Справа № 580/5115/26
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року Справа № 580/5115/26

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у письмовому провадженні заяву приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету (далі заявник) про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, в якій заявник просить зупинити дію наказу Міністерства освіти і науки України від 24.04.2026 №70-Л Про результати позапланової перевірки приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправним та скасування наказу від 24.04.2026 №70-Л Про результати позапланової перевірки Приватного навчального закладу "Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що очевидними є ознаки протиправності наказу Міністерства освіти і науки України від 24.04.2026 № 70-Л «Про результати позапланової перевірки Приватного навчального закладу "Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально європейського університету", яким припинено (повністю) заявнику дію ліцензії на провадження освітньої діяльності.

Разом з тим, на думку заявника наведені у вказаному наказі підстави припинення дії ліцензії можуть бути підставою для зупинення дії ліцензії повністю або частково, а не припинення дії ліцензії повністю чи частково.

Також заявник зазначає, що практична реалізація наказу спричинить невідворотні наслідки для працівників та всіх осіб, які навчаються в Приватному навчальному закладі «Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету» на рівні фахової передвищої освіти освітньо-професійний ступінь молодший бакалавр за спеціальністю Е2 Екологія (101 Екологія) та БЗ Менеджмент (073 Менеджмент), спричинить порушення розпочатого процесу навчання особами на рівні фахової передвищої освіти, що, відповідно, призведе до порушення конституційних прав цих осіб.

У зв`язку із викладеним, заявник просить застосувати вищевказані заходи забезпечення позову.

Ухвалою від 15.05.2026 суд вирішив здійснити розгляд заяви приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету про забезпечення позову, в порядку письмового провадження 18 травня 2026 року.

Також суд запропонував Міністерству освіти і науки України подати суду письмові пояснення (заперечення) щодо заяви про забезпечення позову.

18.05.2026 Міністерство освіти і науки України подало суду письмові заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких просило відмовити у задоволенні відповідної заяви. Зазначено, що позивач фактично намагається оцінити правомірність наказу на стадії забезпечення позову. Однак, застосування заходів забезпечення не може ґрунтуватися на спорі про тлумачення норм законодавства. Очевидність протиправності має бути очевидною без додаткового аналізу та доказування.

Міністерство освіти і науки України вказує, що у заяві заявник невірно тлумачить ст. 16 Закону «Про ліцензування видів господарської діяльності», пропускає частини 12 14 цієї статті, які прямо встановлюють підстави припинення ліцензії, оскаржує акт по суті, що виходить за межі інституту забезпечення позову.

При цьому, факт складання Акту №21-22-101 про невиконання розпорядження не оспорений, не спростований та не надано доказів його незаконності.

Зупинення дії наказу МОН фактично означає повернення повноважень на здійснення діяльності, нівелює результати державного нагляду, створює ризики для якості освітнього процесу та безпеки здобувачів освіти. Позивач стверджує, що негативні наслідки торкнуться 199 здобувачів освіти. Однак механізм переведення здобувачів освіти до інших закладів передбачений законодавством і не призводить до втрати їхніх прав.

Ознайомившись із заявою і доданими доказами, оцінивши доводи сторін, суд встановив таке.

16.04.2026 Міністерством освіти і науки України складено акт №24-22-101 «Про невиконання суб`єктом господарювання розпорядження щодо усунення порушень ліцензійних умов провадження освітньої діяльності».

24.04.2026 Міністерством освіти і науки України видано наказ №70-л «Про результати позапланової перевірки приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету.

Цим наказом, на підставі результатів позапланової перевірки що зазначені в Акті про невиконання суб`єктом господарювання розпорядження щодо усунення порушень ліцензійних умов провадження освітньої діяльності від 16.04.2026 №21-22-101, ураховуючи доповідну записку заступника Міністра Миколи Трофименка від 21 квітня 2026 року № 1/130-дз-26, припинено (повністю) дію ліцензії приватного навчального закладу «Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету» на провадження освітньої діяльності на рівні фахової передвищої освіти в обсязі: зі спеціальності Е2 Екологія (101 Екологія) з ліцензованим обсягом - 45 осіб на рік; зі спеціальності D3 Менеджмент (073 Менеджмент) з ліцензованим обсягом - 30 осіб на рік.

Оцінюючи наявність підстав для забезпечення позову, суд врахував таке.

Відповідно до частин 1-2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частинами 4-5 ст.154 КАС України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, відповідно до ч.12 ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії повністю або частково є:

заява ліцензіата про припинення дії власної ліцензії повністю або частково. Не є підставою для припинення дії ліцензії повністю або частково заява ліцензіата про припинення дії власної ліцензії повністю або частково, поданої після видання органом ліцензування розпорядчого документа про проведення перевірки додержання цим ліцензіатом ліцензійних умов і до закінчення строку:

перевірки та усунення порушень ліцензійних умов (у разі їх наявності);

протягом 30 календарних днів після закінчення спливу строку виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов (крім випадку видання протягом цього строку органом ліцензування розпорядчого документа про проведення позапланової перевірки виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов);

акт про неусунення ліцензіатом протягом строку повного або часткового зупинення дії ліцензії підстав, що стали причиною для її повного або часткового зупинення;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи (державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця), крім випадку та строку, передбачених частинами четвертою, п`ятою і сьомою статті 15 цього Закону;

подання копії свідоцтва про смерть фізичної особи - підприємця (у разі відсутності правонаступника);

наявність судового рішення про визнання фізичної особи - підприємця безвісно відсутньою у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою (у разі відсутності правонаступника);

акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов. Повторним порушенням ліцензіатом ліцензійних умов вважається вчинення таким ліцензіатом протягом року з дня видання органом ліцензування розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення однієї або більше вимог ліцензійних умов, щодо яких видавалося таке розпорядження;

акт про виявлення недостовірності даних у повідомленні про зміну даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що надавалися разом із заявою про отримання ліцензії;

акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування для здійснення перевірки додержання ліцензіатом відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законних підстав (відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки);

акт про документальне підтвердження встановлення контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України";

акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки;

ненадання органу ліцензування ліцензіатом у строк, що перевищує два місяці з дня набрання чинності рішенням про зупинення дії ліцензії повністю або частково, заяви та відомостей про усунення підстав, визначених пунктом 2 частини другої цієї статті, що стали причиною для зупинення дії ліцензії повністю або частково, та/або документа, що підтверджує сплату штрафу, накладеного відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі якщо дія ліцензії зупинена повністю або частково на підставі пункту 3 частини другої цієї статті - документа, що підтверджує внесення плати за видачу ліцензії відповідно до частини третьої статті 14 цього Закону;

судове рішення про припинення дії ліцензії.

При цьому, на підставі п.3 ч.6 ст.18 Закону України «Про фахову передвищу освіту» підставою для прийняття рішення про припинення дії (повністю або частково) ліцензії акт про невиконання розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти в установлені відповідно до законодавства строки.

Так, із наказу від 24.04.2026 №70-л про припинення заявнику дії ліцензії на провадження освітньої діяльності вбачається, що підставою його видання став Акт про невиконання суб`єктом господарювання розпорядження щодо усунення порушень ліцензійних умов провадження освітньої діяльності від 16.04.2026 №21-22-101.

Відтак, оскільки заявнику припинено дію ліцензії на провадження освітньої діяльності на рівні фахової передвищої освіти, з урахуванням вимог п.3 ч.6 ст.18 Закону України «Про фахову передвищу освіту», доводи заявника про те, що наведені у наказі обставини можуть бути підставою для зупинення дії ліцензії, а не її припинення, суд вважає небунтованими.

Отже, заявником не доведено очевидної протиправності наказу від 24.04.2026 №70-л.

Відповідно до висновків Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 у справі №380/930/20 вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Як зазначено вище, очевидних ознак протиправності наказу від 24.04.2026 №70-л на час звернення із заявою судом не встановлено, а забезпечення позову є фактично вирішенням спору, що не відповідає меті забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі 826/9263/17, ці підстави є оціночними. Тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Тому викладені у заяві доводи позивача щодо протиправності наказу від 24.04.2026 №70-л підлягають перевірці судом під час судового розгляду справи відповідно до вимог КАС України.

Крім того, суду не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або неможливість подальшого захисту прав чи докладання значних зусиль і витрат на їх відновлення без вжиття заходів забезпечення позову.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову не є обґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 243, 248, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви приватного навчального закладу Міжнародний фаховий коледж еколого-інформаційної та медичної безпеки Центрально-Європейського університету від 13.05.2026 (вх. від 15.05.2026 №26290/26) про забезпечення позову.

2. Копії ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