Справа № 420/15242/25
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2026-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2026 року

м. Київ

справа № 420/15242/25

адміністративне провадження № К/990/18118/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Соколова В.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі №420/15242/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання їх вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", за період з 12.05.2024 по 23.11.2024, з 10.12.2024 по 19.02.2025.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану", за період з 12.05.2024 по 23.11.2024, з 10.12.2024 по 19.02.2025.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Військова частина НОМЕР_1 оскаржила указане рішення суду першої інстанції до апеляційного суду.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.11.2025 відмовив у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору; залишив без руху апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 та надав скаржнику 10-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків скарги шляхом сплати судового збору у розмірі 1453 грн 44 коп.

На виконання означеної ухвали скаржник надіслав до суду заяву про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яка обґрунтована неможливістю сплатити судовий збір у повному обсязі.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.11.2025 відмовив у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки у встановлений апеляційним судом процесуальний строк недоліки апеляційної скарги не усунуто. При цьому, як зазначив суд, жодних клопотань та / або заяв на адресу апеляційного суду від скаржника не надходило.

Вдруге з апеляційною скаргою апелянт звернувся 10.03.2026. В апеляційній скарзі скаржником викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.03.2026 визнав вказані військовою частиною НОМЕР_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 неповажними. Відмовив у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 та залишив апеляційну скаргу без руху, надавши апелянту 10-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами.

На виконання вимог ухвали відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2026 визнано неповажними вказані військовою частиною НОМЕР_1 у клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025. У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відмовлено. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025.

Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції, 21.04.2026 військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний Суд» подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2026 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

19.05.2026 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про усунення недоліку, до якої долучено платіжну інструкцію.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, керуючись пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України, виснував, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з частиною третьою статті 298 цього ж Кодексу апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), що безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними та допустимими засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, що він учиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вперше апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 скаржником подано безпосередньо до апеляційного суду 05.11.2025, тобто в межах, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Вдруге апеляційна скарга подана відповідачем через 102 дні з моменту повернення попередньо поданої апеляційної скарги. Сплив такого проміжку часу, на переконання суду апеляційної інстанції, об`єктивно не може свідчити про подання повторної апеляційної скарги без надмірних зволікань.

Також апеляційний суд зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 не подано до суду апеляційної інстанції доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору за подання апеляційної скарги безпосередньо у справі №420/15242/25 фінансування з Державного бюджету України у взаємозв`язку вказаних часових інтервалів.

Суд апеляційної інстанції виснував, що довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

У розрізі наведених вище підходів суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що повторне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось із спливом через 102 дні з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги, яке у свою чергу не відповідає розумності строку, а навпаки свідчить, про надмірне зволікання скаржника щодо повторного подання апеляційної скарги.

Оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені скаржником причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Маючи намір добросовісної реалізації належного права на апеляційний перегляд справи, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, що склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору (постанова Верховного Суду від 05.01.2021 у справі № 500/2544/19).

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені апелянтом підстави для поновлення цього строку не були підкріплені належною доказовою базою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2026 у справі №420/15242/25.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук В.М. Соколов