Справа № 120/4522/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2026 р. Справа № 120/4522/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", постановами від 11.03.2025 №000044, №000043, №000042, №000041, №000040 накладено на ФОП ОСОБА_1 у сумі 34 000 грн. за кожною постановою. Тому з метою їх скасування, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою від 09.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

14.04.2025 представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 18.04.2025 в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Ухвалою від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Скориставшись своїм процесуальним правом відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечив. По суті спору відповідач вказав, що на момент проведення планової перевірки продукції ФОП ОСОБА_1 не надав запитувану документацію, що дало б змогу підтвердити походження продукції, що у свою чергу свідчить про введення в обіг продукції, що не відповідає вимогам, у зв`язку з чим суб`єкт господарювання вважається особою, що ввела дану продукцію в обіг. Відповідно до ФОП ОСОБА_1 застосовано норми пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відповідач зазначає, що під час проведення перевірки характеристик продукції у суб`єкта, що провадить господарську діяльність, а саме реалізує продукцію, були відсутні документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг. Даний факт свідчить про здійснення недобросовісної господарської діяльності фізичною - особою підприємцем, оскільки ним реалізовувалася продукції з порушення, зокрема норм Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, згідно з актом перевірки характеристик продукції від 12.02.2025 № 000016/ВН017/25 встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства, а саме: відсутні документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договір); відсутні сертифікати відповідності обладнання; відсутні відомості щодо виробника; відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції щодо експлуатації. Водночас, статтею 4 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» передбачено, що виробники зобов`язані вводити в обіг лише безпечну продукцію. Відтак, статтею 5 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» встановлено, що продукція вважається безпечною, якщо вона відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством. Продукція, що розповсюджувалася позивачем мала порушення вимог Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 (далі Порядок № 521).

Відповідач зауважує, що твердження позивача щодо не зазначення суб`єктом владних повноважень чітких конкретних заходів, яких слід вжити суб`єкту господарювання для усунення порушень, не відповідають дійсності. Оскільки в самому ж рішенні про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів зазначено, що ФОП ОСОБА_1 необхідно привести продукцію у відповідність шляхом письмового співпрацювання з постачальником (імпортером або уповноваженим представником), отримати сертифікат відповідності та нанести маркування, яке зазначено в порушенні.

Окрім того, позивач хибно трактує Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», оскільки для встановлення факту невідповідності продукції встановленим вимогам достатньо засвідчити, що продукція не відповідає нормативно-правому акту в якому визначено характеристики продукції або пов`язані з ними процеси та методи виробництва, включаючи відповідні адміністративні положення, додержання яких є обов`язковим, тобто Порядку № 521. Відповідно відбір зразків продукції не є обов`язковою умовою встановлення невідповідності, оскільки вже на початковому етапі перевірки така невідповідність встановлена відсутністю обов`язкової документації.

Відтак, оскільки позивачем не було надано документів, що дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію, безпосередньо ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду адміністративної справи, у розумінні Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» ФОП ОСОБА_1 вважається особою, що ввела продукцію в обіг.

Таким чином, відповідач вважає, що постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного законодавства.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що про розгляд справи 11.03.2025 позивач належним чином не був повідомлений, докази направлення повідомлення в матеріалах відсутні. Зауважив, що чинним законодавством не врегульовано порядку повернення нехарчової продукції у разі вибуття постачальника у ланцюгу постачання. Вважає, що не може нести відповідальність ОСОБА_1 за порушення п. 2 ч. 4 ст. 44 закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" у зв`язку з вжиттям усіх можливих заходів для усунення виявлених перевіркою недоліків продукції, а також у зв`язку з тим, що на момент винесення оскаржуваних постанов не був у статусі суб`єкта господарювання.

Зауважує, що 13.02.2025 позивач із своєї електронної пошти відправив відповідачу ряд документів серед яких був висновок № 0885 - 24 від 10.07.2024 про необхідність проведення робіт щодо обов`язкової сертифікації та оцінки відповідності продукції, що 249 позицій продукції, які не підлягають обов`язковій сертифікації та не підлягають під дію технічних регламентів, які стосуються і цієї справи - свічки запалювання (204 позиція) та лампа галогенова (217 позиція). Вважає, що не може нести відповідальність за порушення п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" у зв`язку з вжиттям усіх можливих заходів для усунення виявлених перевіркою недоліків продукції, а також у зв`язку з тим, що на момент винесення оскаржуваних постанов не був у статусі суб`єкта господарювання.

Крім того у розумінні наведеної ст. 44 закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" санкції застосовуються до суб`єктів господарювання. Підприємницька діяльність позивачем припинена 05.03.2025, а тому ОСОБА_1 , як фізична особа без статусу підприємця не міг бути зобов`язаним сплачувати адміністративно-господарські санкції.

Також представник позивача зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069 затверджено Перелік видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, пунктами 3, 4 та 5 якого, визначено види продукції, щодо яких державний ринковий нагляд здійснюється Укртрансбезпекою, а також найменування нормативно-правового акта, дія якого поширюється на відповідний вид продукції, проте такі види продукції, як стійка стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009, Cross № 7H5 411317, ш/к5; свічка запалювання Denso ТV16ТТ#4 4619#4 Resistor T, ш/к 49; лампа автомобільна Philips h4 12 v 60/55W p43t-38 12342PRC1, ш/к 995; лампа автомобільна SOLAR H4 24 V 100/90W p34t Rally, 2124, ш/к 141; лампа автомобільна BOMSA 12V 21W BA15s P21W 1529S, ш/к 198, до них не відносяться.

Представник зауважує, що частиною 4 ст. 23 Закону №2735 визначено, що під час перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Проте, відповідач не довів, що жодні із товарів можуть бути встановлені на колісних т/з, чи були для цього призначенні і чи були предметом перевірки від 11.02.2025.

Окрім того, представник позивача акцентує увагу, що справа була розглянута відповідачем до закінчення строку (17.04.2025) виконання усіх рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 17.02.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (дата реєстрації: 31.07.2020, номер запису: 0007214, дата припинення підприємницької діяльності: 05.03.2025).

Видами господарської діяльності позивача згідно з КВЕД: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний).

Свою підприємницьку діяльність позивач здійснював у магазині "Автозапчастини Авто Світ", за адресою: вул. Немирівське шосе, 90 Г, м. Вінниця.

На підставі направлення на проведення перевірки Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області № 000015 від 11.02.2025 співробітниками Відділу у період з 11.02.2025 по 14.02.2025 проводилась планова перевірка характеристик продукції у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розміщений за адресою: 21034, Україна, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Немирівське шосе, будинок 90, літера Г, де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Предмет перевірки: нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах.

За результатами перевірки складений Акт перевірки характеристик продукції від 12.02.2025 №000016/ВН017/25, яким зафіксовано, що в ході здійснення планового заходу встановлено порушення щодо продукції:

1. Факт розповсюдження продукції, а саме лампа автомобільна BOMSA 12V 21W BA15s P21W 1529S, ш/к 198 (1 шт.), яка не відповідає встановленим вимогам, а саме:

- відсутній сертифікат відповідності обладнання;

- відсутні відомості щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові;

- відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації.

2. Факт розповсюдження продукції, а саме лампа автомобільна SOLAR H4 24V 100/90W p34t Rally, 2124, ш/к 141 (1 шт.), яка не відповідає встановленим вимогам, а саме:

- відсутній сертифікат відповідності обладнання;

- відсутні відомості щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові;

- відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації.

3. Факт розповсюдження продукції, а саме лампа автомобільна Philips h4 12 v 60/55W p43t-38 12342PRC1, ш/к 995 (1 шт.), яка не відповідає встановленим вимогам, а саме:

- відсутній сертифікат відповідності обладнання;

- відсутні відомості щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові;

- відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації.

4. Факт розповсюдження продукції, а саме свічка запалювання Denso TV16TT#4 4619#4 Resistor T, ш/к 49 (1 уп.), яка не відповідає встановленим вимогам, а саме:

- відсутній сертифікат відповідності обладнання;

- відсутні відомості щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові;

- відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації.

5. Факт розповсюдження продукції, а саме стійка стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009, Cross № 7Н5 411 317, ш/к 575 (1 шт.), яка не відповідає встановленим вимогам, а саме:

- відсутній сертифікат відповідності обладнання;

- відсутні відомості щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові;

- відсутній номер сертифікату типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації.

За висновком акту перевірки позивачем порушено вимоги:

- пунктів 2, 3 частини 7 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»;

- пунктів 1, 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»;

- пунктів 1.2, 7.1, 7.2, 8.1, 8.2, 8.3, 12.4 Наказу Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання».

Відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 17.02.2025 № 000096/ВН097/25, № 000097/ВН098/25, № 000098/ВН099/25, № 000099/ВН100/25, № 000100/ВН101/25, № 000101/ВН102/25, № 000102/ВН103/25, № 000103/ВН104/25, № 000104/ВН105/25, № 000105/ВН106/25 до акта перевірки характеристик продукції від 12.02.2025 № 000016№ВН017/25 (згідно з частиною другої статті 33 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції") в якому обмежувальний (корегувальний) захід відповідно до статей 28-32 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та статті 12 Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" визначено захід як:

- приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами та конкретизовано: шляхом письмового співпрацювання з постачальником (імпортером або уповноваженим представником) отримати сертифікат відповідності та нанести маркування, яке зазначено в порушені;

- тимчасова заборона надання продукції на ринку та конкретизовано: на період дії рішень обмежити надання продукції на ринку.

Строк виконання для вказаних рішень встановлено 17 квітня 2025 року.

Також, Державною службою України з безпеки на транспорті 14.02.2025 винесено Протокол №000009 про виявлене (і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», в якому вказано, що при здійсненні планового заходу з ринкового нагляду у магазині «Автозапчастини Авто Світ», за адресою: 21034, Україна, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Немирівське шосе, будинок 90, літера Г, де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , встановлено порушення щодо продукції, визначеної в акті перевірки характеристик продукції від 12.02.2025 № 000016/ВН017/25, що полягає у тому, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам.

Повідомленнями № 15532/23/24-25 від 17.02.2025 ФОП ОСОБА_1 викликано для розгляду справи на 28.02.2025 об 11:30 годині.

28.02.2025 представником позивача подано заяву відповідача з проханням відкласти розгляд справи, який призначено на 28.02.2025 об 11:30 годині, у зв`язку із тим що позивач займається наданням видаткових накладних та сертифікатів відповідності.

Повідомленням № 19770/23/24-25 від 03.03.2025 ФОП ОСОБА_1 викликано для розгляду справи на 11.03.2025 об 11:00 годині, однак доказів належного вручення вказаного повідомлення матеріали справи не містять.

За результатами розгляду Акта перевірки характеристик продукції від 12.02.2025 № 000016/ВН017/25 та Протоколу від 14.02.2025 № 000009, уповноваженою особою відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 11.03.2025 року винесено постанови про накладення штрафу за порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам), а саме:

- Постанову № 000040 щодо продукції: лампа автомобільна BOMSA 12V 21W BA15s, ш/к 98;

- Постанову № 000041 щодо продукції: лампа автомобільна SOLAR H4 24V 100/90W p34t Rally, 2124, ш/к 141;

- Постанову № 000042 щодо продукції: лампа автомобільна Philips h4 12 v 60/55W p43t-38 12342PRC1, ш/к 995;

- Постанову № 000043 щодо продукції: свічка запалювання Denso TV16TT#4 4619#4 Resistor T, ш/к 49;

- Постанову № 000044 щодо продукції: стійка стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009, Cross № 7H5 411 317, ш/к 575.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції від 02.12.2010 № 2735-VІ (далі Закон №2735).

Відповідно до статті 3 Закону № 2735, законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України Про загальну безпечність нехарчової продукції, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Згідно з абзацом восьмим статті 1 Закону №2735, державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Відповідно до частини 1, 2 статті 10 Закону № 2735, ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення), визначено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно із підпунктом 15-1 пункту 5 Положення, Укртрансбезпека здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069 (далі - Постанова № 1069) затверджено Перелік видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, пунктами третім, четвертим, п`ятим якого визначено види продукції, щодо яких державний ринковий нагляд здійснюється Укртрансбезпекою, а також найменування нормативно - правового акта, дія якого поширюється на відповідний вид продукції.

Згідно з положеннями ст. 8 Закону №2735 обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.

Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:

1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію;

2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.

Зазначена документація надається у випадках, передбачених частиною дванадцятою статті 23 та частиною третьою статті 24 цього Закону.

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію.

У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 2735 до повноважень органів ринкового нагляду, з метою здійснення ринкового нагляду, в межах сфер їх відповідальності, зокрема, належить проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування).

Приписами статті 15 Закону №2735 визначені права посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, зокрема:

1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, перевірки документів та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування);

2) безперешкодно відвідувати, за умови пред`явлення службового посвідчення та направлення на проведення перевірки, у будь-який час протягом часу роботи об`єкта:

а) торговельні та складські приміщення суб`єктів господарювання і місця, зазначені у пункті 2 частини шостої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції і перевірок стану виконання суб`єктами господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

б) місця, зазначені в пункті 3 частини шостої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок додержання вимог щодо представлення продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, перевірок характеристик продукції та перевірок виконання суб`єктами господарювання приписів і рішень відповідно до частини п`ятої статті 26 цього Закону;

в) місця, зазначені в пункті 4 частини шостої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції з дотриманням вимог Митного кодексу України;

3) вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. За згодою органу ринкового нагляду документи і матеріали, необхідні для здійснення ринкового нагляду, їх копії можуть надаватися йому мовою оригіналу або іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, якщо ця мова є зрозумілою для посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб`єкти господарювання зобов`язані у строк не більше ніж тридцять робочих днів за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду;

4) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

5) складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та встановлених вимог;

6) складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України;

7) залучати у разі потреби в установленому порядку та за рахунок органів ринкового нагляду до здійснення ринкового нагляду працівників наукових установ та фахівців. На осіб, залучених у встановленому порядку до здійснення ринкового нагляду, поширюються обов`язки, визначені пунктами 1-5 частини першої статті 17 цього Закону;

8) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців припинення дій, які перешкоджають здійсненню заходів ринкового нагляду, а в разі їх відмови від припинення таких дій - звертатися до органів Національної поліції за допомогою у здійсненні законної діяльності з ринкового нагляду.

Частиною третьою статті 23 Закону № 2735 передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Відповідно до ч. 4, 5 статті 23 Закону № 2735 предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.

Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.

У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів (рішень) органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази (рішення) та направлення видаються і оформлюються невідкладно.

Перевірки характеристик продукції проводяться: 1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції, з дотриманням вимог Митного кодексу України; 5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду (ч. 6 ст. 23 Закону № 2735).

Строк проведення перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції чотирьох робочих днів, у виробника такої продукції - п`яти робочих днів. Продовження строку проведення перевірки не допускається (ч. 10 ст. 23 Закону № 2735).

Органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду (п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2735-VI).

Частинами 1, 2 статті 20 Закону № 2735-VI встановлено, що ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності.

Секторальний план ринкового нагляду охоплює види (типи), категорії та/або групи продукції відповідно до сфер відповідальності органів ринкового нагляду та визначає належність цих видів продукції до певного ступеня ризику.

У відповідності до частини 9 статті 20 Закону № 2735-VI секторальні плани ринкового нагляду затверджуються відповідними органами ринкового нагляду не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Секторальні плани ринкового нагляду та зміни до них не пізніше трьох робочих днів з дня їх затвердження оприлюднюються шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації відповідного органу ринкового нагляду (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу ринкового нагляду, а в разі потреби - також в інший спосіб.

На підставі ч. 12 статті 20 Закону № 2735-VI секторальні плани розробляються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2011 № 1410 "Про затвердження порядку розроблення та перегляду секторальних планів ринкового нагляду, моніторингу та звітування про їх виконання".

Судом встановлено, що підставі направлення на проведення перевірки Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області № 000015 від 11.02.2025 співробітниками Відділу у період з 11.02.2025 по 14.02.2025 проводилась планова перевірка характеристик продукції у магазині «Автозапчастини Авто Світ», який розміщений за адресою: 21034, Україна, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Немирівське шосе, будинок 90, літера Г, де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Предмет перевірки: нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах.

Суд зауважує, що в направленні на проведення перевірки чітко визначено предмет перевірки, а саме, нові частин та обладнання, які можуть бути встановленні та/або використані на колісних транспортних засобах.

Суд зауважує, що законодавство не містить вимог щодо конкретизації кожного такого елементу у наказі про проведення перевірки.

Так, вказівка на групу продукції є достатньою для інформування підконтрольного суб`єкта про типи товарів, що будуть перевірятися.

Відповідно до Секторального плану державного ринкового нагляду на 2025 рік від 25.11.2024 року до плану здійснення державного ринкового нагляду входять нові частин та обладнання, які можуть бути встановленні та/або використані на колісних транспортних засобах.

Так, відповідно до статті 4 Закону №2735 метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №2735 заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів:

1) планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду;

2) позапланові:

а) за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), об`єднань суб`єктів господарювання, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію;

а-1) за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання;

б) у разі якщо під час перевірки характеристик продукції у виробника відповідної продукції виробник доведе що:

він не вводив в обіг продукцію, що є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам;

продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності розповсюджувача (розповсюджувачів) такої продукції.

У випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.

Згідно із ч. 2. ст. 24 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом "а" пункту 2 частини першої цієї статті:

1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:

а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;

б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;

в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією;

2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:

а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції;

б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).

Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об`єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Під час перевірки характеристик продукції на підставі, визначеній в абзаці третьому підпункту "б" пункту 2 частини першої цієї статті, орган ринкового нагляду також проводить перевірку умов зберігання відповідної продукції (ч. 3 ст. 24 Закону № 2735).

Відповідно положення підпункту 1-1 пункту 1 Постанови КМУ № 738 від 09.06.2011 "Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання" (далі - Постанова №738) надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), вимоги щодо типу яких встановлені прийнятими до застосування в Україні єдиними технічними приписами (Правилами Європейської Економічної Комісії Організації Об`єднаних Націй, що є додатками до Угоди), дозволяється за наявності: маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Угоди (995_343); або маркування знаком офіційного затвердження типу Європейського Союзу, нанесеного відповідно до вимог директив та регламентів Європейського Союзу, що встановлюють технічні приписи для обладнання; або інформації про сертифікат типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди (995_343) (зокрема України); або інформації про сертифікат Європейського Союзу про затвердження типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий уповноваженим органом держави - члена Європейського Союзу.

Таким чином, надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення, може здійснюватися на підставі маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року/директив та регламентів Європейського Союзу або інформації про сертифікат типу обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди /держави члена Європейського Союзу, що встановлено постановою КМУ від 09.06.2011 №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання».

Відповідно до ст. 1. Закону України Про технічні регламенти та оцінку відповідності надання на ринку - будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання чи використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності. Тобто, зазначена вище норма постанови КМУ № 738 декларує, що для надання на ринку України частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах достатньо лише маркування знаком офіційного затвердження типу, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року або інформації про сертифікат типу, виданий компетентним органом Договірної Сторони Угоди (зокрема України), якщо відповідне маркування не наноситься.

Таким чином суд зазначає, що вказана норма покладає обов`язок на орган ринкового нагляду при перевірці встановити наявність щодо продукції однієї з перелічених вище вимог. Якщо відсутнє відповідне маркування - запитується інформація про сертифікат типу обладнання, і навпаки.

Однак, органом ринкового нагляду в акті перевірки не встановлено невідповідність характеристик продукції відповідним вимогам, встановленим постановою КМУ № 738 та Женевською Угодою 1958 року для надання їх на ринку.

Не встановлено відсутність як одночасно і відповідного маркування і Інформації про сертифікат типу обладнання.

Відповідно до частини 3 ст. 12. Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція за обґрунтованих припущень може бути небезпечною, він невідкладно приймає рішення про тимчасову заборону введення в обіг такої продукції на ринку, в тому числі постачання цієї продукції, пропонування її для постачання або її демонстрації, на строк, необхідний для проведення відповідної експертизи (випробування).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2735-VІ якщо орган ринкового нагляду встановив, що продукція становить серйозний ризик, він невідкладно вимагає відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України, від відповідного суб`єкта господарювання вилучити таку продукцію з обігу, відкликати її та/або знищити або привести її в інший спосіб до стану, що виключає її використання, чи забороняє надання такої продукції на ринку.

Згідно із ч. 1, 2 статті 29 Закону № 2735, у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно із частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно із частиною третьою статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

Згідно з частиною 2 ст. 30 Закону «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що обмеження надання продукції на ринку, визначені у пункті 1 частини першої цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів).

Згідно норм ч. 3-5 ст. 30 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за місцем проживання (місцезнаходженням) споживачів (користувачів) або за місцезнаходженням розповсюджувачів, виробників (імпортерів) чи підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт продукції, а також в інших місцях, у яких можливо здійснити таке приведення. Суб`єкти господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції зобов`язані співпрацювати між собою з метою приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за рахунок суб`єкта господарювання, внаслідок дій чи бездіяльності якого продукція стала такою, що не відповідає встановленим вимогам.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про:

1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування);

2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.

Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

Положеннями частини 1 ст. 31 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що заборона надання продукції на ринку (введення в обіг або розповсюдження продукції) застосовується органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція є небезпечною, він невідкладно забороняє введення в обіг такої продукції на ринку та вживає заходів щодо забезпечення такої заборони.

Отже, підставою для тимчасової заборони надання продукції на ринку та в подальшому заборони надання продукції на ринку є встановлення органом ринкового нагляду того, що продукція не відповідає встановленим вимогам, становить серйозний ризик, є небезпечною.

В силу ч. 5. ст. 33 Закону України «Про державний ринковий продукції» будь-який захід щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання, що вживається відповідно до цього Закону або Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», має бути пропорційним рівню загрози відповідної продукції суспільним інтересам. У рішенні про застосування обмеження чи заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання мають бути зазначені підстави його застосування.

За правилами ч. 7 ст. 33 Закону № 2735-VI у рішенні органу ринкового нагляду про заборону чи обмеження надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу або її відкликання зазначаються: 1) обґрунтування підстав прийняття такого рішення; 2) конкретні обмежувальні (корегувальні) заходи та пов`язані з ними дії, що має виконати суб`єкт господарювання, до якого застосовуються такі заходи; 3) потреба у вжитті відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів щодо всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій; 4) строк виконання рішення; 5) способи, порядок і строки оскарження суб`єктом господарювання цього рішення; 6) строк повідомлення відповідним суб`єктом господарювання органу ринкового нагляду про виконання рішення.

Згідно з приписами частин 1-3 ст. 34 Закону №2735-VI з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.

Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.

Отже, органом ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності за результатом проведення планової чи позапланової перевірки характеристик продукції, у тому числі відбору зразків продукції та їх експертизи, може прийматися рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, зокрема, щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку. Водночас суб`єкт господарювання відповідно до Закону має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2025 у справі №340/1859/22.

Водночас, за ч. 5. ст. 34 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» перевірка стану виконання рішення проводиться відповідно до вимог, встановлених статтею 23 цього Закону. За потреби може бути проведено обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір і експертизу (випробування) зразків продукції.

Проте в матеріалах справи відсутні докази наявності обґрунтованих підстав вважати, що продукція становить серйозний ризик, є небезпечною.

Також відсутні в матеріалах справи докази проведення Укртрансбезпекою відбору зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) для встановлення того, що продукція не відповідає встановленим вимогам, становить серйозний ризик або є небезпечною органом ринкового нагляду.

Згідно акта перевірки, рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів та оскаржуваних постанов відповідача, вбачається, що Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено відсутність сертифікату відповідності обладнання; відсутність відомостей щодо виробника (імпортера або уповноваженого представника) даної продукції на українській мові; відсутність номеру сертифіката типу в супровідній документації, інструкції (керівництві) щодо експлуатації, у зв`язку із чим, відповідачем зроблений висновок про те, що позивачем введено продукцію в обіг, а саме: лампа автомобільна BOMSA 12V 21W BA15s, ш/к 98; лампа автомобільна SOLAR H4 24V 100/90W p34t Rally, 2124, ш/к 141; лампа автомобільна Philips h4 12 v 60/55W p43t-38 12342PRC1, ш/к 995; свічка запалювання Denso TV16TT#4 4619#4 Resistor T, ш/к 49; стійка стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009, Cross № 7H5 411 317, ш/к 575, оскільки, згідно частини 7 статті 8 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукції в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію, що не відповідає вимогам п 2, 3 частини 7 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», п. 1, 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», п. 1.2, 7.1, 7.2, 8.1, 8.2, 8.3, 12.4 Наказу Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання».

Згідно із ч. 2 ст. 45 Закону України від 15.01.2015 № 124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», результати оцінки відповідності (протоколи випробувань, документи про відповідність тощо) вимогам технічних регламентів, проведеної в інших державах, визнаються і приймаються в Україні згідно з положеннями чинних міжнародних договорів України, які передбачають взаємне визнання результатів оцінки відповідності.

В той же час суд зазначає, що в Акті планової перевірки органом ринкового нагляду відсутня інформація щодо встановлення наявності або відсутності необхідного маркування, а саме маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, яке відповідає вимогам міжнародної Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах і умовам взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів від 20.03.1958, а також не встановлено, що сертифікати типу на продукцію не відповідають вимогам технічних приписів (Правилам ЄЕК ООН).

Крім того, суд зауважує, що згідно преамбули Наказу Мінінфраструктури від 17.08.2012 № 521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання І виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання» вказано, що він прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 червня 2011 року № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання» (надалі - Постанова КМУ № 738).

У постанові КМУ №738 зазначено, що вона прийнята з метою виконання Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року (далі - Угода), адаптації законодавства України у сфері забезпечення безпеки експлуатації транспортних засобів до законодавства Європейського Союзу та до законодавчого врегулювання.

Відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 постанови КМУ № 738, надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), вимоги щодо типу яких встановлені прийнятими до застосування в Україні єдиними технічними приписами (Правилами Європейської Економічної Комісії Організації Об`єднаних Націй, що є додатками до Угоди), дозволяється за наявності: маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Угоди): або маркування знаком офіційного затвердження типу Європейського Союзу, нанесеного відповідно до вимог директив та регламентів Європейського Союзу, що встановлюють технічні приписи для обладнання; або інформації про сертифікат типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди (зокрема України); або інформації про сертифікат Європейського Союзу про затвердження типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий уповноваженим органом держави - члена Європейського Союзу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27 березня 2019 року «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності» (надалі - Постанова № 367) внесені зміни до Постанови КМУ № 738 та, зокрема, скасовано вимогу отримання в Україні сертифікату типу або сертифікату відповідності, виданого уповноваженим органом України для автозапчастин, що були офіційно затверджені за типом конструкції у країнах ЄС або в одній із Договірних Сторін Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів (Женевська Угода 1958 року).

Законом України № 1448-ІІІ від 10 лютого 2000 року, Україна приєдналася до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, підписаної 20 березня 1958 року в м. Женеві, з поправками 1995 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цим Україна заявила про намір застосовувати на своїй території Правила ЄЕК ООН, які є додатком до Женевської Угоди 1958 року і містять відповідні технічні приписи.

Відповідно до ст. 1 Женевської Угоди 1958 року, для цілей цієї Угоди термін «офіційне затвердження за типом конструкції на підставі Правил» вказує на адміністративну процедуру, через яку компетентні органи Договірної Сторони після проведення необхідних перевірок заявляють, що транспортний засіб, предмети обладнання або частини, подані виготовлювачем, відповідають приписам цих Правил. Надалі виготовлювач засвідчує, що всі транспортні засоби, предмети обладнання та частини, що з`явились на ринку, були виготовлені у повній відповідності до офіційно затвердженого типу.

Згідно із ст. 2 Угоди, кожна Договірна Сторона, що застосовує Правила, головним чином через офіційне затвердження за типом конструкції, надає офіційні затвердження за типом конструкції і знаки офіційного затвердження, описані в будь-яких Правилах, для цих типів колісних транспортних засобів, предметів обладнання або частин, на які поширюються ці Правила, за умови, що вона має технічну компетенцію і задоволена заходами по забезпеченню відповідності цього виробу офіційно затвердженому типу, як передбачено в Додатку 2. Кожна Договірна Сторона, що застосовує Правила через офіційне затвердження за типом конструкції, відмовляє в наданні офіційних затверджень за типом конструкції і знаків офіційного затвердження, на які поширюються ці Правила, якщо згадані вище умови не виконані.

Статтею 3 Женевської Угоди 1958 року встановлено, що колісні транспортні засоби, предмети обладнання або частини, стосовно яких будь-яка Договірна Сторона надала офіційне затвердження за типом конструкції відповідно до статті 2 цієї Угоди і які були виготовлені або на території Договірної Сторони, що застосовує ці Правила, або на території іншої країни, і вказаної Договірною Стороною, яка належним чином офіційно затвердила типи колісних транспортних засобів, предметів обладнання або частин, що розглядаються, вважатимуться такими, що відповідають законодавству всіх Договірних Сторін, що застосовують зазначені Правила через офіційне затвердження за типом конструкції.

У разі офіційного затвердження типу обладнання або частин згідно з Правилами ЄЕК ООН орган затвердження Договірної сторони Женевської угоди 1958 видає повідомлення про офіційне затвердження за типом конструкції, яке визнається усіма Договірними сторонами. Це надає право виробнику маркувати знаком офіційного затвердження «Е» кожен предмет обладнання та/або частину, що належать до офіційно затвердженого типу. Водночас Женевська угода 1958 передбачає можливість перевірки чинності наданих затверджень типу шляхом комунікації між органами затвердження Договірних сторін.

Таким чином, надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення, може здійснюватися на підставі маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року/директив та регламентів Європейського Союзу або інформації про сертифікат типу обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди /держави - члена Європейського Союзу, що встановлено Постановою КМУ від 09 червня 2011 №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів їх частин та обладнання».

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 №738 має вищу юридичну силу за наказ Мінінфраструктури від 17.08.2012 №521, норми якого не приведені у відповідність до Постанови КМУ №738.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається принцип верховенства права.

Елементом верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий пп. 5.4 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5- рп/2005).

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про міжнародні договори України" міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Приписами ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» передбачено, що дія цього Закону поширюється на всю продукцію, стосовно якої технічними регламентами не встановлено спеціальні вимоги щодо забезпечення її безпечності, за винятком видів продукції, зазначених у частині третій цієї статті.

Якщо законами України та прийнятими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, встановлено спеціальні вимоги щодо забезпечення безпечності певних видів продукції, положення цього Закону застосовуються в частині, що не врегульована зазначеними актами.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші вимоги щодо загальної безпечності продукції, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються вимоги міжнародних договорів України.

Тому, окремі положення Порядку № 521 не відповідають Постанові КМУ № 738, статті 3 Женевської Угоди 1958 року, законодавству ЄС.

Зазначене залишилось поза увагою суб`єкта владних повноважень при прийнятті оскаржуваних постанов.

Так, з матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем надано відповідачу ряд документів, серед яких був Висновок про необхідність проведення робіт щодо обов`язкової сертифікації та оцінки відповідності продукції №0885-24 від 10.07.2024, в якому вказано, що продукція, зокрема 249 позицій згідно з додатком, не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, та не підпадає під дію технічних регламентів, оскільки входять до позицій, виключених із відповідного переліку, зокрема щодо продукції: лампа автомобільна BOMSA 12V 21W BA15s, ш/к 98, лампа автомобільна SOLAR H4 24V 100/90W p34t Rally, 2124, ш/к 141, лампа автомобільна Philips h4 12 v 60/55W p43t-38 12342PRC1, ш/к 995, свічка запалювання Denso TV16TT#4 4619#4 Resistor T, ш/к 49 (поз. № 204 - свічки запалювання ; поз. № 217 - лампа галогенова ).

Окремо суд звертає увагу на доводи позивача, які стосуються його статусу як розповсюджувача продукції та відповідно до цього - обсягу його обов`язків згідно із законодавством.

Позивач обґрунтовано зазначає, що не є виробником або імпортером продукції, яка була предметом перевірки, а здійснює її розповсюдження в роздрібній торговельній мережі. Відповідно до положень Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" саме виробник або уповноважений представник несе відповідальність за:

- нанесення маркування (у тому числі знака офіційного затвердження типу відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року або регламентів ЄС);

- оформлення сертифіката відповідності чи сертифіката типу;

- забезпечення ідентифікації продукції (зазначення назви виробника, моделі, серії, найменування продукції, коду тощо).

Розповсюджувач же, відповідно до статті 24 Закону № 2735, має обов`язок лише перевірити наявність відповідної супровідної документації, маркування або інструкції - якщо такі передбачені технічними регламентами. Проте у даному випадку продукція (зокрема лампи автомобільні та свічка запалювання) не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні, що підтверджується висновком про відсутність обов`язкової сертифікації для ламп галогенових та свічок запалювання, включених до позицій № 217 УКТЗЕД ) та № 204 УКТЗЕД ).

Окрім того, судовим розглядом встановлено, що об`єктом перевірки органу ринкового нагляду виступала продукція: стійка стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009 (Cross № 7H5 411 317, штрих-код 575).

Так, відповідно до п. 5 Переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069, Укртрансбезпека здійснює державний ринковий нагляд (сфера відповідальності органу державного ринкового нагляду) щодо продукції: колісні транспортні засоби, нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах.

Відповідно до п. 1.1 розділу І «Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання» (надалі Порядок №521) цей Порядок визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах (далі - обладнання) відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року (далі - Угода).

Згідно з п.1.8 розділу І Порядку №521 класифікацію, визначення типу, варіанта і версії, коди УКТЗЕД колісних транспортних засобів та обладнання, екологічні норми, методи випробувань, позначення рівня екологічних норм КТЗ, форму інформаційного документа для затвердження типу колісного транспортного засобу, перелік технічних приписів, варіанти процедур затвердження типу наведено в додатках 1 - 5 до цього Порядку.

Відповідно до п.1.10 розділу І Порядку №521: технічні приписи - єдині технічні приписи (Правила ЄЕК ООН), нормативно-правові акти, технічні регламенти, національні стандарти, нормативні документи, технічні вимоги, що стосуються певних категорій КТЗ чи обладнання, наведені у додатку 4 або 11 до цього Порядку; тип обладнання - сукупність обладнання, яке не відрізняється одне від одного за суттєвими ознаками, наведеними в розділі ІV додатка 1 до цього Порядку.

Розділом V додатку 1 до Порядку №521 встановлено класифікацію КТЗ та обладнання за кодами УКТЗЕД.

Класифікація КТЗ та обладнання за кодами УКТЗЕД, що встановлена додатком 1 до Порядку №521 не містить такої продукції як "стійка стабілізатора".

Окрім цього, суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», органи державного ринкового нагляду здійснюють плановий контроль характеристик продукції виключно відповідно до секторальних планів державного ринкового нагляду, які затверджуються щорічно.

Дослідженням Секторального плану державного ринкового нагляду Державної служби України з безпеки на транспорті на 2025 рік встановлено, що продукція «стійка стабілізатора» (елементи підвіски та ходової частини автомобіля) взагалі не включена до переліку товарів, що підлягають перевірці характеристик. До вказаного плану внесено інші окремі категорії автомобільних компонентів (такі як прилади зовнішні світлові та лампи до них, свічки запалювання тощо), проте запчастини системи стабілізації підвіски у плані відсутні.

Правовий аналіз вищезазначених норм у їх сукупності дозволяє суду дійти висновку, що загальне повноваження Укртрансбезпеки щодо нагляду за «новими частинами та обладнанням», згідно з Постановою КМУ № 1069, не є безмежним і автоматично звужується двома обов`язковими юридичними критеріями: наявністю відповідного типу продукції та її коду УКТЗЕД у специфікації Додатку 1 до Порядку № 521; прямим внесенням конкретної категорії продукції до затвердженого щорічного Секторального плану ринкового нагляду.

За відсутності обох цих правових підстав, будь-які дії відповідача щодо проведення перевірки характеристик стійки стабілізатора LEMFORDER 30967 01 009, витребування сертифікатів відповідності, складання акта перевірки та, як наслідок, винесення рішень про застосування штрафних санкцій є протиправними, вчиненими поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачений законом. Орган контролю не має права розширювати об`єкт перевірки за власним розсудом поза межі чинних класифікаторів та затвердженого плану.

Відтак, суд констатує, що у відповідача були відсутні законні підстав для проведення перевірки характеристики продукції згідно Наказу № 244 від 07.02.2025 року.

Крім того, позивач посилається на норми Постанови КМУ № 738 від 09.06.2011, яка встановлює порядок сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання, а також визначає перелік документів, які є достатніми для надання продукції на ринку України. Відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 цієї постанови допуск до ринку дозволено, зокрема, за наявності:

- маркування знаком офіційного затвердження типу, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року, або

- інформації про сертифікат типу обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони цієї Угоди, або

- сертифіката затвердження типу ЄС, виданого органом держави - члена Європейського Союзу.

Таким чином, внутрішня сертифікація в Україні не є обов`язковою, якщо продукція має відповідне міжнародне затвердження або маркування за визнаними міжнародними приписами. Це особливо актуально з огляду на те, що Україна є стороною Женевської угоди 1958 року та імплементувала відповідні технічні приписи у національне законодавство.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до норм частини другої статті 34 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та пункту 4 Порядку, затвердженого Постановою № 1017, суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 34 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, зараховуються до Державного бюджету України. Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого протоколу відповідний запис.

Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.

З огляду на викладене вище, Укратрансбезпекою неправомірно встановлено порушення підприємством до продукції, що була предметом перевірки.

Для застосування до позивача адміністративно-господарської санкції необхідна наявність встановленого факту порушення. Однак, враховуючи, наведені вище висновки суду, підстави для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відсутні.

У пункті 70 рішення від 20 жовтня 2011 року Рисовський проти України Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Крім того, ЄСПЛ звертає, увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Водночас, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Проте, відповідачем зазначених принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Аналіз змісту оскаржуваних рішень свідчить про те, що вони не відповідають критеріям вмотивованості, обґрунтованості акту індивідуальної дії, що має наслідком визнання таких актів протиправними.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен (Suominen) проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, оскаржувані постанови про накладання штрафу є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо посилань позивача на допущені відповідачем процедурні порушення під час розгляду справи про правопорушення, суд визнає їх обґрунтованими та зазначає таке.

Порядок розгляду адміністративних справ та права учасників провадження регламентовано Законом України «Про адміністративну процедуру».

Відповідно до положень статті 28 цього Закону, учасники адміністративного провадження мають право брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників, а також надавати пояснення та заявляти клопотання. Зазначені норми кореспондують із фундаментальним принципом правомірності та права особи бути заслуханою до прийняття будь-якого індивідуального акта несприятливого характеру.

Судом встановлено, що розгляд справи органом контролю було призначено на 28.02.2025. У цей же день представник позивача подав клопотання про відкладення засідання для надання додаткових доказів (видаткових накладних та сертифікатів відповідності). Надалі відповідач сформував повідомлення від 03.03.2025 про перенесення розгляду правопорушення на 11.03.2025, за результатами якого безпосередньо 11.03.2025 виніс оскаржувані постанови про застосування штрафних санкцій.

Проте матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів належного і своєчасного вручення ФОП ОСОБА_1 або його представнику повідомлення від 03.03.2025. Обов`язок забезпечення реальної обізнаності особи про час і місце розгляду справи згідно з принципами загальної адміністративної процедури покладається виключно на орган влади.

Розгляд справи та винесення постанов 11.03.2025 за відсутності позивача та без доказів його належного сповіщення позбавили суб`єкта господарювання законного права на захист, гарантованого статтею 28 Закону України «Про адміністративну процедуру», та фактично нівелювали його клопотання про надання документів.

Суд наголошує, що дотримання належної правової процедури є однією з ключових вимог до законності рішень суб`єкта владних повноважень.

Істотне порушення встановленої законом процедури розгляду справи, обмеження процесуальних прав позивача та ігнорування його права бути заслуханим є самостійною й достатньою правовою підставою для визнання протиправними та скасування постанов.

Що стосується посилання позивача на те, що оскаржені постанови прийняті передчасно, оскільки строк виконання рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 17.02.2025 року було встановлено до 17.04.2025, отже рішення про притягнення позивача до відповідальності могли бути прийнятті тільки після невиконання ним рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, то суд зазначає, що позивача притягнуто до відповідальності не за невиконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а на підставі розгляду Протоколу №000044 від 14.02.2025 та акту перевірки №000016/ВН017/25 від 12.02.2025.

Однак, вказані обставини не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для скасування оскаржених постанов.

Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виходячи з аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000044 від 11.03.2025 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000043 від 11.03.2025 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000042 від 11.03.2025 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000041 від 11.03.2025 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 000040 від 11.03.2025 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 15 140,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. Порика, 29, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна