Справа № 280/9417/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року

м. Київ

справа № 280/9417/24

адміністративне провадження № К/990/20592/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Стеценка С.Г., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 280/9417/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс», ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.) від 17 квітня 2025 року

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - Міносвіти, Міністерство), Державного підприємства «Інфоресурс» (далі - ДП «Інфоресурс»), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Міносвіти та ДП «Інфоресурс» щодо відображення в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО) інформації про порушення ним послідовності здобуття рівнів освіти та бездіяльність цих же відповідачів щодо розгляду його заяви про внесення змін до довідки здобувача освіти з ЄДЕБО;

- зобов`язати Міносвіти та ДП «Інфоресурс» виправити інформацію у довідці здобувача освіти з ЄДЕБО щодо послідовності здобуття ним рівнів освіти - «Ні, порушує», на значення - «Так, не порушує», та надати довідку з ЄДЕБО з виправленими відомостями;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та ухилення цього ж відповідача від розгляду його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути його заяву та у спосіб, визначений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560), прийняти рішення про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII).

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 01 вересня 2019 року його було зараховано до Національного університету «Запорізька політехніка» для здобуття рівня освіти «магістр», однак з січня 2020 року він припинив відвідування занять і був відрахований без здобуття цього рівня освіти. У виписці з ЄДЕБО щодо документів про освіту та інформації про навчання датою його відрахування з Національного університету «Запорізька політехніка» зазначено - 28 травня 2021 року, тоді як у відповіді ДП «Інфоресурс» на адвокатський запит підтверджено відсутність у ЄДЕБО відомостей про наявність у нього дипломів з рівнем освіти «спеціаліст» чи «магістр» та дійсну дату відрахування - 27 січня 2021 року. Проте ДП «Інфоресурс» відмовилося вносити у ЄДЕБО відповідне виправлення відомостей, пославшись на те, що заповнення інформації в довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО стосовно дотримання послідовності здобуття рівнів освіти здійснюється автоматично згідно з алгоритмом, визначеним Міносвіти, описаним у його листі від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти». Міносвіти у відповіді на заяву зазначило про правильність відображення в ЄДЕБО інформації про послідовність здобуття ним рівнів освіти та запропонувало для внесення змін звернутись до закладу освіти, що, на переконання позивача, не відповідає компетенції закладу освіти, який вже вніс достовірні відомості про навчання, а помилка стосується саме автоматичного алгоритму формування відомостей у ЄДЕБО, за функціонування якого відповідають Міносвіти та ДП «Інфоресурс».

Також ОСОБА_1 зазначав, що здобуває у Класичному приватному університеті освітній ступінь «магістр», який є вищим за раніше здобутий ним ступінь освіти «бакалавр». При цьому попереднє його відрахування з Національного університету «Запорізька політехніка» без здобуття рівня освіти «магістр» не створює у нього здобутого рівня освіти, а відображення в ЄДЕБО недостовірної інформації про порушення ним послідовності рівнів освіти безпосередньо створює перешкоди для реалізації його законного права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченого пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

Бездіяльність (протиправні дії) ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач обґрунтовував тим, що 20 вересня 2024 року направив поштовим зв`язком до зазначеного відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, додавши до неї повний пакет документів, що підтверджують право на відстрочку. Проте ІНФОРМАЦІЯ_2 не прийняв будь-якого рішення за результатами розгляду такої заяви.

3. Міносвіти не визнало позов, у відзиві вказувало, що ОСОБА_1 30 серпня 2024 року був повторно зарахований до Класичного приватного університету на навчання за освітнім рівнем «магістр», що, на думку Міністерства, свідчить про здобуття ним освіти у непослідовному порядку та саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться у ЄДЕБО, у відповідному полі довідки буде зазначено - Ні, порушує. При цьому ОСОБА_1 мав можливість продовжити здобуття рівня вищої освіти шляхом поновлення до того самого або іншого закладу вищої освіти. Також зазначало, що Міносвіти листом від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобуття освіти» встановило алгоритм визначення послідовності здобуття освіти відповідно до програмного забезпечення ЄДЕБО.

4. ДП «Інфоресурс» також подало відзив, в якому зазначало, що Державне підприємство не є суб`єктом владних повноважень, не здійснює публічно-владні управлінські функції та не надає адміністративні послуги. Розпорядником ЄДЕБО є Міносвіти, а ДП «Інфоресурс» є лише технічним адміністратором, який забезпечує функціонування відомостей ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником. Алгоритм автоматичного формування у довідці про здобувача освіти інформації щодо дотримання послідовності рівнів освіти визначений Міносвіти у листі від 03 червня 2024 року № 1/9758-24, а відповідне програмне забезпечення ЄДЕБО розроблене ПАТ «Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій» на замовлення Міносвіти в рамках договору від 07 травня 2024 року № MOES-C1-EDEBO-01/2. ДП «Інфоресурс» на виконання доручення Міносвіти від 31 травня 2024 року № 1/34-Д-24 та з урахуванням листа Міносвіти від 03 червня 2024 року № 1/9806-24 здійснив виключно технічні заходи щодо встановлення додаткового скрипта «17886.sql», без участі у розробленні алгоритму чи визначенні особливостей формування довідок. Внесення до ЄДЕБО та підтримання в актуальному стані інформації про здобувачів освіти, на підставі якої формуються довідки, належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності - закладів освіти, а не Міносвіти чи ДП «Інфоресурс», які не є суб`єктами освітньої діяльності.

5. ІНФОРМАЦІЯ_2 у відзиві просило відмовити у позові, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття вищої освіти, надав до територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобуття освіти, в якій в графі послідовності здобуття освіти міститься відмітка «Ні, порушує». Тому ІНФОРМАЦІЯ_2 27 вересня 2024 року прийняв рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 10 грудня 2024 року задовольнив позов частково:

- визнав протиправними дії Міносвіти у частині внесення до ЄДЕБО інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі - Закон № 2145-VIII);

- зобов`язав Міносвіти вжити заходів щодо внесення змін до інформації у ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 про відсутність порушення послідовності здобуття ним освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, на денній формі навчання у Класичному приватному університеті за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» за спеціальністю 075 Маркетинг;

- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;

- стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міносвіти відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

7. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач почав здобувати ступінь вищої освіти «магістр» лише з дати вступу до Класичного приватного університету на факультеті маркетингу (з 01 вересня 2024 року), тому відображення в ЄДЕБО відомостей про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття рівнів освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, не відповідають дійсності. Оскільки такі дії розпорядника ЄДЕБО є протиправними, для захисту прав позивача слід зобов`язати Міносвіти внести до ЄДЕБО інформацію про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти. Відхиляючи посилання відповідачів на лист Міносвіти від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти», суд першої інстанції зазначив, що зазначений лист є службовою кореспонденцією, носить виключно роз`яснювальний характер, не є нормативно-правовим актом та не породжує для позивача правових наслідків.

Водночас суд дійшов висновку про передчасність заявлення вимог до ІНФОРМАЦІЯ_3 надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з огляду на те, що комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 приймала оскаржуване рішення, виходячи з відомостей у ЄДЕБО про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття вищої освіти. Оскільки Міносвіти ще не вжило заходів щодо внесення відповідних змін до відомостей у ЄДЕБО, то судовому захисту підлягають лише порушені права, а не ті, що можуть бути порушені у майбутньому.

8. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 17 квітня 2025 року скасував рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що навчання ОСОБА_1 на денній формі навчання у Класичному приватному університеті за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» за спеціальністю 075 Маркетинг є новим здобуттям вищої освіти, оскільки до того він отримав диплом «бакалавр» за спеціальністю 6.17.0101 безпека інформаційних і комунікаційних систем, з огляду на що у ЄДЕБО внесені достовірні відомості щодо позивача.

Оскільки ОСОБА_1 надав комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 довідку здобувача освіти з ЄДЕБО щодо послідовності здобуття ним рівнів освіти - «Ні, порушує», то йому було обґрунтовано відмовлено у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

10. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року та залишити в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року.

11. На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 10, 40 Закону № 2145-VIII, пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII, а Верховний Суд у подібних правовідносинах не викладав висновок щодо застосування формулювання пункту 1 частини третьої статті 23 Закон № 3543-XII (раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII) щодо того, чи може вважатися відповідний рівень освіти здобутим (завершеним) за умови, коли особу було зараховано на навчання для його здобуття, однак у подальшому відраховано із закладу освіти без проходження атестації та без отримання документа про освіту, та чи свідчить повторний вступ такої особи на навчання для здобуття того самого рівня освіти про порушення послідовності здобуття рівнів освіти.

Скаржник зазначає, що статті 10, 40 Закону № 2145-VIII та пункт 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII не містять застережень щодо обрання здобувачем освіти конкретного способу продовження навчання (вступу до навчального закладу, поновлення чи переведення), як умови надання відстрочки, а лист Міносвіти від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 є службовою кореспонденцією роз`яснювального характеру та не може застосовуватись усупереч положенням закону, що мають вищу юридичну силу.

12. ДП «Інфоресурс» подав відзив, в якому просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року - без змін, обґрунтовуючи це тим, що в ЄДЕБО не вноситься інформація щодо здобувачів освіти стосовно того, порушує чи не порушує на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII; зазначена інформація відображається у довідках про здобувача освіти, що формуються закладами освіти на підставі відомостей, що містяться в ЄДЕБО, за формою, визначеною у додатку 9 до Порядку № 560, та підписуються уповноваженими працівниками таких закладів шляхом накладання їх кваліфікованих електронних підписів. Тобто формування та видача довідок про здобувача освіти не належить до повноважень Міносвіти чи ДП «Інфоресурс».

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

13. 13 травня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

14. Верховний Суд ухвалою від 03 червня 2025 року відкрив касаційне провадження.

15. 03 червня 2025 року Міносвіти і ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали в електронні кабінети копію ухвали Верховного Суду від 03 червня 2025 року, проте у встановлений строк не подали відзиви на касаційну скаргу.

16. 13 червня 2025 року ДП «Інфоресурс» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.

17. 05 листопада 2025 року позивач подав до Верховного Суду додаткові пояснення.

18. Верховний Суд ухвалою від 30 квітня 2026 року задовольнив заяви суддів Мацедонської В.Е., Кашпур О.В., Желєзного І.В. про самовідвід; відвів зазначених суддів від участі у розгляді справи та передав матеріали справи до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення нового складу суду.

19. 01 травня 2026 року на підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 492 призначено повторний автоматизований розподіл та визначено колегію суддів Верховного Суду для розгляду справи: Берназюк Я.О., Бевзенко В.М., Стеценко С.Г.

20. Верховний Суд ухвалою від 19 травня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 травня 2026 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що 10 серпня 2019 року ректор Національного університету «Запорізька політехніка» видав наказ № 294-С «Про зарахування на навчання», на підставі якого ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року зараховано на 1 курс денної форми навчання на транспортний факультет за спеціальністю « 275 Транспортні технології - 275.03 транспортні технології (на автомобільному транспорті)» для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр».

22. 27 січня 2021 року в.о. ректора Національного університету «Запорізька політехніка» наказом № 19-С «Про особовий склад студентів» відрахував ОСОБА_1 , студента 2 курсу навчання за освітнім ступенем «магістр», за невиконання індивідуального навчального плану.

23. 30 серпня 2024 року Класичний приватний університет зарахував ОСОБА_1 на факультет маркетингу на денну форму навчання за освітнім ступенем «магістр».

24. 11 вересня 2024 року Класичний приватний університет сформував довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО № 315646, у графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту"» якої засобами програмного забезпечення (автоматизованим алгоритмом, закладеним Міносвіти) без індивідуальної оцінки обставин справи посадовою особою відображено запис «Ні, порушує».

25. 18 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулась до ДП «Інфоресурс» та до Міносвіти з адвокатськими запитами, в яких просила надати інформацію про здобуті та завершені рівні освіти ОСОБА_1 , повідомити про наявність у нього здобутих та завершених рівнів освіти «магістр» чи «спеціаліст», а також роз`яснити причини зазначення у ЄДЕБО відомостей про порушення послідовності здобуття ним освіти.

26. 20 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 направила поштовим зв`язком до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

27. 27 вересня 2024 року комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 протоколом № 17 ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з підстав порушення ним, згідно з довідкою про здобувача освіти за даними ЄДЕБО, послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, про що повідомлено заявника повідомленням від 27 вересня 2024 року № 119/8368.

