Справа № 160/9867/26
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 рокуСправа №160/9867/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -
17.04.2026 р. за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління юстиції (далі відповідач), третя особа: ОСОБА_2 , в якому позивач просить:
- визнати дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лісового О.О. протиправними;
- визнати постанову про стягнення виконавчого збору № 5712636 від 22.12.2025 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 20 430,60 грн. незаконною та скасувати;
- зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лісового О.О. закінчити ВП № 79867622 (з примусового виконання виконавчого документу Постанови про стягнення виконавчого збору), припинити всі примусові заходи щодо боржника та виключити відомості про ОСОБА_1 з реєстру боржників;
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог щодо зобов`язання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лісового О.О. закінчити ВП № 79867622 (з примусового виконання виконавчого документу Постанови про стягнення виконавчого збору), припинити всі примусові заходи щодо боржника та виключити відомості про ОСОБА_1 з реєстру боржників.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю нормам Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачу на виконання вимог ухвали суду запропоновано у строк протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву, а саме: надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску; уточнений адміністративний позов з урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України та складу сторін у справі.
25.04.2026 року ОСОБА_1 подано заяву про поновлення процесуального строку, в обґрунтування якої позивач вказує, що для захисту свого порушеного права вчиняв активні дії з оскарження постанов та вчинених дій державного виконавця, однак звернення до суду з порушенням строку відбулось через повернення судами позову.
25.04.2025 року ОСОБА_1 подано до суду уточнений адміністративний позов до Амур Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , в якому позивач просить:
В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 не мав мети жодним чином ухилитись від сплати аліментів на дитину. Протягом січня 2014 року та по теперішній час добровільно виконує свій батьківський обов`язок із допомоги в утриманні спільної доньки (якій на даний час вже 20 років), який у повній мірі співвідноситься із очікуванням ОСОБА_2 та не викликає у неї жодних сумнівів у добросовісності поведінки колишнього чоловіка. За весь час ОСОБА_1 не змінював своє місце проживання, отримував постійний офіційний дохід та жодним чином не ухилявся від сплати аліментів. Окрім наведеного державним виконавцем було проігноровано заяву ОСОБА_2 про відсутність у позивача заборгованості зі сплати аліментів. Вважаючи такі дії державного виконавця протиправними, а постанову про стягнення виконавчого збору такою, що прийнято всупереч чинному законодавству позивач звернувся з цим позовом до суду.
За результатами автоматизованого розподілу справ передана судді О.С. Рябчук для розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
21.05.2026 року Амур Нижньодніпровським відділом Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подано відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», абзацу 9 пункту 8 розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» 22.12.2025 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір не було стягнуто. 22.12.2025 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, керуючись п. 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на викладене вважають, що державним виконавцем не було вчинено протиправних дій та просять відмовити в задоволенні позовних вимог.
25.05.2026 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову, в якій позивач вказує на безпідставність заперечень відповідача та зазначає, що надані до суду постанови містять істотні недоліки в їх оформленні. Окрім викладеного зауважує, що службова недбалість посадових осіб відповідача призвела до несвоєчасного з`ясування обставин зі сплати аліментів, а отже протиправного утворення боргу та стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно до ч.5, ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
13 березня 2014 р. на виконання до Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов виконавчий лист № 191/3931/13-ц виданий 09 грудня 2013 р. Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 серпня 2013 р 19 березня 2014 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57126736 (ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», далі Закон).
19 березня 2014 р. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ст.69,70 Закону). 03 вересня 2018 р. інформацію внесено до Автоматизованої системи виконавчого провадження.
28 листопада 2025 р. виконавче провадження №57126736 передано до виконання державному виконавцю Амур Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лісовому Олександру Олександровичу.
28 листопада 2025 р. винесена постанова про арешт коштів боржника (ст.18,48,56 Закону). Направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України боржник отримує дохід в ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №57126736 станом на 16 листопада 2023 р. (на момент досягнення дитиною повноліття) сума боргу по сплаті аліментів складає 204306,05 грн.
18 грудня 2025 р. ОСОБА_2 до Амур - Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подана заява про відсутність претензій по сплаті аліментів до ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», абзацу 9 пункту 8 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» 22.12.2025 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору.
22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, керуючись п.7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Керуючись статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», абзацом 11 пункту 8 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» 22.12.2025 р. постанова про стягнення виконавчого збору зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та Інструкцією.
22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №79867622 (ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону), постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ст.42 Закону, п.2 розділ VI Інструкції з примусового виконання рішень), постанова про арешт коштів боржника (ст.18,48,56 Закону). Направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України боржник отримує дохід в ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». 22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ст.10,68,69,70 Закону). Згідно відповіді на запит до Міністерства внутрішніх справ України за боржником зареєстрований транспортний засіб ЗАЗ 110218. 09.01.2026 р. державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника.
Вважаючи протиправною прийняту державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору через відсутність заборгованості зі сплати аліментів, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
За приписами статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Тобто, стягнення виконавчого збору пов`язане з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
З матеріалів справи встановлено, що 19 березня 2014 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57126736 (ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», далі Закон). 19 березня 2014 р. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ст.69,70 Закону). 03 вересня 2018 р. інформацію внесено до Автоматизованої системи виконавчого провадження. 28 листопада 2025 р. виконавче провадження №57126736 передано до виконання державному виконавцю Амур Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лісовому Олександру Олександровичу. 28 листопада 2025 р. винесена постанова про арешт коштів боржника (ст.18,48,56 Закону). Направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України боржник отримує дохід в ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №57126736 станом на 16 листопада 2023 р. (на момент досягнення дитиною повноліття) сума боргу по сплаті аліментів складає 204306,05 грн.
18 грудня 2025 р. ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подана заява про відсутність претензій по сплаті аліментів до ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», абзацу 9 пункту 8 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» 22.12.2025 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір не стягнуто.
22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, керуючись п.7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Керуючись статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», абзацом 11 пункту 8 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» 22.12.2025 р. постанова про стягнення виконавчого збору зареєстрована в Автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ, та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та Інструкцією.
22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №79867622 (ст.3,4,24,25,26,27 Закону), постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ст.42 Закону, п.2 розділ VI Інструкції з примусового виконання рішень), постанова про арешт коштів боржника (ст.18,48,56 Закону). Направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України боржник отримує дохід в ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». 22.12.2025 р. державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ст.10,68,69,70 Закону). Згідно відповіді на запит до Міністерства внутрішніх справ України за боржником зареєстрований транспортний засіб ЗАЗ 110218. 09.01.2026 р. державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Згідно з частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Так, пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Аналізуючи норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5, суд приходить висновку, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі 821/1109/17.
Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу III Інструкції № 512/5, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Таким чином, законодавець визначив, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону № 1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.
Отже, саме тому у випадках, передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 460/2478/19, від 26.01.2022 у справі №460/5748/21.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено розподілу судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Амур Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук