Справа № 380/16923/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2026-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/16923/24

адміністративне провадження № К/990/21370/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Білак М.В., Жука А.В.,

перевірив касаційну скаргу міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області Кучми Тараса Ярославовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області Кучми Тараса Ярославовича, відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області Кучми Тараса Ярославовича, відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області від 25.06.2024 №549-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити позивача з 03.07.2024 на посаді начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради;

- стягнути з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на корить позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.07.20254 і на дату винесення судового рішення у справі в сумі, зазначеній без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року, ухваленим в порядку загального позовного провадження та залишеним без змін поставною Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 рок, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати розпорядження міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області від 25.06.2024 №549-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради з 03.07.2024. Стягнуто з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 552 703 (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сімсот три) гривні 83 копійки без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 33 286 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят шість) гривень 06 копійок без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

11 травня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.

Предметом спору у цій справі є правомірність розпорядження міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області від 25.06.2024 №549-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради. Отже, позивач не є службовою особою, який займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" та Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у звязку з чим ця справа є справою незначної складності.

Оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник за змістом поданої касаційної скарги послався на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначивши, що вирішення цього питання має значення для формування єдиної судової практики у спорах щодо проходження служби в органах місцевого самоврядування, оскільки спір стосується важливого питання правозастосування: чи підлягає врахуванню судом у справі про поновлення на посаді факт порушення особою спеціальних антикорупційних обмежень.

Верховний Суд наголошує, що наведені у касаційній скарзі доводи не свідчать про наявність питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зміст аргументів скаржника фактично зводиться до незгоди з установленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами справи та наданою їм правовою оцінкою у конкретних правовідносинах.

Порушене скаржником питання щодо врахування судом обставин, пов`язаних із можливим порушенням особою спеціальних антикорупційних обмежень у спорі про поновлення на посаді, не є новітнім, проблемним чи таким, щодо якого відсутня сформована правозастосовча практика. Оцінка зазначених обставин здійснюється судами у кожній конкретній справі залежно від установлених фактичних даних, предмета доказування та підстав звільнення особи.

При цьому скаржником не наведено прикладів неоднакового застосування судами нижніх інстанцій одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, не обґрунтовано наявності виключної правової проблеми та не доведено, яким чином вирішення цієї справи впливатиме на формування єдиної судової практики у невизначеній кількості аналогічних спорів.

Отже, наведені у касаційній скарзі аргументи не дають підстав для висновку про наявність випадку, передбаченого підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих у справі незначної складності.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області Кучми Тараса Ярославовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови Дрогобицької міської ради Львівської області Кучми Тараса Ярославовича, відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко М.В. Білак
А.В. Жук