28. 01 жовтня 2024 року ДП «Інфоресурс» листом № 01-13/3243 повідомило представника ОСОБА_1 , що станом на дату надання відповіді в Реєстрі документів про освіту ЄДЕБО містяться відомості про видачу на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про базову загальну середню освіту, виданого Запорізьким багатопрофільним ліцеєм «Перспектива» Запорізької міської ради Запорізької області, атестата про повну загальну середню освіту, виданого Запорізьким навчально-виховним комплексом «Вибір» Запорізької міської ради Запорізької області, та диплома бакалавра, виданого Запорізьким національним технічним університетом, тоді як відомості про видачу ОСОБА_1 диплома спеціаліста або диплома магістра в зазначеному Реєстрі відсутні. ДП «Інфоресурс» також підтвердило, що згідно з даними ЄДЕБО ОСОБА_1 здійснював навчання на денній формі у Національному університеті «Запорізька політехніка» за освітнім ступенем «магістр» на основі освітнього ступеня «бакалавр» з 01 вересня 2019 року та був відрахований із закладу освіти 27 січня 2021 року за невиконання вимог навчального плану.

29. 02 жовтня 2024 року директорат фахової передвищої, вищої освіти Міносвіти листом № 3/6899-24 надав представнику ОСОБА_1 відповідь, в якій зазначив, що у термінах визначення послідовності здобуття освіти повторне зарахування свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку, а оскільки ОСОБА_1 10 серпня 2019 року було зараховано на навчання за освітнім рівнем магістра до Національного університету «Запорізька політехніка», 27 січня 2021 року відраховано та 30 серпня 2024 року повторно зараховано на навчання за тим самим освітнім рівнем до Класичного приватного університету, у довідці, сформованій на підставі даних ЄДЕБО, у відповідному полі правомірно зазначено «Ні, порушує»; питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО віднесено Міносвіти до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.

30. Не погоджуючись зі змістом довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 11 вересня 2024 року № 315646 у частині відображення відомостей про порушення ним послідовності здобуття освіти, а також з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

31. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також враховуючи межі касаційного перегляду справи, визначені статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.

32. Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

33. Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

34. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

36. Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року не відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими з огляду на таке.

37. Згідно з частинами першою - третьою статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

38. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України (частина перша статті 3 Закону № 2145-VIII).

39. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону № 2145-VIII).

40. При цьому право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак (частина друга статті 3 Закону № 2145-VIII).

41. З огляду на частину дев`яту статті 3 Закону № 2145-VIII таке право не може бути обмежене законом, але закон може встановлювати особливі умови доступу до певного рівня освіти, спеціальності (професії).

42. Частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (до 12 вересня 2025 року), передбачалося, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

43. За визначеннями, наведеними у пунктах 5, 19 частини першої статті 1 Закону № 1556-VII, вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Результати навчання - знання, уміння, навички, способи мислення, погляди, цінності, інші особисті якості, які можна ідентифікувати, спланувати, оцінити і виміряти та які особа здатна продемонструвати після завершення освітньої програми (програмні результати навчання) або окремих освітніх компонентів.

44. Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1556-VII підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

45. Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва (частина друга статті 5 Закону № 1556-VII).

46. Для молодшого бакалавра - це успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС; для бакалавра - успішне виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС (частини третя та четверта статті 5 Закону № 1556-VII).

47. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою; обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС (абзац перший частини п`ятої статті 5 Закону № 1556-VII).

48. Таким чином, право на освіту, зокрема вищу освіту, є конституційним правом, гарантованим статтею 53 Конституції України та конкретизованим у статті 3 Закону № 2145-VIII і статті 4 Закону № 1556-VII. Зазначене право реалізується через здобуття особою освіти на послідовних рівнях, перелік яких вичерпно визначений частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII та частиною другою статті 5 Закону № 1556-VII, і може бути обмежене лише у випадках, прямо передбачених Конституцією та законами України.

49. З огляду на абзац третій частини другої статті 6 Закону № 1556-VII заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.

50. Верховний Суд також враховує положення статті 10 Європейської соціальної хартії (переглянутої) «Право на професійну підготовку» (The right to vocational training), ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V як обов`язкової у повному обсязі. Згідно з пунктами 1 та 5 статті 10 зазначеної Хартії держави-учасниці зобов`язалися створити умови для доступу до вищої технічної та університетської освіти виключно на основі особистих здібностей та заохочувати повне використання існуючих програм професійної підготовки шляхом вжиття належних заходів.

51. Зазначені положення Хартії передбачають позитивне зобов`язання держави створювати реальні умови для безперешкодного завершення розпочатого навчання.

