Справа № 300/816/26
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2026 р. справа № 300/816/26

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Бойко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин Мирослави Петрівни про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень, головного державного виконавця Батрин М.П. про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки, на думку позивача, відповідачем рішення суду виконано не у відповідності до вимог резолютивної частини рішення суду. Як наслідок, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно. Окрім того, вказує на те, що відповідачем не розглянуто та не надано відповіді на звернення позивача від 30.01.2026, зареєстрованого за вхідним номером №03.1-22/330, від 02.02.2026, зареєстрованого за вхідним номером №03.1-22/341 та від 09.02.2026, зареєстрованого за вхідним номером №03.1-22/447. Зазначає, що така бездіяльність відповідача спричинили позивачу моральну психологічну травму. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 35 000 Євро.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного від 23.02.2026 дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: зазначення повного найменування відповідачів у справі; подання документа, з якого можна буде визначити сукупний розмір доходу позивача за попередній рік (зокрема, довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік), або документа про сплату судового збору, у встановленому законом порядку та розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень, головного державного виконавця Батрин Мирослави Петрівни про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Восьмий апеляційний адміністративний суд, постановою від 07.04.2026, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 300/816/26 скасував та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

28.04.2026 адміністративна справа № 300/816/26 супровідним листом Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2026 за № 300/816/26/01-17/39527/26 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.04.2026, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити з тих підстав, що при винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець переконався у виконанні боржником судового рішення. Крім того, вказав на те, що на звернення позивача було надано обґрунтовану відповідь. Також, на виконання вимог ухвали суду до відзиву долучив копії матеріалів виконавчого провадження та звернень позивача разом з відповіддю на них.

Позивач в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи перенести у зв`язку з тим, що буде перебувати в судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді, на підтвердження чого надав копії повістки-повідомлення та проїзного документа.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, правила якої поширюються, в тому числі й на справи, визначені статтею 287 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Отже, законодавець не пов`язує неможливість розгляду справи даної категорії з поважністю причин неприбуття учасника справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Як наслідок, за відсутності обставин, які б перешкоджали подальшому розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість продовження справи за таких обставин.

Розглянувши матеріали адміністративної справи у відповідності до вимог статті 287 КАС України, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі №300/1044/25, яке набрало законної сили 13.01.2026, визнано протиправними дії Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги щодо повернення заяви ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025; зобов`язано Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025 та прийняти передбачене законом рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

13.01.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист (а.с.193, 194).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин М.П. 16.01.2026, за заявою позивача від 15.01.2026, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №80005602 з виконання виконавчого листа №300/1044/25, виданого 13.01.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом (а.с.183-185).

В цей же день, винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, які супровідними листами направлені на адресу стягувача та боржника (а.с.185-188).

Листом від 21.01.2026 боржник повідомив відповідача про те, що на підставі службового листа від 16.01.2026, у відповідності з вимогами ст.19 Закону та на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі №300/1044/25, начальником Південно-Західного управління надання безоплатної правничої допомоги видано наказ за №Н-БВПД/017/04.3-4/22 від 19.01.2026 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 14 частини першої статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" для складення документів процесуального характеру по справі щодо відшкодування вартості націоналізованого російською федерацією майна, стягнення шкоди за яке не було предметом правового захисту попередньо, тобто в межах строків розгляду заяви після набрання рішенням суду законної сили (а.с.188-191).

Як наслідок, у зв`язку з наведеним, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин М.П. 11.02.2026 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №80005602 з виконання виконавчого листа №300/1044/25, виданого 13.01.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.192-193).

Крім того, 30.01.2026 позивачем подано до відповідача скаргу, зареєстровану за вхідним номером №03.1-22/330, в якій просив витребувати у боржника копію заяви від 10.02.2025, копію доручення на адвоката Оксану Белей за №017/05/5099 від 03.06.2024 та вказав на спосіб виконання боржником рішення суду, а саме: зобов`язати боржника на виконання рішення суду видати доручення адвокату Оксані Белей в рамках справи, що на його думку і буде виконанням рішення суду (а.с.194, 195).

02.02.2026 позивачем подано до відповідача заяву, зареєстровану за вхідним номером №03.1-22/341, в якій просив повторно зобов`язати боржника виконати рішення суду, накласти на боржника штраф за невиконання вимог державного виконавця, відмовити боржнику у звільненні від сплати виконавчого збору, зобов`язати боржника читати сторінку 10 рішення суду по справі №394/8228/24 (а.с.195-196).

09.02.2026 позивачем подано до відповідача клопотання, зареєстроване за вхідним номером №03.1-22/447, в якому просив надати матеріали виконавчого провадження у паперовій формі, надати рішення по попередньо поданих скарзі та заяві, вчинити дії на виконання боржником рішення суду та застосувати до боржника штраф, повідомити органи Нацполіції про злочин передбачений статтею 382 КК України (а.с.196).

На вказані звернення позивача, листом від 12.02.2026 за №1109/03.1-23 відповідач надав відповідь, в якій детально викладено хід виконавчого провадження ВП №80005602, а також підстави, які слугували винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, роз`яснено позивачу порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Зокрема, повідомлено про те, що заявник, як сторона виконавчого провадження, може ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, звернувшись особисто до відповідного органу державної виконавчої служби або самостійно за допомогою АСВП (а.с.197-199).

Вказаний лист отримано позивачем особисто, про що свідчить відмітка про отримання на першому аркуші листа.

Вважаючи оскаржувану постанову та бездіяльність відповідача щодо розгляду звернень протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

В статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

В статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" наведений перелік виконавчих документів, які відповідно цього Закону підлягають примусовому виконанню, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як зазначено судом вище, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі №300/1044/25, яке набрало законної сили 13.01.2026, визнано протиправними дії Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги щодо повернення заяви ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025; зобов`язано Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної правничої допомоги від 10.02.2025 та прийняти передбачене законом рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

На виконання рішення суду начальником Південно-Західного управління надання безоплатної правничої допомоги видано наказ за №Н-БВПД/017/04.3-4/22 від 19.01.2026 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 14 частини першої статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" для складення документів процесуального характеру по справі щодо відшкодування вартості націоналізованого російською федерацією майна, стягнення шкоди за яке не було предметом правового захисту попередньо, тобто в межах строків розгляду заяви після набрання рішенням суду законної сили (а.с.191).

Отже, зважаючи на виконання боржником судового рішення, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин М.П. 11.02.2026 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №80005602 з виконання виконавчого листа №300/1044/25, виданого 13.01.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.192-193).

В контексті наведеного, суд вважає, що відповідач об`єктивно оцінив виконання боржником судового рішення та, відповідно, виніс оскаржувану постанову.

Як наслідок, суд доходить висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, суд звертає увагу сторін на те, що розширене тлумачення позивачем судового рішення та вимог Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" щодо можливості висловлювань побажань про призначення того чи іншого адвоката, жодним чином не відповідає змісту такого рішення та не може бути підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Як наслідок позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині неналежного розгляду відповідачем його звернень, то суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою 2 статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Так, вимоги до звернення встановлені статтею 5 вказаного Закону, у якій зазначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР).

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно з вимогами частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Процедуру розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації у разі, якщо суб`єкт відносин у сфері доступу - запитувач інформації є фізичною особою або громадським об`єднанням без статусу юридичної особи; здійснення контролю за дотриманням строків їх розгляду; основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян; загальні засади ведення діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління врегульовано Порядком розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.02.2017 за № 388/5 (далі - Порядок № 388/5).

Відповідно до пункту 12 розділу І Порядку №388/5 організація діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України забезпечується Державним секретарем Міністерства юстиції України, в органах і установах юстиції - заступником керівника органу чи установи відповідно до розподілу повноважень.

Організація діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України покладається на Департамент комунікації, документообігу та контролю, який забезпечує:

- організацію роботи зі зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації;

- надання інформаційно-довідкових послуг фізичним та/або юридичним особам з питань, що стосуються діяльності Міністерства юстиції України, які надходять на єдиний багатоканальний телефонний номер та електронну адресу Міністерства юстиції України;

- особистий прийом громадян, які звернулись до Міністерства юстиції України;

- надання роз`яснень у межах повноважень.

Контроль за змістом, якістю підготовки, оформленням на належному рівні документів, дотриманням строків розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації, а також організацією діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації та зберіганням документів у структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції покладається на їх керівників.

У структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України ведення діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації покладається на визначену керівником посадову особу або декількох осіб. Зазначені функції зазначаються у їх посадових інструкціях.

Додержання вимог цього Порядку № 388/5 є обов`язковим для всіх структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції.

Розгляд звернень, запитів на отримання публічної інформації структурними підрозділами апарату Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне та своєчасне вирішення порушених заявниками питань, перевірку викладених фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечення його виконання та інформування заявників про результати розгляду.

Відповідь за результатами розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації обов`язково надається заявнику тим органом, який їх отримав.

Як зазначалось судом вище, 30.01.2026 позивачем подано до відповідача скаргу, зареєстровану за вхідним номером №03.1-22/330, в якій просив витребувати у боржника копію заяви від 10.02.2025, копію доручення на адвоката Оксану Белей за №017/05/5099 від 03.06.2024 та вказав на спосіб виконання боржником рішення суду, а саме: зобов`язати боржника на виконання рішення суду видати доручення адвокату Оксані Белей в рамках справи, що на його думку і буде виконанням рішення суду (а.с.194, 195).

02.02.2026 позивачем подано до відповідача заяву, зареєстровану за вхідним номером №03.1-22/341, в якій просив повторно зобов`язати боржника виконати рішення суду, накласти на боржника штраф за невиконання вимог державного виконавця, відмовити боржнику у звільненні від сплати виконавчого збору, зобов`язати боржника читати сторінку 10 рішення суду по справі №394/8228/24 (а.с.195-196).

09.02.2026 позивачем подано до відповідача клопотання, зареєстроване за вхідним номером №03.1-22/447, в якому просив надати матеріали виконавчого провадження у паперовій формі, надати рішення по попередньо поданих скарзі та заяві, вчинити дії на виконання боржником рішення суду та застосувати до боржника штраф, повідомити органи Нацполіції про злочин передбачений статтею 382 КК України (а.с.196).

Обґрунтовуючи позов в цій частині, позивач вказує на нерозгляд та невирішення відповідачем поставлених ним питань.

Водночас, судом встановлено, що на вказані звернення позивача, листом від 12.02.2026 за №1109/03.1-23 відповідач надав відповідь, в якій детально викладено хід виконавчого провадження ВП №80005602, а також підстави, які слугували винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, роз`яснено позивачу порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Зокрема, повідомлено про те, що заявник, як сторона виконавчого провадження, може ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, звернувшись особисто до відповідного органу державної виконавчої служби або самостійно за допомогою АСВП (а.с.197-199).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем своєчасно надано повну і вмотивовану відповідь на звернення позивача в частині поставлених питань, які врегульовані Законом України "Про звернення громадян" та Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, зважаючи на те, що боржником виконано рішення суду, в зв`язку з чим виконавче провадження закінчено, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у відповідача не було законних підстав для накладення штрафу на боржника, вчиняти дії спрямовані на належне виконання боржником рішення суду, повідомляти органи Нацполіції про вчинення боржником злочину та повторно зобов`язувати боржника виконати рішення суду.

Відтак, суд констатує, що відповідачем не допущено бездіяльності щодо розгляду звернень позивача.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019), головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Батрин Мирослави Петрівни (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019) про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Матуляк Я.П.

Рішення складене в повному обсязі 26 травня 2026 р.