Справа № 320/32051/25
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

25 травня 2026 року м.Київ № 320/32051/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у невнесення даних про виключення з військового обліку, на підставі п. 6. ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2233-ХІІ від 25.03.1992 року», згідно Тимчасового Посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести дані про виключення з військового обліку, згідно п. 6. ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2233-ХІІ від 25.03.1992 року» до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Ухвалою суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.05.2026 судом отримано заяву позивача про забезпечення позову, у якому він просить суд до набрання законної сили рішенням суду у справі №320/32051/25 заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 , його посадовим та службовим особам вчиняти щодо ОСОБА_1 дії, спрямовані на зміну його військово-облікового статусу, у тому числі:

- дії щодо повторного взяття на військовий облік;

- дії щодо направлення на проходження військово-лікарської комісії у зв`язку зі зміною або уточненням військово-облікового статусу;

- дії щодо внесення нових відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно його військово облікового статусу;

- дії щодо направлення до органів Національної поліції України звернень або відомостей про доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП у зв`язку зі спірними правовідносинами, що є предметом розгляду у даній справі.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний судовий захист. Стверджуючи, що після відкриття провадження у справі № 320/32051/25 відповідач продовжив активні дії щодо позивача, а саме ініціював внесення відомостей до інформаційної системи ІПНП, вимагав особистого прибуття позивача до ТЦК та СП, вимагав проходження ВЛК та 07.05.2026 направив поштове відправлення із позначкою "повістка ТЦК, особисто". На думку заявника, існує очевидна небезпека того, що до моменту ухвалення рішення у справі по суті відповідач примусово змінить правове становище позивача, що призведе до незворотних наслідків та унеможливить ефективний судовий захист порушених прав.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, будь-яке з заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України такі обставини, навіть у разі їх доведення, не є вкрай вагомими підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі, адже, як вже наголошувалося, такі обставини підлягають встановленню та доведенню в процесі розгляду справи по суті.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачам вчиняти дії щодо примусового затримання, утримання та доставлення ОСОБА_1 в ТЦК до набрання законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.

Однак, позивач в обґрунтування обставин, про які ним зазначено в заяві про забезпечення позову, не надав належних доказів, які б на даному етапі розгляду справи давали можливість суду бути переконаним у тому, що оскаржувані дії чи бездіяльність відповідача є "очевидно протиправними" поза обґрунтованим сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справ, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Копію видати (направити) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лисенко В.І.