52. Частиною першою та другою статті 7 Закону № 1556-VII визначено, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.

53. Завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою є підставою для відрахування відповідно до пункту 1 частини першої статті 46 Закону № 1556-VII.

54. Тобто рівень вищої освіти характеризує етап освітнього процесу та визначає складність освітньої програми (початковий, перший бакалаврський, другий магістерський, третій освітньо-науковий/освітньо-творчий), тоді як ступінь вищої освіти (молодший бакалавр, бакалавр, магістр, доктор філософії/доктор мистецтва) присуджується закладом вищої освіти особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму.

55. Водночас до успішного виконання освітньої програми, проходження атестації та видачі документа про вищу освіту - навчання особи у закладі вищої освіти за певним рівнем вищої освіти не може розглядатись як здобуття нею відповідного рівня вищої освіти у розумінні законодавства про освіту.

56. Зарахування особи на навчання за певним рівнем вищої освіти з подальшим її відрахуванням до завершення навчання - з будь-яких підстав, у тому числі за невиконання індивідуального навчального плану або умов договору про навчання - не створює юридичного факту здобуття нею відповідного рівня вищої освіти та, відповідно, не може враховуватись при визначенні послідовності здобуття особою освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII.

57. Пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

58. Пунктом 62 Порядку № 560 визначено, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.

59. За формою довідки про здобувача освіти, наведеної у додатку 9 до Порядку № 560, у ній зазначається, зокрема, така інформація: на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», - так/ні.

60. Формулювання «послідовності поточного здобуття освіти» у законі відсутнє, однак зі змісту положень частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII можна дійти висновку, що другий (магістерський) рівень вищої освіти є вищим за раніше здобутий особою перший (бакалаврський) рівень вищої освіти.

61. З огляду на викладене, при тлумаченні положень пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII у взаємозв`язку із частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII та статтями 5- 7 Закону № 1556-VII Верховний Суд виходить з того, що критерій послідовності здобуття рівнів освіти має освітньо-правову природу та відображає рух особи від раніше здобутого нижчого рівня освіти до вищого. Тому попереднє незавершене навчання на другому (магістерському) рівні вищої освіти не може прирівнюватися до здобуття такого рівня та саме по собі свідчити про порушення послідовності здобуття освіти. Інше тлумачення спотворює достовірність інформації у ЄДЕБО, створює непропорційні перешкоди для реалізації пов`язаних з освітнім статусом прав і законних інтересів особи та суперечить взятим Україною на себе міжнародним зобов`язанням за статтею 10 Європейської соціальної хартії (переглянутої).

62. Передбачена пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації для здобувачів освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти, є одним з механізмів реалізації державою зазначеного зобов`язання.

63. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 27 січня 2021 року відрахований з другого (магістерського) рівня вищої освіти Національного університету «Запорізька політехніка» за невиконання індивідуального навчального плану без проходження атестації та без отримання диплома магістра, а 30 серпня 2024 року Класичний приватний університет зарахував ОСОБА_1 на денну форму навчання за освітнім ступенем «магістр».

64. Тобто ОСОБА_1 здобуває другий (магістерський) рівень вищої освіти, який є вищим за раніше здобутий ним перший (бакалаврський) рівень вищої освіти.

65. Зазначене спростовує підтримані судом апеляційної інстанції доводи відповідача про те, що в цьому випадку мало місце повторне отримання ОСОБА_1 одних і тих самих освітніх послуг й повторне формування відповідних знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти. Верховний Суд наголошує, що слід розрізняти процес навчання та юридичний факт здобуття рівня освіти. Зміна освітнього статусу особи пов`язується не із самим фактом зарахування, тривалістю навчання чи попередньою спробою здобути освіту, а з успішним виконанням освітньої програми, проходженням атестації та отриманням документа про вищу освіту встановленого зразка. Оскільки диплома магістра позивач раніше не отримував, він не вважається особою, яка раніше здобула другий (магістерський) рівень вищої освіти, а тому його поточне навчання є здобуттям рівня освіти, вищого за раніше здобутий ним перший (бакалаврський) рівень.

66. Водночас, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням у ній відомостей про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, немає правових та фактичних підстав.

67. Верховний Суд критично оцінює покликання суду апеляційної інстанції та відповідача на лист Міносвіти від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти», оскільки такий документ не належить до нормативних актів, а отже має лише рекомендаційний характер для суб`єктів, яким він адресований (керівникам закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, Міністерству оборони України та ДП «Інфоресурс»).

68. Те, що позивач раніше вже навчався у закладі вищої освіти за освітнім ступенем «магістр» та був з нього відрахований без отримання диплома магістра, не прирівнює його до особи, яка здобула вищу освіту ступеня «магістр» й, відповідно, продовжуючи навчатись в іншому закладі вищої освіти за тим самим освітнім ступенем, ОСОБА_1 здобуває освіту рівня, який раніше ним не був здобутий.

69. Таким чином, формування та видача ОСОБА_1 довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 11 вересня 2024 року № 315646 із зазначенням відомостей про порушення ним послідовності здобуття освіти порушили його право як учасника освітнього процесу на отримання щодо себе повної і достовірної інформації в галузі освіти, а також право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачене пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.

70. Верховний Суд наголошує, що такий висновок відповідає принципу правової визначеності як складовій верховенства права. У Доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційської комісії) «Report on the Rule of Law» («Доповідь про верховенство права»), Study No. 512/2009, CDL-AD(2011)003rev, схваленій на 86-му пленарному засіданні Венеційської комісії 25- 26 березня 2011 року у Венеції, юридичну визначеність (legal certainty) визначено як один з необхідних елементів верховенства права (пункт 41 Доповіді).

71. У пункті 46 цієї ж Доповіді Венеційська комісія наголосила, що юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки.

72. Аналогічні вимоги слідують із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо критерію «якості закону». У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» («Serkov v. Ukraine»), заява № 39766/05, ЄСПЛ зазначив, що можливість різних тлумачень одних і тих самих положень законодавства, спричинена неналежним станом національного законодавства, яке надає необґрунтовану свободу вибору щодо тлумачення сфери його застосування та значення його вимог, призводить до суперечливого тлумачення законодавства та порушує вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо «якості закону» (пункти 41, 42 рішення).

73. При цьому у пункті 43 зазначеного рішення ЄСПЛ дійшов принципового висновку про те, що за наявності у національному законодавстві норм, які дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи та компетентного державного органу, рішення має прийматися на користь особи; натомість обрання державними органами тлумачення національного законодавства, менш сприятливого для особи, було визнано Європейським судом з прав людини несумісним з вимогами Конвенції.

74. Верховний Суд звертає увагу на Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620 (далі - Положення про ЄДЕБО; втратило чинність на підставі наказу Міносвіти від 22 жовтня 2025 року № 1384), яке розроблено відповідно до статті 74 Закону № 2145-VIII з метою визначення порядку функціонування ЄДЕБО в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб (абзац перший пункту 1 розділу I зазначеного Положення).

75. В абзаці четвертому пункту 2 розділу I Положення про ЄДЕБО наведений перелік уповноважених суб`єктів, а саме: розпорядник ЄДЕБО, технічний адміністратор ЄДЕБО, державні органи, органи управління у сфері освіти, Державна служба якості освіти України, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти, Український центр оцінювання якості освіти, суб`єкти освітньої діяльності, підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління розпорядника ЄДЕБО, інші особи, яким надається доступ до ЄДЕБО або окремих її складових у порядку та обсягах, визначених законодавством..

76. Власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО. Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО (пункт 5 розділу I Положення про ЄДЕБО).

77. Згідно зі змістом приписів підпункту 5 пункту 2 розділу ІІ Положення про ЄДЕБО, ЄДЕБО функціонує з метою забезпечення, зокрема, формування, реєстрації та обліку інформації для видачі суб`єктами освітньої діяльності документів у сферах, зокрема вищої освіти.

78. Уповноважений суб`єкт має доступ до інформації, внесеної або сформованої ним в ЄДЕБО, а також до інформації, доступ до якої передбачений відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО, що передбачено пунктом 12 розділу III Положення про ЄДЕБО.

79. Відповідно до підпунктів 1, 3 та 6 пункту 1 розділу IV Положення про ЄДЕБО, розпорядник ЄДЕБО як уповноважений суб`єкт, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.

80. Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, відповідно до пункту 8 розділу IV Положення про ЄДЕБО, уповноважені: вносити до ЄДЕБО та підтримувати в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у відповідних пунктах Положення; підтверджувати зазначену в ЄДЕБО інформацію про себе один раз на рік, якщо інше не визначено розпорядником ЄДЕБО; здійснювати в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

81. Отже, формування інформації з ЄДЕБО для видання документів у сферах, зокрема, вищої освіти здійснюється автоматизовано з використанням програмного забезпечення, вимоги до якого встановлює Міносвіти як розпорядник зазначеної системи, який також є володільцем вказаної інформації та має повний доступ до неї як уповноважений суб`єкт.

82. При цьому за змістом пункту 2 розділу IV Положення про ЄДЕБО забезпечення функціонування ЄДЕБО здійснюється технічним адміністратором системи в порядку, визначеному Міносвіти як розпорядником ЄДЕБО, у тому числі й стосовно здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення.

83. Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.

84. Аналогічний підхід до вирішення справ у подібних правовідносинах застосований у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24, від 07 листопада 2025 року у справі № 160/31314/24, від 11 листопада 2025 року у справі № 280/11497/24, від 12 листопада 2025 року у справі № 620/16629/24, від 14 листопада 2025 року у справі № 160/30918/24, від 25 листопада 2025 року у справі № 160/34591/24, від 26 листопада 2025 року у справі № 160/29658/24, від 15 січня 2026 року у справі № 300/2794/25 та від 03 березня 2026 року у справі №340/7912/24.

85. У справі, що розглядається, Класичний приватний університет, в якому станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин навчався ОСОБА_1 , не мав технічної можливості для формування та видання позивачу довідки з іншим змістом відомостей щодо поточного здобуття освіти, порушення або непорушення послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII, оскільки такий документ формується автоматично з використанням засобів програмного забезпечення, вимоги до якого визначає Міносвіти.

86. Саме дії щодо формування довідки з ЄДЕБО й оскаржує позивач у цій справі. Також Верховний Суд звертає увагу на те, що порядок вчинення дій щодо формування довідки визначається безпосередньо Міносвіти шляхом забезпечення функціонування ЄДЕБО і встановлення вимог до апаратного та програмного забезпечення вказаної системи.

87. Тобто формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання вказаним Міносвіти закріплених за ним у законі повноважень, це ж Міністерство є володільцем усієї інформації, яка міститься в ЄДЕБО, має повний доступ до неї та не позбавлене технічної можливості і повноважень сформувати довідку про здобувача освіти з дотриманням вимог законодавства.

88. Верховний Суд додатково зауважує, що цифровізація адміністративних процедур не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України), а також від обов`язку забезпечити достовірність інформації, яка використовується для реалізації прав особи. Використання автоматизованих засобів обробки даних у ЄДЕБО має допоміжний характер і не може підміняти правову оцінку обставин, що мають юридичне значення, зокрема факту здобуття або нездобуття особою відповідного рівня вищої освіти.

89. Зазначений підхід узгоджується з європейським стандартом належного адміністрування, закріпленим у статті 41 Хартії основоположних прав Європейського Союзу (Charter of Fundamental Rights of the European Union, 2012/C 326/02) - «Право на належне адміністрування» (Right to good administration).

90. Згідно з частиною першою статті 41 зазначеної Хартії кожна особа має право на те, щоб її справи розглядалися неупереджено, справедливо та протягом розумного терміну установами, органами, службами та агентствами Союзу. Частиною другою цієї статті визначено, що зазначене право включає, зокрема: право кожної особи бути вислуханою до вжиття будь-якого індивідуального заходу, який може негативно вплинути на неї; право кожної особи на доступ до своєї справи, поважаючи при цьому законні інтереси конфіденційності та професійної і ділової таємниці; обов`язок адміністрації обґрунтовувати свої рішення.

91. У цьому ж контексті Верховний Суд також враховує Висновок № 26 (2023) Консультативної ради європейських суддів «Рух уперед: використання допоміжних технологій у судовій владі» («Opinion No. 26 (2023) of the Consultative Council of European Judges "Moving forward: the use of assistive technology in the judiciary"»), схвалений 01 грудня 2023 року, який зводиться до того, що цифрові технології мають підтримувати, а не замінювати ухвалення рішень людиною, а їх використання не повинно усувати відповідальність судового органу за кінцевий результат.

