Справа № 280/2628/26
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2026-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 травня 2026 року Справа № 280/2628/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області Головка Олега Євгеновича (код ЄДРПОУ , 69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 53) в інтересах держави в особі Південно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38), Державного агентства лісових ресурсів України (, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А), Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (, 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72-А)

до: Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, 70005, Запорізька обл., с. Павлівське, вул. Залізнична буд. 28)

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

27.03.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області Головка Олега Євгеновича в інтересах держави в особі Південно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (далі позивач 1), Державного агентства лісових ресурсів України (далі позивач 2), Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (далі позивач 3) до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі відповідач), в якому позивачі просять:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель;

зобов`язати відповідача розглянути на сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 з прийняттям відповідного рішення у порядку, визначеному ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані таким.

05.09.2025 позивачем 1 на адресу відповідача було направлено подання № 01-08/1382, згідно додатку до якого на території відповідача ідентифіковано 4 ймовірно вкриті лісом земельні ділянки, загальною площею 20, 8487 га:

- земельна ділянка, площею 9,5705 га, кадастровий номер :02:001:0068, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 3,2024 га, кадастровий номер :01:002:0109, тип власності державна;

- земельна ділянка, площею 6,5058 га, кадастровий номер :03:003:0027, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 1,57 га, кадастровий номер відсутній, земельна ділянка не сформована, суміжний кадастровий номер :11:001:0051.

26.11.2025 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було направлено відповідачу лист № 54-9617вих-25 із проханням надати інформацію щодо результатів розгляду роботи комісії з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених, а також чи приймалось відповідачем рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382.

05.12.2025 листом відповідача № 01-30/02173 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області повідомлено, що комісію з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених створено ще не було, що унеможливлює, на переконання відповідача, прийняття рішення з питання віднесення до самозалісених земельних ділянок, які визначені в поданні позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382.

25.01.2026 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було повторно направлено до відповідача лист № 54-583ВИХ-2654-1644-24, в якому просила повідомити чи приймалося рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382.

У листі відповідача від 25.02.2026 № 01-30/0385 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області було повідомлено, що ним було утворено комісію з обстеження самозалісених земель комунальної власності на території відповідача та запропоновано позивачу 1 визначити дату обстеження таких земельних ділянок.

Зі змісту позовної заяви, на момент звернення до суду з позовом у даній справі відповідачем не було винесено на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель. Позивачі вважають таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що суперечить інтересам держави в цілому та територіальної громади зокрема. З огляду на викладені обставини, позивачі просять суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження), про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа (а.с.98), у встановлений судом строк не подав відзив на позовну заяву, а також не надіслав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача 1 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 08.12.2022 (а.с.19-21). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача 2 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 11.02.2011 (а.с.28-37). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача 3 зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 20.10.2020 (а.с.38-43). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган місцевого самоврядування 21.05.1997 (а.с.44-49).

05.09.2025 позивачем 1 на адресу відповідача було направлено подання № 01-08/1382, згідно додатку до якого на території відповідача ідентифіковано 4 ймовірно вкриті лісом земельні ділянки, загальною площею 20, 8487 га:

- земельна ділянка, площею 9,5705 га, кадастровий номер :02:001:0068, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 3,2024 га, кадастровий номер :01:002:0109, тип власності державна;

- земельна ділянка, площею 6,5058 га, кадастровий номер :03:003:0027, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 1,57 га, кадастровий номер відсутній, земельна ділянка не сформована, суміжний кадастровий номер :11:001:0051 (а.с.79-82).

26.11.2025 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було направлено відповідачу лист № 54-9617вих-25 із проханням надати інформацію щодо результатів розгляду роботи комісії з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених, а також чи приймалось відповідачем рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.51).

05.12.2025 листом відповідача № 01-30/02173 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області повідомлено, що комісію з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених створено ще не було, що унеможливлює, на переконання відповідача, прийняття рішення з питання віднесення до самозалісених земельних ділянок, які визначені в поданні позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.52).

25.01.2026 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було повторно направлено до відповідача лист № 54-583ВИХ-2654-1644-24, в якому просила повідомити чи приймалося рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.54-55).

У листі відповідача від 25.02.2026 № 01-30/0385 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області було повідомлено, що ним було утворено комісію з обстеження самозалісених земель комунальної власності на території відповідача та запропоновано позивачу 1 визначити дату обстеження таких земельних ділянок (а.с.56-59).

Зі змісту позовної заяви, на момент звернення до суду з позовом у даній справі відповідачем не було винесено на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель. Доказів зворотного відповідачем надано не було.

Оцінюючи правомірність бездіяльності відповідача, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України від 20.06.2022 № 2321-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» (далі Закон України від 20.06.2022 № 2321-IX), Указами Президента України від 07.06.2021 № 228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів», від 29.09.2022 № 675/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року "Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період» передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності.

Нормами ч.ч. 2 та 3 ст. 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

За приписами ч. 12 ст. 1 ЛК України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

До лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі (ч. 1, ст. 4 ЛК України).

У ст. 7 ЛК України законодавець закріпив, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України. Порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених визначений нормою ст. 57-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем.

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

За приписами ч. 3 ст. 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.

Водночас віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 ЗК України).

Згідно з ч. 5 ст. 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Нормою ст. 184 ЗК України (з урахуванням внесених Законом України від 20.06.2022 № 2321-IX змін та доповнень) визначення самозалісених ділянок віднесено до змісту землеустрою.

У ч. 1 ст. 36 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі Закон України від 22.05.2003 № 858-IV) ґрунтові, геоботанічні та інші обстеження земель при здійсненні землеустрою проводяться з метою отримання інформації про якісний стан земель, а також для виявлення самозалісених ділянок, земель, що зазнають впливу водної та вітрової ерозії, підтоплення, радіоактивного та хімічного забруднення, інших негативних явищ.

Відповідно до п. «ґ» ч. 2 ст. 36 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV отримана в процесі обстежень інформація використовується, зокрема, для прийняття органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування рішень про рекультивацію та консервацію земель, введення обмежень у використанні земель, відновлення, збереження та підвищення родючості ґрунтів, покращення природних ландшафтів, передачу в постійне користування державним та комунальним лісогосподарським підприємствам самозалісених ділянок тощо.

Частиною 2 ст. 20 ЗК України закріплено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється, зокрема, щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту (абз.1 ч. 3 ст. 20 ЗК України).

Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках, зокрема, віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення (абз.2 ч. 3 ст. 20 ЗК України).

За приписами ч. 4 ст. 20 ЗК України при внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру.

Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 ЗК України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Нормою п. 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, законодаць закріпив процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР).

Частина 1 ст. 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР визначає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За приписами ч. 1 ст. 46 та ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що 05.09.2025 позивачем 1 на адресу відповідача було направлено подання № 01-08/1382, згідно додатку до якого на території відповідача ідентифіковано 4 ймовірно вкриті лісом земельні ділянки, загальною площею 20, 8487 га:

- земельна ділянка, площею 9,5705 га, кадастровий номер :02:001:0068, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 3,2024 га, кадастровий номер :01:002:0109, тип власності державна;

- земельна ділянка, площею 6,5058 га, кадастровий номер :03:003:0027, тип власності комунальна;

- земельна ділянка, площею 1,57 га, кадастровий номер відсутній, земельна ділянка не сформована, суміжний кадастровий номер :11:001:0051 (а.с.79-82).

26.11.2025 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було направлено відповідачу лист № 54-9617вих-25 із проханням надати інформацію щодо результатів розгляду роботи комісії з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених, а також чи приймалось відповідачем рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.51).

05.12.2025 листом відповідача № 01-30/02173 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області повідомлено, що комісію з виявлення земельних ділянок, які відносяться до категорії самозалісених створено ще не було, що унеможливлює, на переконання відповідача, прийняття рішення з питання віднесення до самозалісених земельних ділянок, які визначені в поданні позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.52).

25.01.2026 Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області було повторно направлено до відповідача лист № 54-583ВИХ-2654-1644-24, в якому просила повідомити чи приймалося рішення за результатами розгляду подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 (а.с.54-55).

У листі відповідача від 25.02.2026 № 01-30/0385 Запорізьку окружну прокуратуру Запорізької області було повідомлено, що ним було утворено комісію з обстеження самозалісених земель комунальної власності на території відповідача та запропоновано позивачу 1 визначити дату обстеження таких земельних ділянок (а.с.56-59).

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження винесення ним на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель та, відповідно, прийняття за результатами такого розгляду відповідного рішення.

Як вже зазначалося, розгляд та вирішення питання про віднесення або про відмову у віднесенні земельних ділянок до самозалісених ділянок за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства приймається органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради у формі рішення.

Зважаючи на те, що відповідачем не виносилося на розгляд сесії ради (у пленарне засідання) подання позивача 1, суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача розглянути на сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 з прийняттям відповідного рішення саме у порядку, визначеному ст. 57-1 Земельного кодексу України, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Поряд з цим, щодо позовної вимоги у частині прийняття відповідачем відповідного рішення саме у порядку, визначеному ст. 57-1 ЗК України, суд зауважує таке.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Адміністративний суд лише здійснює контроль за легітимністю прийняття рішень.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки у спосіб, встановлений законом, не розглянув відповідне питання та не надав оцінки поданню позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення саме у порядку, визначеному ст. 57-1 ЗК України, є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Аналогічну правову позицію було викладено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 06.08.2025 по справі № 340/6845/24 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 129479425).

У даному випадку захист прав позивача 1 щодо реалізації державної політики у сфері лісового господарства та відновлення порушених інтересів держави, підлягає захисту у спосіб прийняття рішення про зобов`язання відповідача розглянути подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення з питання віднесення визначених у поданні земельних ділянок до самозалісених.

Отже, суд, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути на сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 та за результатами такого розгляду прийняти рішення з питання віднесення визначених у поданні земельних ділянок до самозалісених.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині позову слід задоволнити частково, а саме, зобов`язати відповідача розглянути на сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 та за результатами такого розгляду прийняти рішення з питання віднесення визначених у поданні земельних ділянок до самозалісених.

В решті позовних вимог в цій частині позову, а саме, в частині зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення саме у порядку, визначеному ст. 57-1 ЗК України, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель, а також вмотивовано наявність правових підстав для зобов`язання відповідача розглянути на сесії ради подання позивача 1 від 05.09.2025 № 01-08/1382 та за результатами такого розгляду прийняти рішення з питання віднесення визначених у поданні земельних ділянок до самозалісених.

Натомість, відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а також не надіслав будь-яких доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Така пасивна поведінка відповідача на підставі ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікована судом як визнання позову.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, слід задовольнити частково, а саме у зазначеній вище частині.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області Головка Олега Євгеновича (код ЄДРПОУ , 69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 53) в інтересах держави в особі Південно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38), Державного агентства лісових ресурсів України (, 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А), Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (, 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72-А) до Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, 70005, Запорізька обл., с. Павлівське, вул. Залізнична буд. 28) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання Південно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 05.09.2025 № 01-08/1382 про віднесення 4 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 20, 8487 га до самозалісених земель.

Зобов`язати Павлівську сільську раду Запорізького району Запорізької області (, 70005, Запорізька обл., с. Павлівське, вул. Залізнична буд. 28) розглянути на сесії ради подання Південно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38) від 05.09.2025 № 01-08/1382 та за результатами такого розгляду прийняти рішення з питання віднесення визначених у поданні земельних ділянок до самозалісених.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 19 травня 2026 року.

Суддя О.В. Прудивус