Справа № 620/2702/25
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2026-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2026 року

м. Київ

справа №620/2702/25

провадження № К/990/20719/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Жука А. В., Мацедонської В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

07 травня 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 23 квітня 2024 року №181 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби (без зброї) Військової частини НОМЕР_2 військовим капеланом (військовим священником) лейтенантом капеланської служби ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 29 червня 2024 року № 89 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби (без зброї) Військової частини НОМЕР_2 військовим капеланом (військовим священником) лейтенантом капеланської служби ОСОБА_1 »;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби у березні - червні 2024 року у розмірі 30000 грн на місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби у березні - червні 2024 року у розмірі 30000 грн на місяць;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за червень 2024 року, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298, постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі премію за червень 2024 року, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 6 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2017 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 16 червня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовив у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, покликаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення суду скасував в частині відмови у задоволенні позовних вимог про: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 29 червня 2024 року № 89 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби (без зброї) Військової частини НОМЕР_2 військовим капеланом (військовим священником) лейтенантом капеланської служби ОСОБА_1 ».

Прийняв нову постанову в цій частині, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив.

Визнав протиправним та скасував наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 29 червня 2024 року № 89 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби (без зброї) Військової частини НОМЕР_2 військовим капеланом (військовим священником) лейтенантом капеланської служби ОСОБА_1 ».

У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року - залишив без змін.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що автором касаційної скарги не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року у справі № 620/2702/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді А. В. Жук

В. Е. Мацедонська