Справа № 380/25090/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2026-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.09.2025 року №9347 про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Позивач посилається на те, що оскаржуване рішення відповідача не містить обґрунтувань підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутня конкретизація щодо суті ризиковості операцій з постачання та придбання, а також відсутнє посилання на джерела інформації, відповідно до яких відповідач встановив ризиковість операцій позивача. Вказує, що господарські операції позивача носять реальний характер, підприємство займається діяльністю, яка відповідає його установчим та реєстраційним документам, має достатню матеріально-технічну базу та трудові ресурси для ведення сільськогосподарської діяльності, не має податкового боргу, своєчасно нараховує і сплачує податки та збори. Крім того, наголошує, що віднесення його до ризикових платників з підстав наявності господарських відносин із платниками податків, щодо яких податковим органом прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості, є необґрунтованим та суперечить базовим принципам податкового законодавства. Окремо вказує, що комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність Товариства критеріям ризиковості платника податку не за наслідками подання останнім податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої накладної/розрахунку коригування, а у зв`язку з наявністю податкової інформації, що свідчить про прийняття такого рішення із порушенням передбаченого порядку. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та зазначає, що оскаржувані рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості прийняті в межах наданих законом повноважень, на підставі податкової інформації, отриманої у процесі здійснення податкового контролю, та з дотриманням процедури, визначеної Податковим кодексом України і постановою Кабінету Міністрів України №1165. Вказує, що віднесення платника до переліку ризикових не є рішенням про визначення грошових зобов`язань, не є санкцією та не тягне самостійних негативних майнових наслідків, а є превентивним інструментом, спрямованим на перевірку реальності задекларованих господарських операцій. Зазначає, що у процесі аналізу діяльності позивача контролюючим органом встановлено податкову інформацію, що свідчить про ризиковість здійснюваних операцій, зокрема за кодами 03 (відсутність підтверджених складських приміщень, належних транспортних засобів або договорів на перевезення, підтвердження витрат на паливо, логістику, зберігання), 13 (наявність господарських операцій з контрагентами, щодо яких комісіями контролюючих органів уже прийняті рішення про відповідність критеріям ризиковості) та 14 (формування податкового кредиту та реєстраційного ліміту за рахунок операцій, які не кореспондують із задекларованим видом діяльності платника, за відсутності статусу виробника та підтверджених виробничих потужностей). Наголошує, що подані позивачем разом з повідомленнями документи були обмеженими за обсягом, не підтверджували реального руху товару та не усували встановлені раніше ризики, а позивачем не зменшено податковий кредит з податку на додану вартість по операціях, здійснених з ризиковим контрагентом. Звертає увагу, що Порядок №1165 не вимагає деталізації до рівня первинних документів у самому рішенні, оскільки його мета повідомити платника про наявність ризиків, а не замінити собою акт перевірки. Окремо посилається на термін «належна податкова обачність», зазначаючи, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності під час обрання контрагента, з посиланням на постанову Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №826/15729/17 та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД проти Болгарії». Вказує, що дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, незалежно від джерела її отримання, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків, з посиланням на постанови Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі №818/398/15, від 27.08.2019 року у справі №540/2077/18 та від 20.11.2019 року у справі №480/4006/18, а також від 19.05.2020 року у справі №160/10287/19 та від 12.11.2020 року у справі №240/3906/19. Стосовно вимоги про зобов`язання виключити Товариство з переліку ризикових платників вказує, що така є передчасною та становить втручання у дискреційні повноваження податкового органу, оскільки фактично позивач просить суд перебрати на себе функцію органу ДПС. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, у відзиві заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, проте суд залишає його без задоволення, оскільки така категорія справ з огляду на незначну складність розглядається за правилами спрощеного позовного провадження (ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України), а наведені відповідачем обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених ч.4 ст.257 цього Кодексу, для розгляду справи за правилами загального позовного провадження. До всього, заявлене клопотання, в силу вимог ч.1 ст.166 та ч.1 ст.259 Кодексу адміністративного судочинства України, подається окремим документом.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачем не спростовано доводів про прийняття оскаржуваного рішення не за наслідками подання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, а в самому рішенні не зазначено жодної конкретної податкової накладної, яка б була предметом попереднього моніторингу. Вказує, що відповідач не надав доказів на обґрунтування наявності податкової інформації, яка слугувала підставою для прийняття рішень. Наголошує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, а судова практика Верховного Суду, на яку послався відповідач, стосується правовідносин за Порядком №117, який втратив чинність, а тому є нерелевантною. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 09.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» (місцезнаходження: вул.Шкільна, 10, с.Сасів, Золочівський р-н, Львівська обл., 80713; ) зареєстроване як платник податків 08.06.2000 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. З 11.12.2020 року Товариство зареєстроване як платник податку на додану вартість. Основним видом економічної діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).

Для здійснення господарської діяльності позивач орендує земельні ділянки сільськогосподарського призначення, на яких проводить посів озимих та ярих культур, має на балансі власні складські приміщення, а також використовує сільськогосподарську техніку, обладнання та транспортні засоби, що перебувають на балансі підприємства.

21.08.2025 року комісією Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №8213 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

02.09.2025 року позивачем подано повідомлення №0209 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, до якого надано відповідні документи.

11.09.2025 року, з урахуванням отриманих від Товариства інформації та копій відповідних документів, відповідачем прийнято рішення №8814 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

17.09.2025 року позивачем повторно подано повідомлення №17/09 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку, до якого надано відповідні документи.

25.09.2025 року, з урахуванням отриманих від Товариства інформації та копій відповідних документів, відповідачем прийнято оскаржуване у даній справі рішення №9347 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Підставою для прийняття рішення зазначено наявну у контролюючого органу податкову інформацію за кодами 03 (відсутність необхідних умов та/або обсягів матеріальних ресурсів для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг в обсягах, відображених у податковій накладній/розрахунку коригування), 13 (придбання товарів (послуг) у платника податку, щодо якого прийняте рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку) та 14 (постачання товарів/послуг за рахунок сформованого реєстраційного ліміту у зв`язку з придбанням товарів, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку, якщо постачальник не є виробником товару/послуги, що постачається).

Зміст спірних правовідносин полягає у незгоді позивача з оскаржуваним рішенням відповідача від 25.09.2025 року №9347 про відповідність платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» критеріям ризиковості платника податку.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України, тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз.абз.1-2 п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, права та обов`язки їх членів визначені Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 (далі Порядок №1165, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено та/або подано податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

У разі відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку згідно з пунктом 8 додатка 1 у відповідних полях рішення зазначаються детальна інформація, за якою встановлено відповідність критеріям ризиковості платника податку, тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/Державним класифікатором/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції, дата включення платника податку, задіяного в ризиковій операції, до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У рішенні про відповідність платника податку вимогам пункту 8 додатка 1 комісія регіонального рівня зазначає наявну інформацію, що свідчить про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, виявлену під час моніторингу господарських операцій, відображених у податкових накладних/розрахунках коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі, у тому числі податкових накладних/розрахунках коригування, реєстрацію яких зупинено.

У разі отримання рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку платник податку має право подати на розгляд комісії регіонального рівня інформацію та копії відповідних документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

У разі прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку за результатами розгляду інформації та копій документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, попереднє рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку втрачає чинність.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня за основним місцем обліку платника податку виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, зокрема: 8. «У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.

Аналіз наведених вище положень Порядку №1165 дає підстави для висновку, що законодавцем установлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника податку на додану вартість Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Зокрема, п.5 наведеного Порядку передбачає, що перевірці відповідності критеріям ризиковості платника податку та показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, підлягає лише той платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації.

Отже, вирішенню комісією регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, потім здійснення моніторингу платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації.

Таким чином, питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має розглядатись комісією регіонального рівня за наслідками подання таким платником для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації. При цьому моніторинг проводиться в автоматизованому порядку.

Разом з тим, право комісії регіонального рівня щодо розгляду питання про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість Критеріям ризиковості платника податку самостійно ініціювати процедуру розгляду вказаного питання лише з підстав наявності податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, Порядком №1165 не передбачено.

Втім, як слідує зі змісту оскаржуваного рішення від 25.09.2025 року №9347 та матеріалів справи, комісією регіонального рівня прийнято рішення про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» п.8 Критеріїв ризиковості платника податку не за наслідками подання останнім податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації, що має передувати моніторингу платника податку, моніторингу такої накладної/розрахунку коригування, а з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів, що, в свою чергу, свідчить про прийняття такого рішення не у спосіб, визначений законом. При цьому в оскаржуваному рішенні не зазначено жодної конкретної податкової накладної/розрахунку коригування, яка була б предметом попереднього моніторингу контролюючим органом.

Подібне правозастосування викладено у постановах Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі №640/6130/20 та від 14.05.2025 року у справі №260/3479/24.

Крім того, суд зауважує, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.

Водночас в оскаржуваному рішенні не наведено конкретну інформацію стосовно того, яка саме операція є ризиковою, в чому суть такої ризиковості та чому вся господарська діяльність є ризиковою. Посилання на коди податкової інформації (03, 13, 14) без розкриття змісту отриманої інформації та без пояснення, які саме обставини за кожним кодом стосуються діяльності позивача, не можуть вважатись належною мотивацією рішення як акта індивідуальної дії. Платник податку має бути обізнаний з податковою інформацією, яка забезпечить йому право на подання на розгляд комісії регіонального рівня документів, необхідних для розгляду питання про виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку відповідно до п.6 Порядку №1165.

При цьому суд враховує, що податкова інформація, наявна у контролюючого органу, є лише статистичними даними, які самі по собі не можуть свідчити про вчинення підприємством порушень, та не підтверджує ризиковість платника податків, а будь-яка податкова інформація, зокрема, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні закону. Така позиція підтримується Верховним Судом, про що свідчить правовий висновок останнього, викладений у постановах від 02.04.2020 року у справі №160/93/19, від 04.06.2020 року у справі №340/422/19 та від 16.04.2021 року у справі №813/1301/15.

Суд відхиляє посилання відповідача на віднесення позивача до ризикових платників з підстав наявності у нього господарських стосунків із платником податку, щодо якого податковим органом прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості (код 13). Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону, а тому платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19.

Доводи відповідача про необхідність прояву позивачем належної податкової обачності під час обрання контрагента та посилання на постанову Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №826/15729/17 і рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булвес АД проти Болгарії» суд відхиляє, оскільки термін «добросовісний платник» не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю та не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань, а відтак не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Посилання відповідача на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 18.09.2018 року у справі №818/398/15, від 27.08.2019 року у справі №540/2077/18, від 20.11.2019 року у справі №480/4006/18, від 19.05.2020 року у справі №160/10287/19 та від 12.11.2020 року у справі №240/3906/19, є безпідставним, оскільки останні стосуються правовідносин, в яких застосуванню підлягала постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». В той же час Порядок №1165, на відміну від положень Порядку №117, закріплює право суб`єкта господарювання на адміністративне та судове оскарження рішення про відповідність/невідповідність платника податків критеріям ризиковості, що мало наслідком відповідну зміну судової практики.

Усталеною є практика Верховного Суду, згідно якої незважаючи на те, що форма рішення, затверджена Порядком №1165, не передбачає деталізації підстав у випадку відповідності п.п.1-8 Критеріїв ризиковості платника податку, ця обставина не звільняє податковий орган від обов`язку доказування, передбаченого ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, упродовж судового розгляду справи відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би досліджувався в ході засідання комісії, і який слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Суд відзначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Здійснення моніторингу відповідності платника податків критеріям ризиковості є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що приймаючи оскаржуване рішення про віднесення позивача до категорії ризикових платників податків, податковий орган не виконав законодавчо встановлених вимог щодо вмотивованості цього рішення, як акта індивідуальної дії. Крім того, таке прийняте не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Недотримання ж податковим органом вимог п.6 Порядку №1165 в частині мотивування оскаржуваного рішення, суд уважає істотним порушенням, наслідком чого є визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Суд звертає увагу, що у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення комісії №2295 від 18.02.2025 року, тоді як предметом цього позову є рішення від 25.09.2025 року №9347. Зазначене рішення №2295 позивача не стосується, а тому відповідні доводи відповідача до предмета спору відношення не мають.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд враховує, що положеннями п.6 Порядку №1165 визначено, що у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вимога про зобов`язання виключити позивача з переліку ризикових платників є втручанням у дискреційні повноваження податкового органу. Зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, передбачено п.6 Порядку №1165 як наслідок набрання законної сили відповідним рішенням суду, а тому такий спосіб захисту не підміняє собою реалізацію контролюючим органом власних повноважень, які вже були реалізовані шляхом прийняття оскаржуваного рішення, що стало предметом судового контролю у межах цієї справи.

За таких обставин, зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості, є належним і ефективним способом захисту його порушеного права. Крім цього, такий спосіб захисту є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Аналогічні висновки щодо способу захисту порушеного права у цій категорії справ викладено у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №340/1098/20.

Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.09.2025 року №9347 про відповідність платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» критеріям ризиковості платника податку.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» (місцезнаходження: вул.Шкільна, 10, с.Сасів, Золочівський р-н, Львівська обл., 80713; ) з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» (місцезнаходження: вул.Шкільна, 10, с.Сасів, Золочівський р-н, Львівська обл., 80713; ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.