92. Такий підхід може бути застосованим до використання цифрових технологій у будь-якій сфері публічної влади до вироблення на національному рівні загального правового регулювання у цій сфері.

93. Отже, якщо автоматизований алгоритм ЄДЕБО формує результат (документ), який не відповідає змісту закону та фактичним обставинам, Міносвіти як розпорядник ЄДЕБО не може перекладати відповідальність на технічний алгоритм або на заклад освіти, який не має повноважень змінювати параметри такого алгоритму.

94. Водночас ДП «Інфоресурс» як технічний адміністратор ЄДЕБО не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України та не приймає рішень щодо внесення або зміни інформації в ЄДЕБО про здобувачів освіти.

95. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до Міносвіти про визнання протиправними дій щодо формування у ЄДЕБО довідки про здобувача освіти з відомостями про порушення позивачем послідовності здобуття освіти та зобов`язання Міносвіти внести відповідні зміни до інформації у ЄДЕБО, водночас відмовив у задоволенні позовних вимоги до ДП «Інфоресурс».

96. Слід також враховувати, що з набранням чинності Законом України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон № 2073-IX) діяльність органів виконавчої влади та інших суб`єктів, уповноважених здійснювати функції публічної адміністрації, підпорядкована, зокрема, принципам верховенства права, законності, юридичної визначеності, обґрунтованості, безсторонності, пропорційності, офіційності та гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні. Зазначені принципи поширюються також на адміністративну діяльність адміністративних органів, що не вимагає прийняття адміністративних актів.

97. З огляду на частини першу та третю статті 8 Закону № 2073-IX адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи; під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

98. Адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи; при цьому не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом (частини перша та друга статті 16 Закону № 2073-ІХ).

99. Натомість запроваджений Міносвіти алгоритм автоматичного формування довідки про здобувача освіти ґрунтується виключно на формальному факті повторного зарахування особи на навчання за тим самим рівнем вищої освіти, без врахування обставини щодо відсутності у такої особи раніше виданого документа про вищу освіту відповідного ступеня.

100. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних доводів щодо протиправності висновків судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а прохальна частина касаційної скарги обмежена вимогою про скасування постанови суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, яке у відповідній частині є рішенням про відмову у задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

101. За таких обставин у Верховного Суду відсутні визначені статтею 341 КАС України процесуальні підстави для касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим суд касаційної інстанції не надає оцінки правильності застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права у цій частині судового рішення.

102. Також Верховний Суд не вбачає підстав для формулювання нового висновку щодо застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закон № 3543-XII у подібних правовідносинах, оскільки після відкриття касаційного провадження у цій справі Верховний Суд вже викладав у постановах від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24 та від 26 листопада 2025 року у справі № 160/29658/24 правову позицію з аналогічного питання.

103. Зазначені правові висновки Верховного Суду у повній мірі застосовні до спірних правовідносин у справі, що розглядається, оскільки обставини справ є подібними у частині, що стосується відображення у ЄДЕБО автоматично сформованих відомостей про порушення здобувачем освіти послідовності здобуття рівнів освіти у разі його повторного вступу на навчання за тим самим рівнем вищої освіти після попереднього відрахування без отримання документа про вищу освіту встановленого зразка.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

104. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

105. За правилами частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

106. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Міносвіти, а суд апеляційної інстанції, помилково скасувавши рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року, ухвалив нове рішення, яке не відповідає закону.

107. За таких обставин Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у частині відмови у задоволенні позовної вимоги до Міносвіти про визнання протиправними дій щодо формування у ЄДЕБО довідки про здобувача освіти з відомостями про порушення послідовності здобуття освіти та зобов`язання Міносвіти внести відповідні зміни до інформації у ЄДЕБО скасувати, із залишенням у цій частині в силі рішення суду першої інстанції. В іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

108. ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 422,40 грн, який у зв`язку із задоволенням касаційної скарги підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Міносвіти відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року у справі № 280/9417/24 у частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправними дій щодо формування в Єдиній державній електронній базі з питань освіти довідки про здобувача освіти з відомостями про порушення послідовності здобуття освіти та зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести відповідні зміни до інформації в Єдиній державній електронній базі з питань освіти - скасувати, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у цій частині залишити в силі.

В іншій частині постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (місце знаходження: місто Київ, проспект Берестейський, 10; ідентифікаційний ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.Г. Стеценко