Справа № 140/5678/26
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 травня 2026 року ЛуцькСправа № 140/5678/26

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Стецик Н.В., вивчивши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 21.07.2024 по 31.07.2024 (11 днів) в загальній сумі 10175,52 грн

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено 10-денний строк на усунення недоліків з моменту отримання зазначеної ухвали шляхом подання (надіслання) суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням інших підстав для його поновлення, доказів поважності причин його пропуску, а також доказів сплати судового збору у сумі 2662,40 грн.

На виконання зазначеної ухвали Військова частина НОМЕР_1 надала суду докази сплати судового збору у сумі 2662,40 грн та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску.

Заява обґрунтована тим, що лише за результатами службового розслідування було встановлено факт завдання державі матеріальної шкоди, її розмір, причинно-наслідковий зв`язок та вину відповідача у надмірному отриманні грошового забезпечення. У зв`язку з цим позивач вважає, що право на звернення до суду виникло після завершення службового розслідування та видання наказу про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

Крім того, позивач зазначає, що перед зверненням до суду військова частина здійснила заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу листа про добровільне відшкодування шкоди.

Також позивач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 залучена до виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах воєнного стану, а представники юридичного підрозділу брали участь у виконанні бойових завдань у межах оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що, на думку позивача, ускладнювало своєчасне звернення до суду.

На підтвердження зазначених обставин позивачем долучено витяги з наказів та витяг із журналу бойових дій.

Щодо вищенаведеного суд зауважує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду з цим позовом 06.05.2026, заявив позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 10175,52 грн за отримання грошового забезпечення за період з 21.07.2024 по 31.07.2024, коли був відсутній на військовій службі без поважних причин.

Позивач зазначив, що виплата позивачу була здійснена на підставі наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 11.07.2024 №800-ОС, а відповідача знято з усіх видів забезпечення з 21.07.2024 наказом від 23.07.2024 №844-ОС.

Також позивач зазначив, що службове розслідування за фактом надмірної виплати грошового забезпечення проведено на підставі наказу від 24.11.2025 №6421-АГ, а за його результатами складено висновок від 18.12.2025 №25/1892/25-Вн та видано наказ від 19.12.2025 №692-АГ про притягнення відповідача до повної матеріальної відповідальності.

Як встановлено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачу було достеменно відомо про факт виплати відповідачу грошового забезпечення за липень 2024 року, факт самовільного залишення відповідачем місця служби, факт зняття відповідача з усіх видів забезпечення з 21.07.2024, а також про розмір надмірно виплачених коштів ще у липні 2024 року.

Отже, саме з цього моменту у позивача виникли підстави для звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Доводи позивача про те, що лише після проведення службового розслідування стало можливим встановити факт завдання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок та вину відповідача, суд вважає необґрунтованими, оскільки проведення службового розслідування, внутрішнього аудиту, аналіз судової практики та оформлення доказової бази є внутрішньою організацією діяльності позивача та не змінює моменту виникнення права на звернення до суду.

Сам по собі факт проведення службового розслідування у листопаді-грудні 2025 року та видання наказу про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності не свідчить про виникнення нового процесуального строку звернення до суду.

Посилання позивача на пункт 8 частини четвертої статті 169 КАС України суд вважає безпідставними, оскільки наведена норма регулює питання повернення позовної заяви у разі передчасного звернення суб`єкта владних повноважень до суду із вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на рішенні такого суб`єкта владних повноважень, та не змінює момент виникнення права на звернення до суду у спірних правовідносинах.

У даному випадку підстави для звернення до суду виникли у позивача з моменту, коли йому стало відомо про факт надмірної виплати грошового забезпечення та її розмір, а подальше проведення службового розслідування і видання наказу про притягнення до матеріальної відповідальності не свідчать про початок нового процесуального строку звернення до суду.

Також суд критично оцінює посилання позивача на положення Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі щодо необхідності досудового врегулювання спору, оскільки направлення відповідачу листа про добровільне відшкодування шкоди не перешкоджало своєчасному зверненню позивача до суду у межах установленого законом строку.

При цьому суд враховує, що на підтвердження наведених доводів позивачем долучено витяги з наказів та витяг із журналу бойових дій. Із витягів з наказів убачається, що працівникам відділу юридичного забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України періодично надавалися відпустки, окремі працівники перебували на лікуванні або залучалися до виконання бойових (спеціальних) завдань.

Разом з тим зазначені обставини свідчать лише про особливості проходження військової служби та організації роботи підрозділу в умовах воєнного стану, однак не підтверджують існування безперервних та об`єктивно непереборних перешкод для звернення позивача до суду протягом усього строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Також наданий витяг із журналу бойових дій містить відомості щодо виконання військовою частиною бойових завдань у окремі дати, однак не підтверджує неможливість подання позовної заяви у межах установленого законом строку.

Суд враховує, що позов подано лише 06.05.2026, тобто майже через два роки після виникнення спірних правовідносин, що свідчить про значний та тривалий пропуск строку звернення до суду.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні та проходження військової служби в умовах воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду без належного обґрунтування неможливості вчинення процесуальної дії у встановлений законом строк.

Суд також враховує, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків спрямоване на забезпечення принципу юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінування учасників адміністративного процесу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, а тому підстави для поновлення такого строку відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із частиною п`ятою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Таким чином, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви (не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом), зазначені в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу без розгляду.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої, частинами п`ятою восьмою статті 169, статтею 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н. В. Стецик