Справа № 640/6363/22
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа №640/6363/22

адміністративне провадження №К/990/18864/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 у справі № 640/6363/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітрас Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітрас Україна» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 листопада 2021 року № 2 та № 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2022 позов задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2023 рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.02.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітрас Україна» задоволено. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.023 скасовано і залишено в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2022.

До суду першої інстанції представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітрас Україна» подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу, в якій просить суд стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 70 447,00 грн.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №640/6363/22 задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітрас Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої інстанції, на оплату професійної правничої допомоги в сумі 70 290 (сімдесят тисяч двісті дев`яносто) грн 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишено без задоволення, а додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 у справі №640/6363/22 залишено без змін..

До Верховного Суду 27.04.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 у справі № 640/6363/22.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на невірне застосування судами першої та апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних рішень неправильно застосовано норми процесуального права (ст. 90, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 134, ч. 1 ст. 139 КАС України), що полягає у неправильному тлучаменні таких норм без врахування висновків Верховного Суду щодо питання застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах, зокрема, відповідачем при обґрунтуванні позиції щодо надмірності заявленої позивачем суми до відшкодування зверталась увага суду на висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14 листопада 2019 року по справі №826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

…При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У касаційній скарзі скаржник також зазначив, що у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналогічна позиція Верховного Суду викладена за змістом судових рішень від 21.03.2018 по справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 по справі №814/698/16.

Скаржник зазначає, що заявник має право на відшкодування судових витрат та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим, що в даному випадку, враховуючи надані пояснення, стороною позивача належним чином зроблено не було.

Скаржник додає, що судами першої та апеляційної інстанції при задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, не повністю надано оцінку позиції сторони відповідача. Неповністю враховано судом деталізовані пояснення щодо неспівмірності заявлених витрат у порівнянні обсягів наданих послуг та заявлених витрат, чим порушено положення ст. 90, що має наслідком винесення необґрунтованого рішення з урахуванням вимог ст. 242 КАС України.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1, частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку суду, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

До того ж, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючись до зазначеної скаржником підстави касаційного оскарження, колегія суддів звертає увагу, що суди попередніх інстанцій задовольняючи частково заяву про стягнення судових витрат на суму 70290,00 грн., зазначили, що до такої заяви було надано: інформації про визнання та репутацію КМ Партнери; перелік судових справ та суми призначених судами витрат на правову допомогу до відшкодування; договір надання правової допомоги №2-1/81-2021 від 20.10.2021; акт про приймання-передачі послуг; рахунок-фактуру №68 від 05.07.2022; банківські виписки від 22.07.2022 та від 26.10.2022; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Щербини А.І., Куліди А.А. та Медведєвої О.Ю. та їх посвідчення адвоката; роздруківки Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.

Суди також зазначили, що згідно з актом про приймання-передачі послуг (арк. 138 Т-7) адвокатське об`єднання «КМ Партнери» надали правову допомогу у судовій справі №640/6363/22 щодо оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві від 15.11.2021 №2 та №2, у вигляді: підготовки позовної заяви про скасування ППР, включаючи підготовку додатків до позовної заяви; підготовки заяви про подання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення по суті; підготовки клопотання про залучення до матеріалів справи документів; участь у 3-х судових засіданнях; підготовка відповіді на відзив.

Загальна вартість наданих послуг становить 70 290,00 грн з розрахунку 4260 грн/год, кількість витраченого часу становить 16,5 год.

Водночас, згідно з пунктом 3 цього акта вартість виконаних робіт, яка підлягає сплаті становить 70 447 грн (рахунок-фактура №68 від 05.07.2022), включаючи поштові витрати на суму 157,00 грн.

Згідно з випискою по особовому рахунку (арк. 141-142 Т-7) ТОВ «Сітрас Україна» 22.07.2022 перерахувало на рахунок АО «КМ Партнери» 49312,90 грн та 26.10.2022 21134,10 грн (оплата за правову допомогу).

В акті про надання послуг розрахунок вартості наданих послуг здійснений із урахуванням погодинної ставки адвоката Щербини А. 4260 грн/год; Медведєвої О. 4260 грн/год та Куліди А. 4260 грн/год.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана адвокатом Медведєвою О. В той час, як підготовка заяви про подання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення по суті, підготовка клопотання про залучення до матеріалів справи документів та участь у судових засіданнях 24.05.2022, 21.06.2022 та 05.07.2022 були здійсненні адвокатом Щербини А., також, у судовому засіданні 05.07.2022 брав участь адвокат Куліда А.

Згідно з умовами наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги №2-1/81-2021 від 20.10.2021 року (пункти 5.1 - 5.3) Довіритель оплачує послуги Об`єднання, оформлені відповідно до п. 5.2 або, альтернативно, до п. 5.5 цього Договору, за фактом їх надання, якщо Сторони не домовляться по окремим роботам про часткову або повну попередню оплату. Для оплати наданих послуг Об`єднання надає Довірителю рахунок-фактуру і Акт приймання-передачі послуг. До підготовки вищезазначених документів звичайно Об`єднання надсилає Довірителю детальну Специфікацію, як описано у п. 5.6, в якій звичайно зазначається, зокрема, вартість наданих послуг, розрахованих на основі індивідуальних погодинних ставок задіяних адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників.

Індивідуальна погодинна ставка у 2021 році адвоката Медведєвої О.Ю. визначена на рівні 4190 грн/год; Щербини А.І. визначена на рівні 3500 грн/год.

У пункті 5.3 цього Договору встановлено, що розміри індивідуальних погодинних ставок адвокатів-учасників Об`єднання та їх помічників можуть переглядатися раз на рік за додатковою угодою сторін.

В матеріалах справи наявна Додаткова угода від 29.06.2022 до вказаного Договору (арк. 152 Т-6), якою внесено зміни до пунктів 1.3 і 5.3 Договору. Сторони домовилися, що інші умови, не змінені даною Додатковою угодою, залишаються чинними в редакції, погодженій сторонами раніше. Так, відповідно до внесених змін у пункт 5.3 Договору, індивідуальна погодинна ставка у 2022 році адвоката Медведєвої О.Ю. визначена на рівні 4260 грн/год; Щербини А. І. визначена на рівні 4260 грн/год, Куліди А.А. визначена на рівні 4260 грн/год.

Відтак суди зазначили, що зазначені в акті про приймання-передачі послуг погодинні ставки адвокатів підтверджені належними доказами.

При цьому, задовольняючи частково заяву про стягнення судових витрат, суд першої інстнації врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20, відповідно до яких метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, понесених витрат, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

У цій постанові Верховний Суд зазначав, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Натомість апеляційний суд послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, в яких зазначено, що у разі недотримання вимог про співмірність суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами попередніх інстанцій правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду чи спростування подібності правовідносин у справах; як і не спростовано правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Касаційна скарга лише містить посилання на необхідність врахування інших правових позиції Верховного Суду та зводиться до незгоди з наданою судом правовою оцінкою доказів у справі і їх переоцінки, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження, враховуючи водночас межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.

Суд звертає увагу, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина 3 статті 334 КАС України).

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Касаційна скарга є подібною до попередніх та не усуває раніше встановлених недоліків.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 у справі № 640/6363/22 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: належного викладення підстав касаційного оскарження.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Cудді І.А. Васильєва

І.Л. Желтобрюх

О.О. Шишов