Справа № 320/74/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

22 травня 2026 року справа № 320/74/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

25 грудня 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Головного військового клінічного госпіталю Національного військово-медичного клінічного центру Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України Головного військового клінічного госпіталя Національного військово- медичного клінічного центру Міністерства оборони України від 22.08.2022;

- зобов`язати провести нову військово-лікарську комісію у відповідності до військової частини, де зараз проходить військову службу ОСОБА_1 1987 року народження з урахуванням правової позиції суду про визнання рішення ЦВЛК від 22.08.2022 протиправним.

До позову додано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що рішення військово-лікарської комісії, яке є предметом оскарження у даній справі, було прийнято 22.08.2022, у зв`язку з чим установлений чинним законодавством шестимісячний процесуальний строк для його судового оскарження спливав 22.02.2023. Водночас позивач наголошує на наявності об`єктивних обставин та поважних причин, які створили непереборні перешкоди й завадили йому звернутися до суду за захистом своїх прав у межах визначеного законом строку.

Зокрема, позивач вказує, що з лютого 2022 року і по теперішній час він безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України в умовах правового режиму воєнного стану, безпосередньо виконуючи завдання із захисту держави. У ході проходження військової служби позивач зазнав поранень та значних розладів здоров`я, що істотно обмежило його фізичну спроможність і мобільність та позбавило можливості своєчасно вчиняти необхідні процесуальні дії для захисту своїх інтересів.

Крім того, позивач зауважує, що після прийняття спірного рішення військово-лікарської комісії від 22.08.2022 і по теперішній час він перебуває на постійному лікуванні та проходить періодичні медичні огляди, що додатково ускладнило процес підготовки та подання позовної заяви. Позивач також акцентує увагу суду на тому, що не має спеціальної юридичної освіти та не володіє глибокими знаннями особливостей законодавства у військовій сфері, внаслідок чого не міг своєчасно знати про наявність та порядок обчислення конкретних строків звернення до суду з метою оскарження рішень військово-лікарських комісій. З огляду на викладене, позивач вважає, що пропуск строку зумовлений виключно поєднанням незалежних від його волі чинників - безперервним виконанням обов`язків військової служби, отриманням поранень, погіршенням стану здоров`я та перебуванням на лікуванні, що у своїй сукупності є поважними причинами для поновлення процесуального строку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 (суддя Донець В.А.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десять днів для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України щодо визначення кола відповідачів та чіткого формулювання змісту позовних вимог щодо кожного з них; заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві реалізувати своє право на звернення до суду протягом шестимісячного строку звернення до суду.

12.03.2024 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви. Також, у вказаній заяві наведені додаткові обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду.

Так, в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви) позивач наголошує на існуванні низки об`єктивних обставин та поважних причин, які у своїй сукупності створили реальні й непереборні перешкоди, що завадили йому своєчасно ініціювати судове провадження у встановлений законом строк.

Зокрема, позивач вказує, що з лютого 2022 року і по теперішній час він безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України в умовах правового режиму воєнного стану, безпосередньо виконуючи обов`язки із захисту Батьківщини. Під час проходження служби позивач зазнав поранень та значних розладів здоров`я, внаслідок чого після винесення спірної довідки ВЛК від 22.08.2022 і по теперішній час він змушений постійно проходити лікування та періодичні медичні огляди, що суттєво обмежило його фізичну спроможність і мобільність для вчасного вчинення процесуальних дій. Позивач також акцентує увагу суду на тому, що не має спеціальної юридичної освіти і не знає особливостей та специфіки законодавства у військовій сфері, через що не міг своєчасно дізнатися про наявність та порядок обчислення строків звернення до суду з метою захисту своїх прав.

Окрім цього, як на вагому самостійну обставину допущеного пропуску строку, позивач посилається на те, що у період з 30.10.2022 по 05.04.2023 він перебував у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні за фактом нібито самовільного залишення військової частини. Позивач зазначає, що у зв`язку з вказаними обставинами був повністю позбавлений грошових виплат, що зумовило значні фінансові труднощі. Водночас позивач був вимушений зазнати суттєвих додаткових витрат на правову допомогу адвоката та витрачати значну кількість часу на підготовку необхідних процесуальних документів у межах кримінального процесу з метою унеможливлення його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. За твердженням позивача, поєднання безперервного виконання обов`язків військової служби, погіршення стану здоров`я через отримані поранення, тривалого процесу лікування, а також виникнення фінансових труднощів та відволікання часу на участь в іншому судовому процесі для захисту від кримінального переслідування створили дійсні, непереборні та незалежні від його волі труднощі, що повністю позбавили його об`єктивної можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом у період з серпня 2022 року по лютий 2023 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

16.07.2024 на адресу суду через підсистему "Електронний Суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 17.07.2025 на адресу суду від відповідача повторно надійшов відзив на позовну заяву засобами поштового зв`язку.

04.03.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 прийнято адміністративну справу №320/74/24 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення Військової частини НОМЕР_1 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в адміністративній справі №320/74/24.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі та свідків, вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строків звернення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Частинами 1, 6 статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) також приділив увагу питанню пропуску строку звернення до суду.

Так, у справі "Стаббігс та інші проти Великобританії" ЄСПЛ наголосив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 ЄСПЛ зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

У своїй практиці ЄСПЛ звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 04.12.1995 у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A №333-B, crop. 42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи "Скордіно проти Італії", "Ятрідіс проти Греції").

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Крім того, частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12.04.2012 №9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини 1 статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24.06.2020 №6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини 2 статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.

Так, судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення гарнізонної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», оформлене довідкою від 22.08.2022 № 4782, яку позивач отримав у день її винесення. Із даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду у грудні 2023 року, тобто з пропуском передбаченого частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення, який у даному випадку закінчився 22.02.2023.

Оцінюючи наведені позивачем обставини та обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, викладені у заяві про усунення недоліків позовної заяви, суд доходить висновку про наявність об`єктивних, непереборних та незалежних від волі заявника перешкод, які позбавили його можливості своєчасно реалізувати право на судовий захист.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з лютого 2022 року до моменту звернення до суду з цим позовом безперервно проходить військову службу у Збройних Силах України в умовах правового режиму воєнного стану, виконуючи конституційний обов`язок із захисту Батьківщини. Під час виконання службових обов`язків позивач зазнав поранень (бойової контузії) та значних розладів здоров`я, внаслідок чого після винесення спірної довідки ВЛК від 22.08.2022 і протягом усього періоду пропуску строку перебував і продовжує перебувати на постійному стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходив тривалі періодичні медичні огляди та реабілітацію, що суттєво обмежило його фізичну спроможність та загальну процесуальну мобільність.

Крім того, суд враховує як вагомий та об`єктивно непереборний чинник те, що у період з 30.10.2022 по 05.04.2023 позивач перебував у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні за фактом нібито самовільного залишення військової частини. Внаслідок цього позивач був повністю позбавлений грошових виплат, зазнав суттєвих фінансових труднощів, додаткових матеріальних витрат на правову допомогу адвоката, а також витрачав значний час на участь у процесуальних діях у межах кримінального процесу.

Поєднання факторів безперервного проходження військової служби в умовах воєнного стану, стрімкого погіршення стану здоров`я внаслідок бойових уражень, тривалої госпіталізації та участі у кримінальному провадженні із супутніми фінансовими труднощами у своїй сукупності створили процесуальні перешкоди для вчасного звернення до адміністративного суду. При цьому тривалість пропуску строку є пропорційною та виправданою масштабом обставин, що виникли в позивача.

Суд зазначає, що обмеження строку звернення до суду не може бути інструментом для надмірного й невиправданого обмеження права особи на доступ до правосуддя. Навпаки, з урахуванням практики ЄСПЛ, суди повинні уникати надмірного формалізму, який може призвести до порушення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, особливо коли йдеться про захист прав діючого військовослужбовця в період дії воєнного стану. Крім того, відповідач у поданому відзиві не заявив заперечень щодо пропуску строку та не клопотав про залишення позову без розгляду з цих підстав.

Дослідивши доводи позивача щодо поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, суд приходить до висновку про доведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду, а тому є достатні підстави для визнання судом таких причин поважними та поновлення пропущеного строку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 120, 121, 122, 123 КАС України, суд,

у х в а л и в :

1. Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з позовом до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копії ухвали направити учасникам справи.

Суддя Кушнова А.О.