Справа № 280/848/26
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2026-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року м. Дніпросправа № 280/848/26

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/848/26,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східної митниці, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товару №UA110150/2026/000002/2 від 07.01.2026.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товарів №UA110150/2026/000002/2 від 07.01.2026 року до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Як вбачається з Реєстру податкових повідомлень-рішень Державної митної служби Тернопільська митниця продовжує виставляти ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» податкові вимоги щодо сплати митних платежів за ЕМД оформленими з наданням індивідуальних гарантій. Більш того, незважаючи на рішення Запорізького суду, суддями якого практично всі прийняті Рішення про коригування митної вартості Тернопільської митниці визнавались протиправними та скасовувались, митниця нараховує ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Комісіонеру у стосунках з ТОВ «ТД «АМТ» пеню відповідно до положень п.п.129.1.1 п.121.1 ст.129 Податкового кодексу України (« 129.1 Нарахування пені розпочинається:129.1.1. при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;) , що підтверджується Витягом з Реєстру податкових повідомлень-рішень Митної служби України. За період з 12.01.26 по 23.01.26 Тернопільською митницею направлені ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» ще 8 податкових повідомлень-рішень про сплату митних платежів, що підтверджується витягом з Реєстру податкових повідомлень-рішень Митної служби України. Тим самим, ситуація щодо повернення надмірно сплачених митних платежів ще більше ускладнилась, що є підстаовю для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішенння про кригування митної вартості товарів, що оскаржується у межах цієї справи.

Апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до приписів частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

За змістом частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог частини шостої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Висновок суду першої інстанцій про відсутність визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин для вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку є обгрунтованим, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що предметом спору у цій справі є оскарження рішення митного органу про коригування митної вартості товару.

Натомість, наявність підстав для забезпечення позову позивач фактично пов`язував з можливістю заподіяння йому шкоди внаслідок зарахування митним органом фінансової гарантії в рахунок погашення митних платежів, а повернення цих коштів, через певні нормативні обмеження, є складною процедурою, або взагалі неможливим.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що такі аргументи позивача фактично є припущеннями, які жодними доказами не підтверджені.

Посилання позивача на листи митного органу в подібних правовідносинах, не спростовують таких висновків суду першої інстанції.

Крім цього, слід зазначити те, що предметом спору у цій справі не є дії/рішення митного органу щодо зарахування фінансової гарантії в рахунок погашення митних платежів чи повернення фінансової гарантії з бюджету.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно. Водночас, позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та/або витрат, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів те, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення митного органу може убезпечити позивача від понесення ним майнових витрат (у разі необхідності оскаржувати дії/рішення відповідача щодо зарахування фінансової гарантії в рахунок погашення митних платежів чи повернення фінансової гарантії з бюджету), проте варто врахувати, що такі обставини в будь-якому випадку не визначені нормами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України як безумовні підстави для забезпечення позову, а отже, не вказують і не можуть вказувати на очевидну протиправність адміністративного акта, який у спірних відносинах виданий у формі рішення.

Суд апеляційної інстацнії погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю сутністю саме лише прийняття оскаржуваного рішення не створює незворотних наслідків, не зупиняє господарську діяльність платника податків; у разі вчинення відповідачем дій, про які зазначає позивач, останній не позбавлений права захистити свої права у випадку їх порушення, зокрема, шляхом судового оскарження таких дій чи рішень митного органу.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю суперечать зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 311, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АМТ» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/848/26 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/848/26 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак