача з приводу того, що за обставин, які трапилися з майном позивача, платник не має права на списання знищених виробничих засобів без нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на їх остаточну вартість у разі не підтвердження факту настання обставин непереборної сили сертифікатом ТПП, суд перш за все звертає увагу на дотичні висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, який розв`язуючи в рамках спору у справі №906/540/22 питання того чи може сторона договору в односторонньому порядку розірвати договір із вказівкою на наявність форс-мажорних обставин у свого контрагента, якщо він заперечує ці обставини, а також питання того чи може сторона, яка посилається на наявність форс-мажорних обставин щодо певних зобов`язань, заперечувати їх наявність щодо інших, у своїй постанові від 07.06.2023 зазначав, зокрема, про те, що "74. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та ст.141 Закону України "Про ТПП в Україні").
75. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
76. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
77. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.
78. ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
79. Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.
80. Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
81. ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 ч.3 ст.14 Закону України "Про ТПП в Україні").
82. Згідно з ч.1 ст.141 Закону України "Про ТПП в Україні" ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
83. Сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставин форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21)".
Тож у контексті спірних правовідносин у справі, що розглядається, суд надає оцінку висновкам контролюючого з урахуванням встановлених обставин та у сукупності з іншими доказами.
Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.
Згідно із Порядком подання фінансової звітності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419 (далі - Порядок № 419), та Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі - Положення №879), проведення інвентаризації обов`язкове у разі, зокрема, встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів); техногенних аварій, пожежі чи стихійного лиха (на день після закінчення явищ) в обсязі, визначеному керівником підприємства.
Підприємства, які з дати початку тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, та підприємства, які мали (мають) місцезнаходження в районах проведення воєнних (бойових) дій у період дії воєнного стану, або підприємства, структурні підрозділи (відокремлене майно) яких розташовані на (в) таких територіях (районах), проводять інвентаризацію у разі можливості безпечного та безперешкодного доступу уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал підприємств.
У річній фінансовій звітності інформація про активи, до яких неможливо забезпечити безпечний та безперешкодний доступ, та зобов`язання і власний капітал, які не можуть бути документально підтверджені у зв`язку з відсутністю доступу до відповідних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, відображається за даними бухгалтерського обліку.
Підприємства, зазначені в абзаці десятому пункту 12 Порядку № 419, зобов`язані провести інвентаризацію станом на перше число місяця, що настає за місяцем, в якому з`явилася можливість доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації у бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.
Керівники підприємств, зазначених в абзаці десятому пункту 12 Порядку № 419, у разі встановлення фактів викрадення (розкрадання), нестачі, знищення (псування) майна можуть прийняти рішення про проведення інвентаризації такого окремо визначеного майна на день встановлення таких фактів.
Райони проведення воєнних (бойових) дій у період дії воєнного стану визначаються відповідно до законодавства.
Відповідно до Положення № 879 під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.
Для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом, застосовуються інвентаризаційні описи, які оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов`язкових реквізитів та вимог, передбачених Положенням №879.
Згідно з Положенням № 879 виявлені при інвентаризації розбіжності між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку регулюються підприємствами в такому порядку, зокрема:
нестача запасів у межах установлених норм природного убутку, виявлена під час інвентаризації, списується за розпорядженням керівника підприємства на витрати;
нестача цінностей понад норми природного убутку, а також втрати від псування цінностей списуються з балансу та відносяться на рахунок винних осіб у розмірі, визначеному відповідно до законодавства, у разі якщо винні особи не встановлені, вони зараховуються на позабалансовий рахунок до моменту встановлення винних осіб або закриття справи згідно із законодавством.
Розмір збитків від розкрадання, нестач, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається відповідно до законодавства.
Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №326.
Порядок виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 №473. Цей Порядок застосовується для фіксації пошкоджень, зумовлених збройною агресією російської федерації, будівель та споруд приватної та комунальної форми власності, а також може застосовуватися для фіксації пошкоджень будівель і споруд державної форми власності.
Таким чином, необоротні активи та запаси, які відображалися в бухгалтерському обліку до введення воєнного стану та які на дату складання фінансової звітності фактично перебувають на тимчасово окупованій території або в районах проведення воєнних (бойових) дій, продовжують обліковуватись у складі активів підприємства.
Одночасно підприємство має оцінити негативний вплив змін в економічному і правовому середовищі та визнати суми втрат від зменшення корисності необоротних активів до моменту настання умов доступу до таких активів, проведення інвентаризації та прийняття відповідно рішення щодо їх списання або відновлення корисності.
При цьому підприємства, які перебувають в районах проведення воєнних (бойових) дій та застосовують для ведення бухгалтерського обліку національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, виявлені в результаті інвентаризації нестачі, втрати або знищення необоротних активів та запасів на підставі належним чином оформлених документів відображають у складі витрат підприємства. Інформація про відсутність доступу до активів та первинних документів підприємства зазначається у примітках до фінансової звітності.
Згідно із пунктом 189.9 статті 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Пункт 321 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначає, що тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником податку в неоподатковуваних податком на додану вартість операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари - придбані в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК України, ч.2 ГК України та ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
Відповідач не заперечує факту знищення/втрати виробничих засобів позивача, однак зазначає, що факт знищення (втрати) товарів внаслідок дії обставин непереборної сили має підтверджуватися відповідним сертифікатом регіональної торгово-промислової палати.
З огляду на висновок Верховного Суду з приводу того, що сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин, сформульований у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22, суд визнає необґрунтованими такі судження відповідача з урахуванням наступного.
Гіпотеза абзацу 2 п.189.9 ст.189 ПК України передбачає декілька обставин, за наявності яких платник звільняється від обов`язку обліковувати ліквідацію основних виробничих або невиробничих засобів для цілей оподаткування як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації:
- коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили,
- в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
З метою визначення особливостей адміністрування податків і зборів під час дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022, реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків був розроблений проекту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", як це зазначено у пояснювальній записці до нього.
Згідно з цією ж пояснювальною запискою, проектом Закону пропонується внести зміни до Податкового кодексу України, якими серед іншого передбачено: не застосування положень пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (не нарахування податкових зобов`язань) у випадку втрати, знищення товарів, придбаних з ПДВ, під час дії воєнного стану.
Саме у цьому контексті цілей і завдань законопроекту №7131-2 Законом України від 15.03.2022 №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було доповнено, зокрема, пунктом 321, за умовою якого до наведених у цьому пункті операцій норми пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу не застосовуються.
До таких операцій, за умовою того ж пункту 321, відноситься, крім іншого, придбання товарів, зокрема, в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, у зв`язку з чим такі товари не вважаються використаними платником в неоподатковуваних ПДВ операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Листом від 05.05.2022 №3781/7/99-00-04-01-03-07 ДПС України з метою правомірного формування витрат для цілей оподаткування, які пов`язані із псуванням або знищенням майна платника податків у зв`язку із форс-мажорними обставинами, звертала увагу, зокрема на те, що Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб за договором, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-ого) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-ого) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Аналогічне положення викладено у роз`ясненні ДПС з категорії 101.15 розділу "Запитання відповіді з Бази знань" ЗІР (zir.tax.gov.ua), в якому мова йде про те, що листом ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 підтверджено, що введення військового стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами).
"Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків інформує, що відповідно до п.32 прим.1 підрозд.2 розд.ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПКУ) тимчасово, протягом дії воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником податку в неоподаткованих ПДВ операціях, або в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари придбані в оподатковуваних ПДВ операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану.
До наведених у цьому пункті операцій норми п.198.5 ст. 98 ПКУ не застосовуються.
Дію обставин непереборної сили засвідчує Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України). Листом ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 підтверджено, що введення військового стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами).
З метою фіксації знищення (втрати) товарів внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану платнику податку доцільно:
провести інвентаризацію;
звернутися до органів ДСНС, які мають скласти акт пошкодження майна із зазначенням причини;
звернутись до місцевих органів влади, які можуть додатково підтвердити факт знищення товарів;
здійснити всі можливі заходи з фіксації факту пошкодження майна (фото/відео зйомка).
Водночас, регулювання питань методології бухгалтерського обліку здійснюється Міністерством фінансів України, тому з питань оформлення, відображення у первинних документах та документального підтвердження знищення (втрат) товарів внаслідок знищення (втрат) товарів внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану платнику податку доцільно звернутися до Міністерства фінансів України".
Отже, для застосування правила п.321 підрозділу 2 розділу XX ПК України додатково отримувати індивідуальний сертифікат регіональної торгово-промислової палати потреби немає.
За таких обставин суд доходить висновку про те, що позивач під час проведення процедури інвентаризації у зв`язку із знищенням діяло відповідно до рекомендацій ДПС України та на підставі документів, які підтверджують правомірність та обсяг товарно-матеріальних цінностей, які були знищені під час дії воєнного стану.
Таким чином висновки відповідача щодо порушення позивачем абз."г" п.198.5 ст.198 ПК України, з урахуванням п.1 та п.2 ст.141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", внаслідок чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму не нарахованого податкового зобов`язання з ПДВ на остаточну вартість знищених основних виробничих засобів внаслідок дії обставин непереборної сили, не підтверджених сертифікатом ТПП, не відповідають чинному нормативно-правовому регулюванню відповідних правовідносин, у зв`язку з чим визнаються судом протиправними.
Протиправність висновків перевірки з цього приводу тягне за собою і протиправність нарахування відповідачем сум грошових зобов`язань, що відобразилося у податковому повідомленні-рішенні від 18.11.2025 р. №2158/Ж10/31-00-07-01-02-27, у зв`язку з чим суд скасовує його, а позов у відповідній частині вимог задовольняє.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд доходить до висновку що при винесенні рішення про коригування митної вартості товару від 13.02.2026 р. №UA403070/2026/000082/2 відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав, що є підставою для задоволення позову.
Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 25 301,83 грн.
Відтак, відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору розмірі 25 301,83 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 18.11.2025 р. №2158/Ж10/31-00-07-01-02-27, прийняте Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма