Справа № 120/1253/26
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2026 р. Справа № 120/1253/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошковох Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із адміністративним позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України (далі - відділ, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок протиправної бездіяльності державного виконавця його заяву разом із виконавчим листом, виданим Вінницьким окружним адміністративним судом у справі № 120/9032/25, було повернуто без виконання з підстав того, що заяву та виконавчий документ до відділу подано особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Додатково у відповідача витребувано докази. Цією ж ухвалою вирішено клопотання ОСОБА_1 задовольнити. Витребувати у Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України та зобов`язати подати у строк надання відзиву належним чином завірені копії усіх матеріалів виконавчого провадження, зокрема документи, що підтверджують вручення (отримання) виконавчого документа стягувачу.

У визначений в ухвалі строк, відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі отримано останнім 17.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 18.03.2026.

07.04.2026 ухвалою повторно витребувано у відповідача докази.

В подальшому, ухвалою від 21.04.2026 витребувано у відповідача докази.

05.05.2026 стороною відповідача до суду подано пояснення з яких слідує, що виконавчий документ та заява про примусове виконання рішення суду були подані фізичною особою, яка не надала жодного документа, що підтверджує його особу. Таку заяву подано від імені стягувача, однак таку було викладено на бланку адвоката, що унеможливлює однозначне встановлення волевиявлення безпосередньо стягувача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/9032/25 адміністративний позов задоволено. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом за результатами розгляду цієї справи, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

06.01.2026 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

Як зазначає позивач, 19.01.2026 він звернувся до Тульчинського відділу державної виконавчої служби із заявою та виконавчим листом про примусове виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/9032/25, натомість 27.01.2026 ним отримано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.01.2026, з підстав того, що заяву та виконавчий документ до відділу подано особою, що не є стороною виконавчого провадження. На заяві наявна адвокатська печатка, однак адвокат не надав до відділу документи, що підтверджують його повноваження.

Відтак, спірним у даних правовідносинах постає питання щодо підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оформленого повідомленням від 13.01.2026.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-19) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статі 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України .

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Разом з тим, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: - довіреністю; - ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; - дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Згідно норм ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Натомість статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого листа, а також ч. 4 визначено підстави для повернення виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

- рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

- пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

- боржника визнано банкрутом;

- Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

- юридичну особу - боржника припинено;

- виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав виконавчий документ, заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону або заяву про поновлення виконавчого провадження відповідно до статті 37-1 цього Закону;

- виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

- стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

- виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

- виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

- Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

- відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди;

- виконавчий документ, щодо якого подано заяву про примусове виконання, перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби, у приватного виконавця.

Тобто із зазначеного слідує, що законодавцем визначено вичерпний список з яких підстав виконавець може повернути виконавчий документ стягувачеві.

Разом з тим, відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, розділом ІІ, розмежовано учасників виконавчого провадження.

Так, п. 10 Інструкції визначено, що повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: - довіреністю фізичної особи; - довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); - рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; - довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленого документа, що посвідчує повноваження представника, його оригінал у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

У разі реалізації стороною виконавчого провадження права на оскарження дій державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби через представника таке повноваження представника має бути обумовлено в довіреності.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної виконавчої дії мають бути застережені у відповідному документі, що посвідчує повноваження представника, або в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також, розділом ІІІ про загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції визначено, про те, що до заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що нормами чинного законодавства чітко визначено порядок підтвердження повноважень представника сторони виконавчого провадження, а також встановлено обов`язок подання документа, що підтверджує такі повноваження, у разі звернення представника із заявою про примусове виконання рішення.

При цьому, положеннями статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Однією з таких підстав є неподання стягувачем заяви про примусове виконання рішення відповідно до вимог статті 26 цього Закону, що охоплює також випадки подання такої заяви особою, яка не підтвердила належним чином свої представницькі повноваження.

Разом з тим, як убачається із матеріалів адміністративної справи, незважаючи на неодноразове витребування судом матеріалів виконавчого провадження, зокрема звернення позивача із відповідною заявою, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення звертався адвокат, представник позивача, а не безпосередньо стягувач.

Відтак, у зв`язку з ненаданням відповідачем належних та допустимих доказів, суд не мав можливості встановити та перевірити законність та підстави повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

При цьому, відповідно до положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається саме на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа у адміністративній справі № 120/9032/25, виданого 06.01.2026.

Зобов`язати головного державного виконавця Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа у адміністративній справі № 120/9032/25, виданого 06.01.2026, на яку повідомленням від 13.01.2026 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одну гривню двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. М. Леонтовича, 47, м. Тульчин, Вінницька область, ).

Рішення суду сформовано: 26.05.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна