Справа № 420/25917/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 травня 2026 року

м. Київ

справа №420/25917/25

адміністративне провадження № К/990/21226/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 у справі №420/25917/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 у цій справі відмовлено.

На адресу Верховного Суду 11.05.2026 надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , у якій скаржник просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від04.05.2026, справу направити до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження грунтується на тому, що наведені відповідачем причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою не можуть бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у цій справі.

В обгрунтування касаційної скарги скаржник вказує на те, що Військова частина НОМЕР_1 є військовим формуванням, яке під час дії воєнного стану виконує завдання за призначенням. Виконання таких завдань передбачає особливий порядок організації служби, пріоритетність заходів оборонного характеру, обмеження у службовій комунікації, необхідність дотримання режимних вимог, а також ускладнений обмін інформацією між окремими підрозділами.

Крім того, структурно у Військовій частині НОМЕР_1 відсутня штатна посада юриста або іншого працівника юридичної служби, який би на постійній основі здійснював претензійно-позовну роботу, правовий аналіз судових рішень, підготовку процесуальних документів та представництво інтересів військової частини у судах.

Відповідач зазначає, що правове супроводження цієї судової справи фактично здійснювалося представником іншої військової частини, а саме військової частини НОМЕР_3 - на підставі довіреності. Такий представник не є штатним військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , не перебуває у щоденній службовій взаємодії з її посадовими особами та не має оперативного доступу до всіх документів, внутрішніх матеріалів, службового листування й інформації, необхідних для швидкого формування апеляційної позиції.

Скаржник наголошує, що у період, коли необхідно було підготувати апеляційну скаргу, представник Військової частини НОМЕР_3 виконував службові обов`язки за основним місцем служби, супроводжував інші судові справи цієї військової частини, а також був залучений до правового забезпечення аудиту, що проводився у Військовій частині НОМЕР_3 .

Також відповідач зазначає, що для належного апеляційного оскарження необхідно було отримати та проаналізувати матеріали, що перебували у розпорядженні різних служб і посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 , узгодити правову позицію, перевірити фінансові та службові документи, а також забезпечити належне оформлення й подання апеляційної скарги.

На думку скаржника, пропуск строку апеляційного оскарження був зумовлений не пасивною поведінкою Військової частини НОМЕР_1 , не недбалістю та не свідомим затягуванням процесу, а об`єктивними труднощами, які виникли через особливості організації служби, відсутність штатного представника юридичної служби, залучення представника іншої військової частини та специфіку функціонування військового формування в умовах воєнного стану.

Скаржник вважає рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження незаконним та необгрунтованним.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження - з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу, а саме, у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень та зі змісту касаційної скарги, у цій справі мають місце такі обставини:

- 05.01.2026 Одеським окружним адміністративним судом позов задоволено частково;

- 23.04.2026 відповідач звернувся із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції;

- 27.04.2026 апеляційну скаргу залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання документу про сплату судового збору та заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження;

- 04.05.2026 відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та відмовлено у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник не навів обставин, які перешкоджали йому подати належним чином оформлену апеляційну скаргу вчасно та які є об`єктивно непереборними чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Судом апеляційної інстанції наголошено, що пропущений апелянтом строк є значним та неспівмірним із процесуальним строком, встановленим для оскарження судового рішення.

Колегія суддів також враховує, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 27.04.2026 зауважив, що учасник справи має вживати усіх залежних від нього заходів задля вчинення певних процесуальних дій у максимально стислі строки та без невиправданих зволікань.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Так, Військова частина НОМЕР_1 , маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна була забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

При цьому колегія суддів зауважує, що подання апеляційної скарги відбулося із значним затриманням - майже через 3,5 місяці після ухвалення судом першої інстанції судового рішення. При цьому не надано доказів, що підтверджують наявність об`єктивних причин, які перешкоджали своєчасному поданню апеляційної скарги.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень - Військова частина НОМЕР_1 , як при поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Обгрунтовано також звернув увагу суд апеляційної інстанції на те, що відсутність штатної посади юрисконсульта чи іншої посадової особи, яка здійснює юридичне представництво інтересів військової частини, не доводить наявність об`єктивних перешкод у своєчасному вчиненні відповідних процесуальних дій, оскільки такі обставини пов`язані лише з внутрішньо-організаційною діяльністю військової частини.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що недоліки в організації роботи відповідача не можуть бути визнані такими обставинами, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Також відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, зумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків передбачене законом також для того, щоб дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та стимулювати своєчасне виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідив обставини, пов`язані з причинами пропуску Військової частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення, та зробив обґрунтований висновок про те, що зазначені в клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження скаржник не зазначив.

Отже, П`ятий апеляційний адміністративний суд, врахувавши вищевказані норми процесуального закону, обґрунтовано ухвалою від 04.05.2026 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 у справі №420/25917/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін